Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], відповідно до заявлених вимог якого просила стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 14\~718,35 гривень, що складається з основної основного боргу 10\~900,0 гривень, нарахованої пені у сумі 1\~206,45 гривень та суми відшкодування збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмір 2\~611,90 гривень, а також суму сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 08 вересня 2014 року укладено договір, відповідно до умов якого позивачка взяла на себе зобов'язання надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити на умовах договору косметичні засоби під товарним знаком «Desheli». Фізична особа-підприємець [PERSON] виконала взяті на себе зобовязання, проте, [PERSON] в порушення умов вказаного договору не розрахувалася у повному обсязі до 25 травня 2015 року дати останнього платежу відповідно до умов договору. За умовами укладеного договору, повна вартість складала 15\~500,0 гривень. Відповідач припинив належні за договором щомісячні виплати, сплативши лише 4\~600,0 гривень. Відповідач [PERSON] жодних дій, що свідчили б про намір повернути борг, не здійснювала, до сьогоднішнього дня суму позики не повернуто. Відповідач у судове засідання не зявлявся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено, що 08 вересня 2014 року між сторонами укладено договір № 09/09, відповідно до умов якого позивачка на взяла себе зобов'язання надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити на умовах договору косметичні засоби під товарним знаком «Desheli». На підтвердження одержання відповідачем комплексу товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя сторонами складено 08 вересня 2014 року акт приймання-передачі товарів та послуг (а.с. 10). За таких обставин, оцінюючи у сукупності надані докази, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з договору надання послуг, що регулюються положеннями ч. 1 ст. 901 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За п.п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 905 ЦК України, встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно з вказаним договором від 08 вересня 2014 року сторони домовились, що датою остаточного розрахунку відповідача перед позивачем за комплекс отриманих товарів та послуг є 25 травня 2015 року. Відповідно до переліку до цього договору, повна вартість комплексу отриманих товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, що надана позивачем відповідачу визначена сторонами у розмірі 15\~500,0 гривень. При цьому, [PERSON] сплатила суму боргу відповідачу лише частково у розмірі 4\~600,0 гривень. Відповідно до п. 1.3 названого договору перелік робіт по обладнання комплекс отриманих товарів та послуг викладений у додатку № 1 та є частиною цього договору. Суд, за відсутності відповідних заперечень відповідача та ненадання нею інших доказів, докази позивача про недотримання [PERSON] умов укладеного договору, зокрема, й факт несплати грошових коштів у повному розмірі ФОП [PERSON] й залишку заборгованості у розмірі 10\~900,0 гривень вважає обґрунтованими та доведеними. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення [PERSON] суми заборгованості у розмірі 10\~900,0 гривень розміру заборгованості за отриманий комплекс товарів та послуг. Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 1\~206,45 гривень та суми збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 2\~611,90 гривень. Відповідно до п. 6.2. укладеного договору відповідач за прострочення виконання грошового зобов'язання повинен сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до наданого розрахунку, сума пені, нарахована позивачем в період прострочення з 26 листопада 2014 року до 15 червня 2015 року, складає 1\~206,45 гривень, що розрахована наступним чином: сума боргу 100% х розмір неустойки х кількість днів прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилом ст. 625 ЦК України збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції, становлять 2\~611,90 гривень, оскільки позивач заявив вимогу про стягнення зазначених коштів, нарахованих у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання. Вказаний розрахунок позивача суд визнає обґрунтованим та таким, що не суперечить закону. Таким чином, виходячи з встановлених обставини по справі, не представлення доказів стороною відповідача протилежного, суд має задовольнити у повному обсязі позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON]. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат за сплачений судовий збір. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Outcome: approved