Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 19.09.1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що менша донька є неповнолітньою та проживає разом з нею. Відповідач працевлаштований, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повнолітня. Позивач надала суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, якою позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справу без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 01 вересня 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.09.1998 року Високопільським відділом реєстрації актів громадянського стану, шлюб між сторонами зареєстровано 19.09.1998 року, про що зроблено актовий запис № 31. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.2010 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесено зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, статтю 183 СК України доповнено частиною 5 такого змісту: «Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що позивач, з якою проживає неповнолітня дитина, скористалася своїм право на звернулася до суду з вказаним позовом, відповідач проти задоволення позову не заперечує, тож зважаючи на обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved