Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, зазначивши, що з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу мешкає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини вона звернулася з зазначеним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності про що надала суду відповідну заяву. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про отримання ним поштових відправлень. У зв`язку з не явкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи видно, що сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Дитина мешкає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання, яка надана Рівненською сільською радою Тарутинського району Одеської області № 984 від 17.12.2018 року (а.с. 11). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Разом з тим, відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає позивачу, не зважаючи на те, що є молодою працездатною особою. Також, відповідачем не було надано суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов`язання по утриманню інших осіб та інше. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved