Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначає,\~що вони\~23\~липня 2005\~року зареєстрували\~шлюб,\~від якого\~мають неповнолітніх\~синів \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Однак,\~сімейне життя\~сторін не склалось через різні погляди на нього та різні інтереси, шлюбні відносини сторони не підтримують з червня 2020 року, відновлювати їх останні наміру не мають. \~ \~ \~ \~При цьому вказує, що відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню спільних з позивачем неповнолітніх дітей, які знаходяться на повному її забезпечені. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними та стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 30.07.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.08.2020 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення терміном в 2 місяці та ухвалою суду зупинено провадження по справі, яке відновлено 19.10.2020. 19.10.2020 ухвалою суду задоволено повторне клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення терміном в 2 місяці та зупинено провадження по справі, яке відновлено 21.12.2020 В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в частині розірвання шлюбу, щодо вимог про стягнення аліментів заперечив та пояснив, що він солідарно з дружиною здійснює утримання неповнолітніх синів, бере участь в їх вихованні та забезпеченні усім необхідним, оскільки сторони на час подання позову і зараз проживають разом із дітьми в спільній квартирі. Також, відповідач [PERSON] зазначив, що він та позивач мають характер праці, який пов`язаний з нічними чергуваннями, а тому при відсутності тієї чи іншої сторони, вони здійснюють догляд за дітьми кожен самостійно. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони 23.07.2005 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 42, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, а також різні інтереси, внаслідок чого погіршились сімейні стосунки. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, останні не примирилися за час наданий судом для примирення. В позові [PERSON] наголошує, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх неповнолітніх синів, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів встановлене також статтями 183, 184 СК України. Таким чином, право особи на отримання за рішенням суду аліментів на утримання дитини залежить від того, чи проживає дитина з такою особою. Позивач [PERSON] в своєму позові вказує, що не невиконання відповідачем [PERSON] свого обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей проявилось у наявності заборгованості по кредитним договорам. Однак вказана обставина, як така, що свідчить про ухилення відповідача [PERSON] від утримання своїх неповнолітніх синів, судом не може бути взята до уваги. В той же час, позивачем не вказано інші дії відповідача, які спрямовані ним на ухилення від утримання своїх неповнолітніх дітей, а на підтвердження таких не подано належних та допутимих доказів. Як вбачається з довідки, виданої Диканською селищно радою Диканського району Полтавської області 22.06.2020, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . За вказаною адресою, разом з нею проживає, окрім неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , також і відповідач по справі [PERSON] (а.с. 9), вказана довідка повністю підтверджує пояснення відповідача стосовно проживання неповнолітніх дітей разом із ним та позивачкою по справі. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та право надати докази з дотриманням вимог ст. 83 ЦПК України. Враховуючи викладене та те, що доказів щодо перебування неповнолітніх дітей на утриманні лише позивача, а також ухилення відповідача від обов`язку по утриманню неповнолітніх синів суду не надано, тому вимоги позивача в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягають.

Outcome: partial