Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/2 частина трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншим власником 1/2 частини вищевказаної квартири є неповнолітній [PERSON] , [INFO] . З часу реєстрації права власності на частку майна, позивачем було прийняті спроби вселитися у вищевказану квартиру. Однак, з боку [PERSON] чиниться безпідставний опір, через що позивач була вимушена звертатися до органів поліції. Крім того, представником позивача [PERSON] на адресу відповідача поштою цінним листом з описом вкладення було направлено лист вимогу від 04 червня 2021 року з вимогою не створювати перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний лист стороною відповідача отримано не було, оскілки повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідними відмітками на конверті. В зв`язку з чим, просить суд усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) в квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності В судовому засіданні представник позивача Михайлов Д.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка є законним представником малолітнього [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 травня 2021 року [PERSON] належить 1/2 частина трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6). Іншим власником 1/2 частини вищевказаної квартири є неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та/або розпорядженню своїм майном. Підставою звернення за захистом в судовому порядку є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном, за умови відсутності між сторонами спірних договірних правовідносин відносин. Характерною ознакою такого порушення права власності є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном. Відповідно до положень статті 391 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved