Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до розпорядження № 360 від 14.07.2014 р. Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві позивач [PERSON] є опікуном над малолітнім двоюрідним племінником, дитиною - сиротою [PERSON], [INFO], його житлом та майном. Як зазначає позивач, 07.12.2008 р. [PERSON] посвідчив заповіт, яким все належне йому майно заповів [PERSON] та своєму внуку [PERSON] в рівних частинах. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17652468 від 07.12.2008 року підтверджується належна державна реєстрація посвідченого приватним нотаріусом заповіту. Зі слів позивача [PERSON], вона , як спадкоємець за заповітом , у своїх інтересах та в інтересах двоюрідного племінника [PERSON] прийняла спадщину після померлого 14.05.2014 року [PERSON]. відповідно до положень ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS]. Однак, свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0.2203 га , що розташована на території села Мрянівка, Марянівської сільської ради, Васильківського району, Київської області позивачі не отримали, оскільки постановою від 11.03.2015 року державний нотаріус Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець [PERSON] після отримання 22.09.2009 року Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частину земельної ділянки своє право власності в органах, що проводили державну реєстрацію до дня смерті не зареєстрував. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ст.ст. 1216-1218, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. ст. 1223, 1236 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. визначено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину\~судовому розглядові\~не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом достовірно встановлено, що відповідно до розпорядження № 360 від 14.07.2014 р. Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві позивач [PERSON] є опікуном над малолітнім двоюрідним племінником, дитиною - сиротою [PERSON], [INFO], його житлом та майном (а.с. 12). 07.12.2008 р. [PERSON] посвідчив заповіт, яким все належне йому майно заповів [PERSON] та своєму внуку [PERSON] в рівних частинах. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17652468 від 07.12.2008 року підтверджується належна державна реєстрація посвідченого приватним нотаріусом заповіту (а.с. 16-17) Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БК №305327, [PERSON] помер 15.05.2014 р. (а.с 14). 11.03.2015 р. позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS] (а.с. 18). [PERSON] успадкував 1\\2 частину земельної ділянки площею 0.2203 га , що розташована на території села Мрянівка, Марянівської сільської ради, Васильківського району, Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотарусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 25). Постановою від 11.03.2015 року державний нотаріус Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець [PERSON] після отримання 22.09.2009 року Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частину земельної ділянки своє право власності в органах, що проводили державну реєстрацію до дня смерті не зареєстрував. (а.с.29). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності спадкодавцю [PERSON] спірної земельної ділянки та факт відсутності правовстановлюючого документа на останню, в звязку з чим позивачі не можуть реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved