Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 26 листопада 2003 року по 06 лютого 2007 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] За рішенням суду від 10 жовтня 2006 року № 2-1467 відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 13.09.2006 р. Однак на даний час змінились життєві обставини, які дають підстави для збільшення розміру аліментів, що полягає в наступному. Неповнолітній син [PERSON] став інвалідом, йому встановлено діагноз післяопераційна часткова рецидивуюча непрохідність кишковика. Синдром Пайра, він потребує систематичного догляду і лікування, проходження індивідуальної програми реабілітації, санітарно - курортного лікування, профілактичних заходів, для чого необхідні значні кошти, час, зусилля. Позивач вважає, що на сьогоднішній день, сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому звернулась з позовною заявою до суду про зміну розміру стягуваних аліментів. Зазначає, що відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує високу заробітну плату, тому має приймати участь в утриманні сина, який потребує матеріальної допомоги. Позивач посилаючись на ст.192 СК України, просить\~\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду збільшити, оскільки відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах на дитину, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того позивач зазначила, що на її прохання надати кошти для забезпечення додаткових потреб сина для його лікування, відповідач їй відмовив. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що позивачкою не доведено наявності підстав для зміни розміру аліментів, його матеріальний стан не змінився, зазначає, що змінився його сімейний стан, він одружився та від даного шлюбу у нього народилась донька, яка перебуває на його утриманні, також зазначив, що в нього є батьки пенсійного віку, яким він також надає матеріальну допомогу. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 384086 (а.с.8) сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2006 року було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 13.09.2006 р. (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження І-БП № 144833 на імя [PERSON], [INFO] відповідач [PERSON] є батьком вказаної дитини. (а. с. 45) Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON], 03.04.2004 р. н. дійсно страждає на тяжку хворобу (а. с.14-17, 38). Законодавцем передбачено окремий порядок стягнення витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (ст. 185 СК України). Тоді як позивач звернувся до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Виходячи з викладеного суд вважає, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні, оскільки відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Допустимих та належних доказів зміни матеріального стану сторін, які б могли бути підставою для задоволення позову, позивачкою суду не надано. Натомість змінився сімейний стан відповідача у нього народилась донька, яка знаходиться на його утриманні. (а. с. 47) Позивач не позбавлений права вирішити питання щодо стягнення додаткових витрати на дитину, шляхом звернення до суду з позовом в порядку, передбаченому ст. 185 СК України. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому понесені витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed