Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів про скасування постанови державними виконавцями Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Стадник Т.П., Вергун Л.М. про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 16.03.2010 року №818/6; скасування арешту на будинок [ADDRESS], зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №9623389; виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 16.03.2010 року за №9623389 на будинок за адресою: [ADDRESS]; зобов'язання відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Львівського міського управління юстиції внести відомості в Єдиний реєстр, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.12.1992 року та договору купівлі-продажу 09.12.1998 року, однак на даний час позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, оскільки виявила, що на її майно накладено арешт постановою державних виконавців від 16.03.2010 року. Однак, вважає, що такий арешт на її майно накладено незаконно, оскільки боржник [PERSON], власником будинку не являється, і на час винесення постанови таким не була, вона особисто боржником за жодним виконавчим провадженням не являється, а тому просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили повторно, про причин неявки представників суд не повідомили. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази у справі, суд позовні вимоги задовольняє частково з таких підстав. Як вбачається із реєстраційного посвідчення (а.с.10), позивачу [PERSON] належить на праві власності 9/20 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS]. Крім цього, інші 11/20 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] належать на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.1998 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.12.1998 року (а.с.11). Таким чином судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 15.10.2014 року (а.с.16) про те, що на даний час позивач [PERSON] являється одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS]. Однак, як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.18), 16.03.2010 року о 15.29 год. реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України вчинено реєстраційний номер обтяження 9623389 - арешту нерухомого майна будинку [ADDRESS] на підставі постанови державних виконавців Стадник Т.П.-Вергун Л.М. Личаківського ВДВС від 16.03.2010 року №818/6 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, як на власність боржника [PERSON] Крім цього, з відповідей Личаківського ВДВС Львівського МУЮ на запит позивача від 12.09.2014 року, 14.08.2015 року та 29.09.2015 року (а.с.13,14,15) вбачається, що постанова державного виконавця від 16.03.2010 року №818/6 про накладення арешту на будинок [ADDRESS] не збереглася, виконавче провадження ВП 14488345, в межах якого винесена вказана постанова знищена за терміном зберігання. При цьому зазначено що боржником, на майно якого накладався арешт постановою від 16. 03.2010 року, був [PERSON] Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, оскільки на момент накладення арешту та на даний час позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS], і не була боржником у виконавчому провадженні ВП 14488345, в межах якого винесена оскаржувана постанова про накладення арешту на майно, і постановою накладено арешт на майно боржника [PERSON], якому таке не належало на праві власності, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно позивача, у зв'язку із чим позов слід задоволити в цій частині та зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки судом встановлено, що арешт на спірне нерухоме майно накладено державними виконавцями Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, а тому у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на зазначеного відповідача. Одночасно суд вважає зайвою вимогу позивача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 16.03.2010 року за №9623389 про накладення арешту на будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки у відповідності до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт майна. А тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Також не підлягає до задоволення вимога позивача про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, оскільки у відповідності до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» належним способом захисту порушеного права позивача на належне їй на праві власності нерухоме майно є зняття з нього арешту накладеного постановою, а не скасування самої постанови. Крім цього, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про покладення обов'язку на відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Львівського міського управління юстиції внести відомості в Єдиний реєстр, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Львівського міського управління юстиції, як структурний орган Укрдержреєстру здійснює державну реєстрація прав на нерухоме майно, щодо якого виникали речові права з 01.01.2012 року. До цього часу державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювали органи БТІ, зокрема ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», яке і здійснило державну реєстрацію права власності позивача на житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується представленими реєстраційними посвідченнями. А тому в цій частині позовні вимоги слід також відхилити за їх безпідставністю.

Outcome: approved