Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому з урахуванням уточнень просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] вказуючи, що їй на підставі права власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач є двоюрідним братом її чоловіка. В 2014 році у зв'язку із бойовими в Донецькій області відповідач був вимушений виїхати з місця постійного проживання м. Макіївка Донецької області та знятись з реєстрації. Через те, що м. Макіївка є тимчасово окупованою територією України, він деякий час мешкав у м. Мелітополі. 23 грудня 2014 року відповідачу виповнилось 45 років, а тому йому необхідно було в паспорт громадянина України вклеювати нову фотокартку. Через те, що в нього була відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання, він попросив її чоловіка здійснити вищевказану реєстрацію в належній їй квартирі. 26 грудня 2014 року відповідно до відмітки у паспорті відповідача Мелітопольським УДМС України в Запорізькій області було здійснено реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] Відповідно до довідки з місця проживання відповідач з липня 2015 року в належній їй квартирі не проживає. Всі спроби розшукати відповідача ні до чого не призвели. Як їй відомо відповідач поїхав з м. Мелітополя на заробітки. Де зараз перебуває [PERSON] їй не відомо, засобів зв'язку з відповідачем немає. В кватирі відсутні особисті речі відповідача. В силу того, що відповідач зареєстрований в належній їй квартирі, але в ній не проживає, вона не може в повні мірі володіти, користуватись та розпоряджатись цією квартирою, що в свою чергу призводить до додаткових витрат на оплату комунальних послуг. Оскільки відповідач не проживає в належній їй квартирі з липня 2015 року, його майна, речей та одягу в квартирі немає, не з'являвся, вселитись не намагався, претензій не пред'являв, вважає, що можливо визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У зв'язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації та проживання. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON], на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартирою від 30.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.7-9). За згодою позивача у належній їй квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач є двоюрідним братом чоловіка позивача. Відповідач [PERSON] з липня 2015 року за вказаною адресою не проживає, що вбачається з довідки з місця проживання від 04.06.2018 року (а.с.10). Оскільки відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку, але не проживає, це перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм житловим будинком. Згідно з частиною 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з липня 2015 року без поважної причини не проживає за місцем реєстрації його речі у вказаній квартирі відсутні. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації [ADDRESS], понад трьох років, фактично змінивши своє місце мешкання і не перереєструвавши це у відповідності до діючого законодавства. Те, що відповідач залишається зареєстрованим у вищевказаній квартирі, перешкоджає власнику реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved