Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. на місяць до повноліття доньки. 24 лютого 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано відповідний виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Томаківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за місцем проживання боржника відповідача по справі. Однак, аліментів, присуджених з відповідача на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 550, 00 гривень на місяць не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним для життя. Це обумовлено такими чинниками, як інфляційні процеси, девальвація гривні, постійне поетапне підвищення розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму. Так, на дату ухвалення рішення про стягнення аліментів у сумі 550 грн. на місяць, цієї суми було достатньо, однак з того часу минуло майже два роки та покупна властивість суми в 550 грн. значно зменшилася. Крім того, з 01.01.2017 року значно підвищується розмір заробітної плати до 3 200 грн. на місяць. Також підставою для зміни розміру аліментів в бік їх збільшення є зниження її доходів та наявність доходів у платника аліментів та можливість їх надання. Їй відомо, що позивач працює (але без укладення трудового договору) та отримує заробітну плату. Вона на даний час не має постійного місця роботи та стабільного доходу, а лише має тимчасові підробітки. Вважає, що ці обставини є достатньою підставою для збільшений розміру аліментів, що стягуються з відповідача, шляхом зміни способу їх присудження з твердої грошової суми у розмірі 550 грн. на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Тому звернулась до суду. В судове засідання позивач та її представник не прибули, надали заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність 5а забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватись разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такого висновку дійшов Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 05 лютого 2014 року при розгляді справи № 6-143це 13 про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2013 року, предметом якої був спір про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, та при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив відповідний правовий висновок. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. на місяць до повноліття доньки (а.с.16). Однак, аліментів, присуджених з відповідача на утримання дочки у твердій грошовій сумі, позивачці не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним для життя. Це обумовлено інфляційними процесами, девальвацією гривні, постійним поетапним підвищення розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму. Крім того, підставою для зміни розміру аліментів в бік їх збільшення є зниження доходів позивачки та наявність доходів у платника аліментів і можливість їх надання. Позивачка на даний час не має постійного місця роботи та стабільного доходу. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним змінити розмір стягуваних аліментів з твердої грошової суми в 550 грн. на 1/4 частини заробітку та доходів відповідача щомісячно.

Outcome: approved