Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яку уточнив посилаючись на те, що 24 квітня 2017 року о 14 годині 10 хвилин по вулиці Марійській у напрямку вул. Світлогірської у м. Кривому Розі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «HYNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 2705-226», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить ТОВ «Рудомайн». Внаслідок пригоди був пошкоджений автомобіль «HYNDAI GETZ»,державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві власності. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2017 року, справа № 214/2566/17, винною у ДТП особою визнано [PERSON] , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Автомобіль «ГАЗ 2705-226», який належить ТОВ «Рудомайн» був застрахований в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», поліс № АЕ/9866764 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2016 року, строк дії якого з 20.07.2016 року по 19.07.2017 рік. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № Д10/07/17 від 10.07.2017 року судового експерта Чивчиш О.П., вартість матеріальних збитків позивачу становить 25 591, 52 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «HYNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 39 553,07 грн. відповідно до Акту виконаних робіт від 28.08.2017 року, ремонтною калькуляцією № 001365 від 29.06.2017 року, рахунком № 001365 від 29.06.2017 року та квитанцією серії ТРГ № 007990 від 28.08.2017 року, наданих фізичною особою підприємцем [PERSON] . Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 20 326,27 грн. на відшкодування матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи у розмірі 1000,00 грн. Різницю між вартістю виконаних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля і сумою страхового відшкодування у розмірі 19 226,80 грн. просила стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія». Її вимога про досудове врегулювання споруприватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» була залишена без уваги. Крім матеріальної шкоди просила стягнути з ТОВ «РУДОМАЙН» моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, яку обґрунтувала тим, що даний автомобіль був її єдиним транспортом пересування, та його пошкодження вплинуло на її мобільність по робочим питанням. Змінився усталений спосіб життя, довелось займатися питаннями щодо евакуації пошкодженого автомобіля, його ремонту, що призвело до психічних і душевних страждань. Також просила стягнути судові витрати, які складаються з вартості послуг судового експерта Чивчиш О.П. на проведення автотоварознавчого дослідження № Д10/07/17 від 10.07.2107 року у розмірі 2000,00 грн. та грошову суму у розмірі 1000,00 грн. у рахунок відшкодування франшизи. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надав суду заяву у якій просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Рудомайн» в судове засідання не з`явився надав суду заяву у якій заперечував проти задоволення позовних вимог. У своєму відзиві на позовну заяву директор ТОВ «Рудомайн» Колос В.В. зазначив, що обов`язок відшкодування моральної шкоди покладається на особу, дії якої безпосередньо призвели до заподіяння моральної шкоди особі потерпілої внаслідок ДТП, тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди з ТОВ «Рудомайн», одночасно не заперечує проти стягнення з відповідача розміру франшизи в сумі 1000, 00 грн та різниці між нарахованою та сплаченою сумою страхової виплати, а саме 5265,25 грн. Представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, у своїх поясненнях представник третьої особи [PERSON] зазначив, що ПаАТ «УТСК» було сплачено страхове відшкодування на користь позивача у повному обсязі у розмірі 20326,27 грн, оскільки відновлювальний ремонт виконувався ФОП [PERSON] , який не є платником податку на додану вартість, тому розрахунок сум виплати здійснювався без урахування сум ПДВ, а також просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. 24 квітня 2017 року о 14 годині 10 хвилин по вулиці Марійській у напрямку вул. Світлогірської у м. Кривому Розі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «HYNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 2705-226», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить ТОВ «Рудомайн». Внаслідок пригоди був пошкоджений автомобіль «HYNDAI GETZ»,державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу[PERSON] на праві власності. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2017 року, справа № 214/2566/17, винною у ДТП особою визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальністьТОВ «Рудомайн»,якому належить автомобіль «ГАЗ 2705-226», державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована вПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», поліс № АЕ/9866764 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2016 року, строк дії якого з 20.07.2016 року по 19.07.2017 рік. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № Д10/07/17 від 10.07.2017 року судового експерта Чивчиш О.П., вартість матеріальних збитків позивачу становить 25 591, 52 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 35 378,93 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «HYNDAI GETZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 39 553,07 грн. відповідно до Акту виконаних робіт від 28.08.2017 року, ремонтною калькуляцією № 001365 від 29.06.2017 року, рахунком № 001365 від 29.06.2017 року та квитанцією серії ТРГ № 007990 від 28.08.2017 року, наданих фізичною особою підприємцем [PERSON] . Розрахунок страхового відшкодування був зроблений на підставі ремонтної калькуляції № 001365 від 29.06.2017 року, згідно з якою вартість відновлювального ремонту склала 39 553,07 грн. Вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,51 %) склала 25591,52 грн. Встановлено, що згідно зі страховим полісом АЕ/ 9866764 Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 20 326,27 грн. на відшкодування матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи у розмірі 1000,00 грн. та повідомило у листі № 1215-у від 29.10.2017 року, що розрахунок матеріальних збитків ПрАТ «Українська страхова компанія» проведено у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З`ясовується правильність об`єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов`язаними між собою, для вирішення питання про їх об`єднання або роз`єднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд з`ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»). Як слідує із змісту позовної заяви, позивач просив стягнути матеріальну та моральну шкоду, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Визначення страхового випадку міститься в ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вбачається зі ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою. Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача була застрахована, ліміт майнової шкоди становить 100 000,00 грн. Після настання страхового випадку, позивач звернулась до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, та отримала страхове відшкодування не у повному обсязі. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»). Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов`язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача. Отже, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону). В свою чергу, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що, в даному випадку, страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, а в іншій частині відшкодування покладається на винну особу, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування. Розрахунок оціненої шкоди здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. У розділі IV Методики наведено вимоги до оцінки КТЗ і викладення її результатів та зазначено, що така оцінка передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, який повинен містити, зокрема, висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження). Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також те, що пошкодження автомобіля дійсно негативно вплинули на спосіб життя позивача [PERSON] що викликало її моральні страждання. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачам була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь її кошти в розмірі 8000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У зв`язку з тим, що позивачем за авто товарознавче дослідження сплачено 2000 грн, тому на користь позивача підлягає стягненню вказана сума. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову частково з відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1857,13 гривень (95,13 грн + 1762,00грн.), а з відповідача приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»», судовий збір у розмірі 609,67 гривень.

Outcome: partial