Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач\~\~звернулась з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири 82 в будинку № 18 кв. Ленінського комсомолу в м. Лисичанську. В цьому будинку зареєстровані вона та її син [PERSON]. У 2013 році син виїхав до Росії і більше в квартиру не повертався . Вона сплачує комунальні послуги за відповідача. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Як член сім»ї він втратив право на користування житлом, бо більше року не проживає в квартирі. Перешкод у користуванні квартирою вона йому не чиніть, тому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. У судовому засідання позивач позов підтримала. Просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Доповнила, що після розірвання шлюбу син прописався і її квартирі, їзди в на заробітки, повертався, а у 2011 році поїхав на заробітки до Росії і з того часу додому не повертався. У зв»язку з теперішньою обстановкою в країні, не має змоги приїхати, щоб добровільно виписатись з квартири. Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] знає більше 10 років, живуть в одному під»їзді. Разом з нею проживав її син [PERSON] , який виїхав в Росію майже 3 років тому і з того часу до матері жодного разу не приїздив, в квартирі не живе. Позивачка не чинить йому ніяких перешкод у користуванні будинком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона проживає разом з позивачкою в одному під»їзді, але на протязі останніх 4 років відповідача [PERSON] в квартирі позивачки вона не бачила. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні справи встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2004 року [PERSON] є власником однокімнатної квартири № 82 в будинку 18 по кв. Ленінського комсомолу в м. Лисичанську Луганської області ( а.с.8).Із довідки паспортної служби (а.с.6) вбачається, що по кв. Ленінського комсомолу буд.18 кв.82 в м. Лисичанську зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Із довідки голови домового комітету вбачається, що [PERSON] за адресою кв. Ленінського комсомолу буд 18 кв.82 в м. Лисичанську не проживає з 2013 року. ( а.с.7). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі 82 будинку № 18 кв. Ленінського комсомолу в м. Лисичанську, без поважних причин більше одного року , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Визнання відповідача втратившим право на житло позивачці необхідно для оформлення субсидії.

Outcome: approved