Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 26.11.2011 року, а також, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі народився син [PERSON]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейні відносини між сторонами почали погіршуватись, у звязку з різними поглядами позивача та відповідача на життя, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне проживання є неможливим, оскільки відповідач проживає однією сімєю з іншою жінкою. Позивач також зазначила, що відповідач не виконує свого батьківського обовязку по утриманню малолітньої дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча офіційно працевлаштований, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Позивач 20.10.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог (а.с. 20). Відповідач та представник відповідача 20.10.2017 року подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо задоволення позову (а.с. 17,19). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 26.11.2011 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 781, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 084953, виданим 26.11.2011 року (а.с. 4). Сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] В`ячеслава Сергійовича, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серій І-ТП № 202303 (а.с. 7). Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. За час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки. На примирення сторони не згідні. Відповідач позовні вимоги визнав. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання позивача, суд враховує матеріальне становище відповідача, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] В`ячеслава Сергійовича, [INFO], отже, рівною мірою зобовязані їх утримувати. Як вказувалося вище, відповідач не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 1 ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за подання вказаного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved