Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 13.10.2014 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO], що належало їй на праві власності. Від імені спадкодавця [PERSON] заповіт не посвідчувався. При зверненні в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом позивачці було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено, що будинок належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON], а по-скільки колгоспний двір є спільна сумісна власність, то слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності. Тому позивачка звернулася до суду і просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння № 11, по вул. Шевченка с. Бережниця Калуського району. В судове засідання позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача сільський голова Підмихайлівської сільської ради Калуського району [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, що не заперечує проти задоволення поданої заяви позивачки. Справу просить слухати у його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 13.10.2014 року померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.15). Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, що зареєстроване за №174 від 15.08.1989 року будинок по вул. Шевченка, 11 в с. Бережниця Калуського району належать вцілому [PERSON], головою якого є остання (а.с.11). У відповідності до довідки Підмихайлівської сільської ради від 13.03.2017 року №760 за [PERSON], яка померла 13.10.2014 року, яка до дня смерті була зареєстрована і проживала в [INFO] значиться житловий будинок з господарськими будівлями, по вказаній адресі (а.с.6). У відповідності до технічного паспорту Івано-Франківського ОБТІ від 04.10.2016 року вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 11 в с. Бережниця Калуського району становить 128133 грн.(а.с.7-10). При зверненні позивача до Калуської нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено, що будинок мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON], а колгоспний двір є спільною сумісною власністю, тому слід визначити частки кожного члена колгоспного двору (а.с.5). Відповідно до п. 4 Заключних і перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з чинною на той час ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, то [PERSON] вцілому належало право власності на вказане домоволодіння, оскільки в свідоцтві про право власності не зазначено жодного члена колгоспного двору . Таким чином на момент смерті спадкодавця в даному будинку ніхто не проживає, тобто частка її власності складає 100 %, то суд вважає, що немає потреби у визначені частки власності, тому визнає позивача таким, що прийняла спадщину після смерті матері і за нею слід визнати право власності на все спадкове майно, а саме на житловий будинок № 11, по вул. Шевченка с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області. На підставі наведеного та

Outcome: approved