Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 28 лютого 2006 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу 09 лютого 2006 року у них народився син [PERSON]. Однак подружнє життя у них не склалося, більше 9 років спільне господарство вони не ведуть, живуть окремо, їх дитина знаходиться на її утриманні. Оскільки на даний час вона проживає з іншим чоловіком, від якого у неї народилося двоє дітей, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Попович». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу сина [PERSON] на подальше утримання та проживання залишити при ній. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2006 року у виконкомі Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне Гапак) [PERSON], [INFO], актовий запис № 02. 09 лютого 2006 року у них народився син [PERSON] (а. с. 4, 8). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сімю. Спільне господарство не ведуть близько девяти років, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до квитанції № [NUMBER] від 20 лютого 2018 року позивачем сплачено 705 грн. судового збору (а. с. 1). Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 352,40 грн. (704,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з [PERSON], що відповідає положенням ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved