Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про зняття арешту, в якому просить скасувати арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2014 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй та членам її сім`ї, а саме чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] . Постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.08.2014 року в рамках виконавчого провадження № 44481968 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Вказане виконавче провадження було завершене на підставі п.3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника. Вона, як спадкоємець за законом звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину не може, так як на майно спадкодавця, а саме квартиру [ADDRESS] накладено арешт. У зв`язку з чим, вона звернулась до Московського відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харкова, де їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з питанням про зняття арешту. Відзив на позов відповідач у встановлений строк не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , її чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.02.2000 р. реєстраційний номер № [NUMBER] (а.с.10). Постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.08.2014 року в рамках виконавчого провадження № 44481968 з примусового виконання виконавчого листа № 643/21245/13-ц, виданого 17.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] суми боргу та трьох відсотків річних у розмірі 243 516 грн., судові витрати у сумі 5 545 грн. накладено арешт на все нерухоме майно, у межах суми боргу, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). З повідомлення Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) від 08.09.2020 за № 114260 вбачається, що згідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на примусовому виконанні в Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 44481968 з примусового виконання виконавчого листа № 643/21245/13-ц, виданого 17.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення заборгованості з [PERSON] . 27.02.2020 виконавче провадження було завершене на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Аналізуючи наведені норми Закону України «Про виконавче провадження» суд доходить висновку про те, що державний виконавець закриваючи виконавче провадження з підстав, передбачених п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був у постанові про закінчення виконавчого провадження вирішити питання про зняття арешту з майна. З повідомлення Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) від 08.09.2020 за № 114260 вбачається, що виконавче провадження було завершене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», що дає суду підстави вважати, що питання про скасування арешту вирішувалось. Однак, позивач зазначає, що на теперішній час арешт не скасований, що перешкоджає їй оформити спадщину, яка відкрилася після смерті сина [PERSON] , який був боржником у виконавчому провадженні № 44481968, в рамках якого був накладений арешт на все нерухоме майно, яке йому належить. Між тим, позивачем не надано доказів того, що вона є спадкоємцем після померлого [PERSON] та зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадщини та не надано доказів того, що на час звернення до суду з позовом існує зазначений арешт, чим порушені її права чи законні інтереси. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити На підставі викладеного,

Outcome: dismissed