Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області 25.12.1999 року, актовий запис № 14. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Більше двох років сторони не підтримують подружні стосунки, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач зазначила, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Крім того, позивач зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча істотних проблем зі здоров'ям немає та працездатний, інших дітей або непрацездатних батьків на утриманні немає, а їй самій важко забезпечити належний рівень розвитку дитини, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], в частці від його заробітку (доходу) у розмірі 50 % від усіх видів його доходів щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч. 2 ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 25.12.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 14 (а.с. 7). Сторони по справі мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.03.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с. 6). У сторін відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси, вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом, за час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки, сім'я існує формально, на примирення позивач не згодна та подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], а отже, рівною мірою зобов'язані його утримувати. Судом встановлено, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 31.08.2017 року. Оскільки, відповідач не надає кошти позивачу на утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач працездатний, інших утриманців немає, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, визначає аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON], але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки підстав для стягнення аліментів в розмірі 50% від усіх доходів відповідача на утримання однієї дитини, немає. На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial