Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цивільним позовом про припинення права власності [PERSON] , [INFO] , на будинок за адресою по [ADDRESS] у зв`язку зі знищенням майна. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що дана земельна ділянка, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.11.2019 року за № 33978429. Звідки вбачається, що вказана земельна ділянка раніше належала [PERSON] , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Однак в ході проведення технічної інвентаризації земельної ділянки, жодної побудови станом на 27.04.2016 року не виявлено, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Також згідно довідки № 1229, виданої 03.09.2019 року Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, за адресою [ADDRESS] відсутні житлові будинки та господарські забудови. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, а саме судом буда направлена повістка та на офіційній веб-сторінці суду було опубліковано оголошення про виклик до суду. Представник позивача зазначила, що відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Відповідно до ст. 341 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому ст. 396 ЦК України передбачає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Крім того ст. 349 ЦК України передбачає, що право власності на майно припиняється у разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, права власності припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Оскільки відповідач ухилявся від внесення змін у державному реєстрі у зв`язку з фактичним та імперативним, тобто в силу закону, припиненням його права власності, позивач був змушений звернутися до суду. Предметом позову в цьому випадку є усунення перешкод у здійсненні права користування майном, а припинення права власності на знищене у встановленому законом порядку нерухоме майно є наслідком задоволення такого позову. Право позивача на пред`явлення такого позову передбачено абз. 2 ч.2 ст. 16, стт.391, 396 ЦК України, тобто позивачем обрано належний спосіб судового захисту. Крім того наявні у матеріалах справи докази свідчать про наявність порушень прав позивача, як користувача земельної ділянки. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України, де передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Аналогічне передбачене і ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2019 року № 187338051, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна діяльна за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 3522587001:51:000:0097, загальною площею 0.149 га. Згідно Довідки Созоніської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 03.09.2019 року № 1229 жодних житлових будинків та господарських забудов на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] немає. У постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 708/254/18 викладено правовий висновок про те, що згідно з вимогами статті 349 ЦК України документи, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, офіційний документ інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчити факт знищення майна. Згідно пункту 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1. документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2. документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищенням такого об`єкта). Позивачем було зазначено, що колишнім власником [PERSON] не було вчинено відповідних дій, які мали б бути вчинені, внаслідок знищення його майна. Відповідач - [PERSON] жодних доказів, що нерухоме майно існує та не знищене не надав. Отже, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та з огляду на те, що реєстрація права власності знищеного нерухомого майна створює позивачеві перешкоди в користуванні земельною ділянкою, в зв`язку з чим порушене право підлягає захисту, шляхом припинення права власності за [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved