Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22 грудня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану Жовтоводського міського виконавчого комітету, про що зроблено актовий запис за № 717. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що неповнолітніх дітей від шлюбу вони з відповідачем не мають, фактично подружні відносини припинили влітку 2011 року через різні погляди на взаємні сімейні права та обовязки подружжя. З того часу вони шлюбні відносини не відновлювали, примиритись не намагались. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи їй було повідомлено у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заява від [PERSON], в якій вона просить справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а тому, суд дійшов до висновку, що, зігдо з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому зареєстрований 22 грудня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану Жовтоводського міського виконавчого комітету, про що зроблено актовий запис за № 717. (а.с.5) Від даного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей не мають. Позивач та відповідач припинили спільне проживання і перестали підтримувати подружні відносини, причиною чого позивач вважає відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. За таких обставин, позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважає що примирення між сторонами не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~10\~грудня\~1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved