Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення по виплаті аліментів. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі до 01 грудня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З відповідача по справі за рішенням суду були стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Однак заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 25.08.2010 року складає 10289,00 грн. У зв'язку з виниклою заборгованістю відповідача по сплаті аліментів, позивач просить стягнути з нього також пеню у розмірі 132804,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що сплачував аліменти по можливості. На разі у нього відсутня робота, тому сплачувати аліменти та пеню в заявленому розмірі він не може. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2003 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки, наданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, станом на 01.09.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача становить 29886,92 грн. Згідно до ч.ч. 1,2, 3 статті 195 Сімейного Кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Однак, в даному випадку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по аліментам, оскільки виконання рішення про стягнення аліментів, в тому числі утвореної заборгованості, здійснюється відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції за виконавчим листом. Заборгованість за аліментами стягується за рішенням суду лише у випадку, коли аліменти стягуються відповідно до вимог ст. 187 СК України, що передбачено статтею 194 СК України. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліментів за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з розрахунком пені, наданої позивачем, яка за період з 25.08.2010 року до 25.03.2014 року становить 132804,00 грн., а саме: 2010 рік кількість прострочених днів складає 122 2011 рік кількість прострочених днів складає 365 2012 рік кількість прострочених днів складає 366 2013 рік кількість прострочених днів складає 365 2014 рік кількість прострочених днів складає 84 Всього кількість прострочених днів складає 1302, Рахується за формулою: 102 грн. (1% від суми заборгованості 10289,00 грн.) помножити на 1302 (кількість прострочених днів) дорівнює 132804,00 грн. За змістом ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Вивчивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог про стягнення пені за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 132804,00 грн., виходячи з того, що даний розмір пені значно перевищує розмір збитків позивача, а також з урахуванням скрутного матеріального стану відповідача у зв'язку з відсутністю роботи . У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 30000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 300,00 грн.

Outcome: partial