Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] у них з відповідачем народилась донька [PERSON] . 30.06.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 14.01.2011 року. Дитина проживає разом з нею, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 04.09.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем отримано копію ухвали та позовну заяву з додатками 16.09.2020 року. Станом на 07.10.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] , актовий запис № 104, свідоцтво про народження видано повторно Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану КМУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 2). 30.06.2006 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис №305, свідоцтво про шлюб видно Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану КМУЮ у Дніпропетровській області (а.с 3). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.01.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення не оскаржено та набрала законної сили 14.01.2011 року (а.с. 5). З довідок про місце реєстрацію місця проживання особи від 30.07.2020 року № 3212, №3213 встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 19). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою (а.с. 22). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Батьки у відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» однаково відповідальні за виховання, навчання і розвиток дитини та мають рівні обов`язки по її утриманню. В даний час позивач витрати на утримання дитини несе особисто, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що суперечить вищевказаним нормам закону, а також істотно впливає на її матеріальний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На вимогу викладено, відповідач отримавши позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі, не надав доказів стосовного свого матеріального стану, чи є він платником аліментів на інших дітей, про наявність непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, тощо. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 гривень На підстав викладеного, та

Outcome: approved