Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання за нею права власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю чотири тисячі п»ятсот шістдесят гривень, який належав померлій [INFO] року [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 14 травня 1998 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 17 грудня 1997 року за №428, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], мотивуючи тим, вона являється спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті тітки, в установлений законом строк прийняла спадщину, але свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не отримала, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був зареєстрований після смерті [PERSON], та вонга не є спадкоємцем по Цивільному Кодексу України в редакції 1963 року, тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO] року. Представник відповіда в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом, що стверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення, заперечення на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER].с.3). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. Відтак, 14.05.1998 року Овруцькою районної державною адміністрацією Житомирської області на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю чотири тисячі п»ятсот шістдесят гривень, який належав померлій [INFO] року [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] (а.с.13). Рішенням Овруцького районного суду від 28.03.2017 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO] року, та [PERSON], яка померла [INFO] року як рідними сестрами (а.с.10). Позивачка як рідна племінниця померлої [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (за правом представлення) після померлої [INFO] року рідної тітки [PERSON], на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с. Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки у відповідності до статтей 529,530 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, племінники не являються спадкоємцям (а.с.14). З повідомлення приватного нотаріуса Овруцького нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук Ольги Миколаївни від 04.07.2017 року за №619/01-16 вбачається, що звернень із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину до неї не було.. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Оскільки [PERSON] померла [INFO] року, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Оскільки позивачка є племінницею померлої [PERSON], а відповідно до ЦК УРСР племінниця до кола спадкоємців за законом будь-якої черги, передбачених ст.ст. 529-530 ЦК УРСР не належить, тому правила ст. 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини, крім майна, на яке складено заповіт, на неї не розповсюджується, в зв'язку з чим суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed