Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 30.07.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву, якою вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.2018 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2704, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.. 113 СК України особа, яка змінила свою прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Отже суд вважає можливим розірвати шлюб та повернути позивачу дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved