Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 58,20кв.м, житловою площею 23,50кв.м з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в бюро технічної інвентаризації не оформлено та не зареєстровано. Цей житловий будинок був збудований [PERSON] у період 1961-1966 роках та зареєстрований в Погосподарській книзі села Верхня Озеряна № 0354-1 на ім'я [PERSON], яка значиться головою цього господарства, за будинком закріплена земельна ділянка 1500,00га. [INFO] [PERSON] померла та не зареєструвала за собою право власності у відповідності до вимог ст. 210 ЦК України, що спонукало останню звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, але представник позивача надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги Позивача підтримує в повному обсязі (а.с.36). Представник відповідача Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за відсутністю представника міської ради та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в бюро технічної інвентаризації не оформлено та не зареєстровано, що підтверджується копією довідки КП Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 590 від 20.10.2016р. (а.с.5, 17). Спірний житловий будинок зареєстрований в Погосподарській книзі села Верхня Озеряна № 0354-1 на ім'я [PERSON], яка значиться головою цього господарства, за будинком закріплена земельна ділянка 1500,00га., що підтверджується довідкою виконкому Мерефянської міської ради від 14.12.2016р. № 4026 (а.с.38). Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. [PERSON] набула на спірний житловий будинок право власності за своє життя в порядку забудови. Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності ... на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки... Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української PCP, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, якіадміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в Погосподарській книзі. Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на об'єкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обов'язковим. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок, який був збудований в 1961-1966 роках, знаходиться в сільській місцевості, якою є с. Верхня Озеряна Харківського району Харківської області, є об'єктом власності [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с.11). Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]є [PERSON] (донька спадкодавця), що підтверджено Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.06.1970р. та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7, 9) Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.8). Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області від 06.12.2016р. № 597/02-14, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON]. Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися (а.с.31). Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Житловий будинок, який входить до складу спадщини відкритої після смерті [PERSON]проінвентаризовано, на нього виготовлено Технічний паспорт (а.с.12-15). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за Позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарчій книзі, входить до спадкової маси та не являється самочинним майном, а Позивачем були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved