Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що з 15.09.2005 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . 28.07.2015 року відповідач був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, та утримувався під вартою у Київському слідчому ізоляторі № 13. В подальшому тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання через його участь в обміні незаконно утримуваних осіб між Україною та ОРДЛО, що відбувся наприкінці 2019 року. З того часу контакту з відповідачем немає, його місцезнаходження невідоме. На сьогоднішній день їх сім`я розпалася. З 2015 року відповідач не приймає участь у веденні спільного господарства та вихованні дітей, сімейні стосунки не підтримуються, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. З часу народження і до цього часу діти проживають з нею, навчаються у школі. У вихованні та догляді за дітьми їй допомагає її мати [PERSON] . Вона (позивач) працевлаштована, матеріально здатна забезпечити дітям належні умови проживання, розвитку та виховання. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, представник відповідача подав заяву про розгляд справ без його присутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов передано з Оболонського районного суду м. Києва на підставі ухвали від 15.05.2020 року, та зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 17.06.2020 року. 17.06.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2005 року. Мають двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що примиритися, зберегти сім`ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. По даній справі позивач просить визначити місце проживання дітей з нею, сторона відповідача не заперечує, що дає підстави для задоволення вимоги позивача і в цій частині. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved