Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 29 березня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбних відносинах у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється утримувати сина, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від обов'язку батька щодо виховання та утримання дитини. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом і просити суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450004117010 від 30.01.2015 року, в якому стоїть відмітка про отримання листа 06.02.2015 року, а також що підтверджується витягами із реєстру вихідної кореспонденції по Ямпільському районному суду Вінницької області від 30.01.2015 року та від 12.02.2015 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29 березня 2007 року судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 29 березня 2007 року, та мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10 грудня 2010 року. Дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджується Довідкою вих..№30 від 15.01.2015 року. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши інші обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Однак, так як відповідач офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, як на це вказує позивач у позовній заяві і даний факт не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Те, що відповідач на час розгляду справи ніде не працює, не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина. Також по справі не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню та належному виконанню батьківських обов'язків по утриманню дитини (хвороба, інвалідність, тощо). І тому, із врахуванням вище викладеного, суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 16 січня 2015 року за вхід.№224, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 16 січня 2015 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому суд у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: approved