Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON], згідно заяви про уточнення позовних вимог (а.с.116) коштів у розмірі 142 376 гривень, що еквівалентно 5000 тисяч Євро по курсу НБУ на 2017 рік. В обґрунтування позову покликається на те, що в лютому 2013 року [PERSON] позичила у неї в Італії пять тисяч євро під 5% щомісяця, з зобовязанням повернути в річний термін. Вказані кошти вона позичила для придбання квартири одному з дітей. В січні 2014 року [PERSON] померла, не повернувши боргу. Зазначає, що по приїзді в Україну вона звернулась до дочки [PERSON] з проханням повернути її кошти, однак остання відмовилась це зробити. Звертає увагу суду на те, що факт отримання [PERSON] у неї коштів стверджується письмовою розпискою останньої і на день її смерті борг не був повернутий. У звязку з тим, що відповідач відмовився у добровільному порядку повертати борг, просить такий стягнути. Вважає, що в силу вимог ст. 1282 ЦК України відповідач зобовязаний задовольнити її вимоги, оскільки спадкоємцем [PERSON] є її чоловік [PERSON] В судовому засідання представник позивача та її представник позов підтримали. Позивач, пояснила, що з [PERSON] вона пять років працювала в одному селі в Італії. Згодом, [PERSON] змінила місце праці в місто Реджвілія, але на вихідні приїжджала до неї. [PERSON] часто позичала в неї кошти на різні потреби: лікування чоловіка, витрати дітей, які повертала. В лютому 2013 року вона звернулася до неї з проханням позичити їй кошти в сумі 5000 Євро для придбання житла для її сина. Після смерті [PERSON] вона зверталася до її чоловіка [PERSON] та дітей, показувала дану розписку, ті запевнили її, що кошти їй повернуть. Згодом, такі категорично відмовилися повертати борг. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили з огляду на їх незаконність та необґрунтованість. Просили відмовити у задоволенні такого. Відповідач пояснив, що почерк на розписці не його дружини, тому вважає, що це не вона писала. Його дружина перебувала на заробітках в Італії з 1998 року по 2013 рік. Представник позивача [PERSON] заперечив позов з тих підстав, що в розписці відсутній підпис позичальника [PERSON] та почерк візуально не її. Однак, у сторони відповідача відсутні зразки оригінального почерку [PERSON] Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 13.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким остання отримала в позику кошти в розмірі 5000 Євро під 5% річних, терміном до 01.02.2015 року На підтвердження укладення договору позики представлена письмова розписка позичальника, яка посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми (а.с.110). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Не знайшли свого підтвердження покликання відповідача щодо написання боргової розписки не його дружиною [PERSON], оскільки така написана не її почерком, що проглядається візуально, оскільки такі твердження жодними доказами в розумінні ст. 60 ЦПК не підтверджено та судом такі не здобуто. Судом розяснено сторонам положення ст.143 ЦПК України щодо можливості призначення експертизи у даній цивільний справі для зясування обставин, що мають значення для справи. Однак, жодна із сторін не бажала скористатися таким правом. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 17 липня 2014 року, спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: грошового вкладу зі всіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться у Філії ТВБВ №10013/08 міста Бібрка, Перемишлянського району із залишком в сумі 4396,40 гривень. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 15 серпня 2014 року, спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 1/4 (однієї четвертої) частки квартири за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, місто Бібрка, вул. Шкільна,1/2. Вартість спадкового майна становить 25660 гривень. Згідно довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна №385 від 02.07.2016р. вартість 1/4 частини житлової квартири [ADDRESS] становить 25660 гри. 00 копійок В судовому засіданні сторони погодилися із визначеною вартістю спадкового майна. У відповідності до ст.ст. 1281,1282 ЦК України відповідати за борги спадкодавця перед кредитором спадкоємці мають у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.32 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення умов договору позики від 13.02.2013р., що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань, тому слід задовольнити вимоги позивача у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Outcome: partial