Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач, звернулась до суду із позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25.01.2018, на користь позивача [PERSON] , [INFO] , визначивши розмірі аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн, з урахуванням індексації, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25 січня 2018 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 300 грн щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального забезпечення дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач залишив без належної батьківської уваги дитину, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні сина. Позивач самостійно власними силами забезпечує, виховує та доглядає за сином. Крім того, син потребує постійного медичного догляду невролога, офтальмолога, гастроентеролога, хірурга. Виходячи з викладеного, позивач звернулась із даним позовом до суду. 22.03.2021 відповідачем поданий відзив на позов, відповідно до якого він просить суд в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи, що позовна заява є необґрунтованою. Зазначив, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25.01.2018 визначено розмір аліментів в сумі 1 300 грн, яке він сумлінно виконує. Крім того, позивач не надала суду докази зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів та погіршення або поліпшення стану здоров`я. Позивач не надала суду довідки про її доходи за період з 2018 року по теперішній час, що могло б свідчити про зміну її майнового стану в бік збільшення або зменшення. Відповідач мешкає разом з матір`ю [PERSON] , яка є пенсіонером та має проблеми зі здоров`ям, а саме з тазостегновими суглобами, що не дає можливості останній вільно пересуватися. В зв`язку з чим, відповідач надає матері матеріальну та фізичну допомогу. Також, з позовної заяви не зрозуміло, з яких підстав визначений розмір аліментів в сумі 3 000 грн щомісяця. Крім того, не надано позивачем розрахунку витрат останньої на утримання сина на момент звернення до суду. 26.03.2021 позивач надала відповідь на відзив, відповідно до якого просить суд задовольнити у повному обсязі її позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач у своєму відзиві стверджує, що він сумлінно сплачує аліменти, однак відповідно до виписки по надходженням по карті останній раз аліменти позивач отримувала 21.12.2020. Щодо того, що відповідач мешкає разом зі своєю матір`ю, яка має проблеми зі здоров`ям, то позивач зазначає, що надані виписки датовані 2007 та 2008 роками, тобто на сьогоднішній день наявність хвороб не має підтвердження. Крім того, зазначила, що матір відповідача отримує гідну пенсію, у 2020 році на її ім`я відповідачем було придбано автомобіль Skoda, приблизною ринковою вартістю-еквівалент 10 000 дол. США. Позивач просить взяти до уваги, що вона мешкає разом зі своїм батьком пенсіонером, а мати має проблеми зі здоров`ям і потребує допомоги. 05.04.2021 відповідач подав заперечення на відповідь позивача щодо відзиву, в яких зазначив, що позивач стверджує, що відповідач сплачує аліменти не постійно, а тому останній раз аліменти вона отримала 21.12.2020. Як вбачається з виписки карт, наданої позивачем, остання отримує аліменти не безпосередньо від відповідача, а шляхом перерахунку їх через рахунок виконавчої служби. Відповідач щомісяця перераховує кошти на рахунок виконавчої служби, а неотримання коштів позивачем від виконавчої служби не свідчить про несплату аліментів. Щодо посилання позивача на погіршення стану здоров`я дитини, позивачем, не надано доказів збільшення витрат на лікування, відвідування лікарів, перебування на обліку. Зазначивши, що позивач не позбавлена можливості звернутися до відповідача для добровільної компенсації додаткових витрат або до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в порядку ст.184 СК України. Як вбачається з довідки про доходи наданої відповідачем, то останній не має постійної роботи, матеріальний стан з 2018 року не поліпшився. В задоволенні позовних вимогах просить відмовити в повному обсязі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.05.2010). Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25.01.2018 присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 300 грн щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Син проживає разом із позивачем, що підтверджується актом квартального комітету № 30 від 25.01.2021. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. У частині 1 статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів позивач у позовній заяві зазначає, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно збільшився, що стан здоров`я дитини погіршився, зокрема що дитина має ряд захворювань, які потребують постійного лікування. Разом із тим, доводи позивачки про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі суд відхиляє, оскільки позивачкою не зазначено наявності визначених у статті 192 СК України обставин, які можуть слугувати підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів та, відповідно, не надано належних та допустимих доказів існування таких обставин. Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів витрати позивача на лікування дитини, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини, а тому наявність цих обставин є підставою для звернення позивачкою до суду з вимогою про їх компенсацію батьком дітей у порядку передбаченому законом, однак не може бути підставою для перегляду розміру аліментів згідно з ст.192 СК України. Одночасно суд зазначає, що зміна стану здоров`я як підстава перегляду раніше визначеного розміру аліментів має відбуватися саме у платника або одержувача аліментів, а не дитини, на утримання якої ці аліменти сплачуються. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Крім того, суд враховує, що на теперішній час відповідач немає постійної роботи, а тому у даному випадку немає підстав дійти висновку про те, що матеріальний стан відповідача значно покращився. Стосовно доводів позивача викладених у позовній заяві щодо збільшення рів цін, суд зазначає наступне. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25.01.2018 присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. При цьому, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно до ч.1, 4 ст.71 Закону «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Таким чином, позивач не позбавлена права звернутись до державного виконавця, в провадженні якого знаходиться виконавчій лист з виконання даного рішення, із заявою про проведення індексації розміру призначених судом аліментів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів. Згідно з ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати з відповідача не стягуються, разом із тим, позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed