Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок №12 (загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м.) із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] - [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2489 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223383201:01:036:0025 (відповідно до державного акту на право приватної власності серії ЯК №690381 від 02.02.2010) та на земельну ділянку площею 0,1911 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3223383201:01:036:0026 (відповідно до державного акту на право приватної власності серії ЯК №690380 від 02.02.2010), в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] - [PERSON]. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Третя особа свого представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, позов визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Визнання за позивачами права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач на даний час є єдиним спадкоємцем за законом що прийняла спадщину після померлої, яка була власником житлового будинку та земельних ділянок, то відповідно за нею можливо визнати право на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved