Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] та [INFO] померла її мати, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач, як спадкоємець за законом після [PERSON], 14.03.2018 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте позивачу було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки в матеріалах спадкової справи є ще один спадкоємець за законом, а саме сестра позивачки - [PERSON], яка була зареєстрована з померлою за однією адресою. Позивач просить встановити факт не проживання [PERSON], разом із спадкодавцями [PERSON], померлим [INFO] та [PERSON], померлою [INFO], на час відкриття спадщини та визнати [PERSON], такою що не прийняла спадщину, оскільки остання весь час проживала за іншою адресою. Крім того, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок просить визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] В судове засідання представники позивача не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 14.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області. Крім того встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.05.1980 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського району Закарпатської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася [INFO]. Судом встановлено, що 03.09.1983 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданого (повторно) 27.03.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №925. Після чого прізвище позивачки було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до листа-роз'яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2018 року, державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON], оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за законом, а саме сестри позивачки - [PERSON], яка була зареєстрована з померлою за однією адресою: [ADDRESS], а також у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується витягами із погосподарської книги Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки та 1996-2000 роки, згідно яких остання зазначена донькою. Також згідно інформації, наданої відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 23 березня 2011 року, 13.08.2008 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого прізвище останньої змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]», про що складено актовий запис №55. Згідно витягів із погосподарської книги Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області за 2001-2005 роки, разом з [PERSON] на день його смерті [INFO] та протягом шести місяців після його смерті за адресою: [ADDRESS], зареєстровані його дружина [PERSON], син [PERSON], який [INFO] помер й донька - [PERSON]; на день смерті [PERSON] [INFO] та протягом шести місяців після її смерті за вказаною адресою були зареєстровані донька [PERSON] та онук [PERSON]. Однак згідно довідки Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 05.03.2018 року за №456, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте постійно проживала із своїм співмешканцем по [ADDRESS] в період з 2002 року по 2007 рік, включно, від яких народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13.05.2003 року Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] після реєстрації шлюбу, не проживала разом з батьками за зареєстрованим місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS], ні на день смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], а ні на день смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. Також свідки пояснили, що остання взагалі не відвідувала за життя своїх батьків, та після їх смерті не приймала участі в їх похованні, після відбування [PERSON] покарання, її було позбавлено батьківських прав по відношенню до її сина. [PERSON] не з'являлась за місцем проживання її батьків понад десять років, місце її перебування не встановлено. З матеріалів наявних у цивільній справі №648/262/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Білозерської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, витребуваних за клопотанням позивача вбачається, що 24 лютого 2014 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області, [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією з підстав для ухвалення рішення стало встановлення судом факту, що згідно вироку Суворовського районного суду м.Херсона [PERSON], була засуджена до позбавлення волі строком до 03 років та 06 місяців та яка звільнена умовно-достроково 03 лютого 2012 року. Згідно висновку Білозерської районної Державної адміністрації Херсонської області від 30.12.2013 року, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до [PERSON], [INFO], зазначено, що [PERSON] за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] не проживає та після звільнення від відбування покарання не звернулася ні до служб у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (за місцем своєї реєстрації), ні до служб у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області (за місцем проживання сина), ні до опікуна дитини - [PERSON]. Крім того судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи №135/2014 після смерті [PERSON], наявна заява позивача про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Алпеєвою Т.В., крім зазначених вище підстав про відмову, також зазначено відмову у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а саме правовстановлюючого документу на житловий будинок, інші спадкоємці за заповітом відсутні. Згідно довідки виданої Станіславською сільською радою Білозерського району Херсонської області №1279 від 05.05.2018 року на підставі записів погосподарської книги за 1991- 1995 роки, житловий будинок [ADDRESS], належить згідно свідоцтва [NUMBER] від 19.11.1993 року - [PERSON], який помер [INFO], на праві приватної власності. Оскільки оригінали правовстановлюючого документа - на житловий будинок втрачені, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Також судом встановлено, що згідно інформації із спадкового реєстру від 26.02.2018 року №00019658284 та матеріалів спадкової справи №135/2014 після смерті [PERSON], відсутні відомості щодо інших спадкоємці. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік майна, що не включається до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні надано достатньо доказів які підтверджуються факт не проживання відповідача за зареєстрованим місцем свого проживання, та з огляду на те, що остання не звернулася протягом передбаченого законом строку до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON], відповідач вважається такою що не прийняла спадщину. Та оскільки позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та її цивільне право підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved