Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) та стягнення з відповідача аліментів на її користь у розмірі по 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із тим, що вони люди з різними характерами та поглядами на життя, вони не змогли знайти спільної мови ні в побутових питаннях, ні в питаннях виховання дітей. Позивачка вказує, що відповідач взагалі не приділяє уваги вихованню дітей, їх харчуванню та догляду за ними, безвідповідально ставиться до підтримання нормальних побутових умов і нормального клімату в сім'ї. Постійні конфлікти призвели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. З осені 2017 року вони не проживають однією сім'єю, внаслідок чого з вказаного часу їхнє спільне проживання та ведення спільного господарства припинилось. Відповідач батьківських обов'язків не виконує, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, дітей харчуванням, медичним доглядом, лікуванням не забезпечує, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоювання ними загальновизнаних норм моралі та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Позивачка зазначає, що догляд, підтримання здоров'я дітей та відвідування лікарів давно лягли на її плечі, а лікування та утримання дітей ведеться виключно за її рахунок. Відповідач аліменти нікому не сплачує, є працездатною особою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим з урахуванням думки представника позивача Дніпровським районним судом м. Києва 04.05.2018 року постановлена ухвала із занесенням до протоколу судового засідання про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідально до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280 ч. 1 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 25 квітня 2009 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблений відповідний актовий запис за № 569 (а.с. 13). Від цього шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 15, 16). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що інших непрацездатних осіб та/або неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не має. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір'ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач позивачу не надає. У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач та відповідач мешкають за різними адресами, діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні, інших дітей і непрацездатних осіб на забезпеченні у відповідача не має, відповідач особа працездатного віку, суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів на малолітніх дітей підлягає задоволенню в повному обсязі. У частині стягнення аліментів на користь позивача до досягнення меншою дитиною трьох років позов слід задовольнити частково, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому розмірі. Позивач за вимогами про стягнення аліментів має пільги по сплаті судового збору відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З приводу вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). 16.01.2018 року між позивачем та адвокатом [PERSON] укладена угода про надання адвокатських послуг, відповідно п. 3.1 якої обсяг і вартість наданої правової допомоги за цією угодою визначається у відповідному розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, який є невід'ємним додатком до цієї угоди і свідчить про виконання сторонами своїх зобов'язань (а.с. 20). У матеріалах справи наявні розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 16.01.2018 року, складений на підставі вищевказаної угоди про надання адвокатських послуг від 16.01.2018 року про правову допомогу, та акт здачі-прийняття виконаних адвокатських послуг від 16.01.2018 року, за якими сума гонорару за надану правову допомогу становить у розмірі 1500 грн. (а.с. 18, 23). Відповідно до довідки від 16.01.2018 року виданій адвокатом [PERSON] [PERSON] та квитанції ПАТ «ПриватБанк» від 16.01.2018 року позивачем здійснено оплату гонорару за надання правової допомоги у розмірі 1 500,00 грн. (а.с. 22, 24). З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою витрати на правничу допомогу в сумі 1 500 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial