Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. В обґрунтування позову зазначала, що з 22.11.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Син перебуває на утриманні позивача, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згоди про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись, що не перешкоджає розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 279 ЦПК України. Відзив на позовну заяву до суду від відповідача не надходив, заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження до суду не надходило. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2252. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження (повторно) серія І-ВЛ № 513256 від 14 березня 2018 року, актовий запис №1720). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. З аналізу змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Також, суд зазначає про задоволення вимоги позивача щодо допуску негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved