Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить визнати майно, що складається з квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS], будинку [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя - її та [PERSON], визначити частку її у спільній сумісній власності у вигляді вказаного вище нерухомого майна як 1/2 частку та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. В обґрунтування своїх уточнених вимог посилається на те, що вона з 16.09.1988 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 18.02.2015 року було розірвано. Під час їхнього з відповідачем шлюбу було придбане зазначене нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS], та будинок [ADDRESS], однак право власності на нього було оформлене на відповідача. Зараз відповідач не визнає її законного права на половину зазначеного майна, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, але її представник надав письмову заяву про те, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1988 року, який було розірвано 18.02.2015 року (а.с.9, 94-95). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта та інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідачу на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме: - квартира [ADDRESS], на підставі Договору міни, серія та номер 3979, посвідченого 03.09.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Русавською Т.В.; - квартира [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 18.08.2011 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна» від 10.08.2011 року за №277; - будинок [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], виданого 29.10.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві (далі - Спірне майно) (а.с.82-90). Право власності на Спірне майно зареєстровано за відповідачем (а.с.82-90). Отже, виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, судом установлено, що Спірне майно було придбане за час шлюбу позивача та відповідача, що є підставою для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, судом не встановлено ніякої домовленості між сторонами або наявності між ними шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді Спірного майна, або інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у Спірному майні, тому суд приходить до висновку, що частка кожної із сторін у цьому майні є рівною та складається із 1/2 його частки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved