Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 11 380,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2011 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 05 квітня 2011 року і до досягнення сином повноліття. Однак через несплату аліментів станом на 31.10.2019 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 95 070,52 грн. За розрахунками позивача загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на її користь аліментів за кожен день прострочення за період з 01.04.2018 по 31.08.2019 становить 11 380,00 грн, у зв`язку з чим [PERSON] вважає необхідним стягнути вказану заборгованість з пені по сплаті аліментів на її користь. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2011 по справі № 2-840 2011 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 05 квітня 2011 року і до досягнення сином повноліття (а.с.6). На виконання вказаного рішення 08 листопада 2011 року судом видано виконавчий лист (а.с.9). Вказаний виконавчий лист № 2-840 2011 від 10.02.2011 перебуває на виконанні у Васильківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в межах виконавчого провадження № 26947073. Відповідно до розрахунків Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 26947073 від 04.11.2019 станом на 31.10.2019 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 95 070,52 грн (а.с.14-15). За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень, судом проведено власний розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] перед [PERSON] аліментів за кожен день прострочення за період з 01.04.2018 по 31.08.2019, який становить 11 380,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved