Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень на місяць, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначала, що у 2009 році між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем припинено. Дочка перебуває на утриманні позивача, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, згоди про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав, справу просив розглянути за його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 04.07.2009 року (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №113709, актовий запис №278). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 197047 від 31.03.2010 року, актовий запис №1475). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. З аналізу змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що аліменти у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача може бути визначений, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved