Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Однак, крім неї, у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], член сімї попереднього власника квартири. Однак, останній у квартирі не проживає вже більше півроку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, усунути їй перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття останнього з реєстрації. У судове засідання позивач не зявилася, її представник надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрований також відповідач по справі [PERSON], який у квартирі не проживає з липня 2015 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, оскільки був зареєстрований у вказаній квартирі колишньою власницею, як член сімї . Дані обставини підтверджуються довідкою КП «Жилсервіс-9» Дніпропетровської міської ради від 25.02.2016 року № 591. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. При переході права власності на житло до інших осіб, члени сімї власника втрачають права користування житловим приміщенням. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачана користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial