Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] про повернення боргу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 13 грудня 2007 року між [PERSON] з однієї сторони, та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір на виготовлення меблів за №85/1, відповідно до умов якого [PERSON] передала субєкту підприємницької діяльності фізичній особі [PERSON] аванс в сумі 9236 гривень еквівалент 1818 доларів США, а останній в свою чергу зобовязується виготовити меблеві вироби в строк до 01 лютого 2008 року. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме передала відповідачу зазначену суму авансу, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Таким чином Позивач просить суд стягнути на її користь з субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] суму переданого аванс у розмірі 14544 гривні, індекс інфляції у розмірі 3773 гривні 34 копійки, три відсотки річних у розмірі 550 гривень та моральну шкоду у розмірі 2700 гривень. Позивача в судове засідання зявилась, позов підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, враховуючи думку позивача, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] про повернення боргу та відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, 13 грудня 2007 року між [PERSON] з однієї сторони, та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір на виготовлення меблів за №85/1, відповідно до умов якого [PERSON] передала субєкту підприємницької діяльності фізичній особі [PERSON] аванс в сумі 9236 гривень еквівалент 1818 доларів США, а останній в свою чергу зобовязується виготовити меблеві вироби в строк до 01 лютого 2008 року. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме передала відповідачу зазначену суму авансу, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Таким чином Позивач просить суд стягнути на її користь з субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] суму переданого аванс у розмірі 14544 гривні, індекс інфляції у розмірі 3773 гривні 34 копійки, три відсотки річних у розмірі 550 гривень та моральну шкоду у розмірі 2700 гривень. У згідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У згідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У згідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У згідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] про повернення боргу та відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 23 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч.2 данної норми ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї чи близьких родичів; а також, на ряду з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ст. 23 ч.3 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Як регламентує ч.4 вказаної статті ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Однак, як зазначає ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи, суд не знайшов обґрунтованими доводи [PERSON] щодо відшкодування якби завданої їй моральної шкоди. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, та витрати, повязані з проведенням судових експертиз. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] на користь [PERSON] суму оплаченого судового збору у розмірі 154 гривні та суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень.

Outcome: partial