Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала таким. 24 листопада 2005 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу дітей не має. Шлюбні відносини із відповідачем не складались навіть і не розпочавшись, оскільки постійно проживати сім'єю вони почали в орендованій квартирі у 2012 році, а у 2013 році спільне проживання вже було припинено, у зв'язку із неможливістю їх спільного проживання. З того часу шлюбних стосунків вони не підтримують, будь - які зв'язки між ними втрачено. Ураховуючи наведене, позивач вважає, що їх шлюб втратив ознаки сім'ї, відтак він існує лише формально, а тому його збереження є недоцільним, що є підставою для його розірвання. В судове засідання позивач не з'явилась, однак в прохалній частині позову просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала згоду на ухвалення судом заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений за зареєстрованою адресою місця його проживання, що надана була за відомостями адресно - довідкового підрозділу, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Відповідно до ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що доведено свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Від шлюбу дітей не має. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом з'ясовано, що сторони спільно не проживають з 2013 року, шлюбних відносин не підтримують, господарства не ведуть, будь - яких зв'язків з 2013 року не підтримують, жодна сторона не висловила наміру на збереження шлюбу на пропозицію суду, яка була обумовлена в ухвалі від 10.02.2016 року. Наведене свідчить, що шлюб сторін втратив ознаки сім'ї, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved