Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх», директора Центру [PERSON] про визнання незаконним звільнення її з посади заступника директора Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх», поновлення на посаді, визнання незаконними наказів про звільнення № 17-к від 30.04.2013 р. та № 24-к від 20.05.2013 р., стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працювала з 2005 року в Центрі «Спорт для всіх» і в 2007 р. була призначена на посаду заступника директора Центру. 25.04.2013 р. змінилось керівництво Центру і 30.04.2013 р. директор [PERSON], пославшись на недоліки викладені в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Центру, видав наказ № 17-к про її звільнення з 14.05.2013 р. на підставі ст.41 КЗпП України. Зазначений наказ вона вважає незаконним, оскільки в наказі не зазначено конкретний пункт статті 41 КЗпП України відповідно до якого вона була звільнена, наказ не зареєстрований в журналі реєстрації наказів, акт перевірки фінансово-господарської діяльності Центру ніколи офіційно не надходив до установи і вона не була з ним ознайомлена. В подальшому, як зазначає позивач, 20.05.2013 р. директор закладу [PERSON] видав наказ № 24-к про внесення змін до наказу № 17-к, зазначивши що вона є звільненою на підставі п.1 ст.41 КЗпП України. Зазначений наказ вона також вважає незаконним оскільки не була ознайомлена з Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Центру, у неї не були відібрані пояснення, були допущені порушення при розрахунку, оскільки кошти вона отримала на рахунок 24.05.2013 р., хоча датою звільнення є 20.05.2013 р. Також позивач зазначає, що порушення, які стали підставою для її звільнення є незначними, не відносяться до її прямих обов»зків, а крім того зазначені порушення були вчинені в 2011 р., а тому строк притягнення до дисциплінарної відповідальності закінчився. Позивач посилається на те, що немотивоване і незаконне звільнення завдало їй душевних страждань оскільки принизило її ділову репутацію, вона виховує двох дітей і після звільнення залишилась без засобів до існування. Моральну шкоду вона оцінює в 10 000 гривень. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, вважаючи, що її звільнення є незаконним. Представник Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач була звільнена у визначений законом спосіб за порушення, виявлені за результатами проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Центру. Зазначені порушення відносились до безпосередніх обов»язків [PERSON] Позивач відмовилась ознайомлюватись з наказом про звільнення, про що був складений відповідний акт, Директором Центру у неї були відібрані відповідні пояснення, крім того, нею надавались письмові пояснення при здійсненні перевірки, про що вона зазначила при наданні усних пояснень директору Центру. Звільнення відбулось на підставі наказу директора Центру, до повноважень якого відносяться питання про прийняття і звільнення з роботи. Також представник відповідача посилався на те, що порушення, за які була звільнена [PERSON], є триваючими і були виявлені в 2013 р. при здійснені перевірки, а тому строк притягнення до адміністративної відповідальності не є пропущеним. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду, будучи допитаним в якості свідка, зазначив, що після призначення його на посаду директора Центру він ознайомився з Актом ревізії фінансово-господарської діяльності установи і виявив, що позивачем у її діяльності було допущено ряд порушень при здійсненні інвентаризації та при діяльності тендерного комітету, головою якого вона була. Зазначені порушення він вважав грубими і було прийнято рішення про її звільнення, про що був виданий наказ від 30.04.2013 р., де були зазначені підстави звільнення. Однак даний наказ, на його думку, умисно начальником кадрової служби був підготовлений з недоліками, а саме не зазначено пункт статті, на підставі якого була звільнена [PERSON], для можливого його подальшого оскарження, однак за дані порушення він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідач також зазначив, що він відібрав у позивача особисто пояснення з приводу викладених в Акті порушень, однак будь-які письмові пояснення вона відмовилась надавати, пославшись на те, що нею вже надавались письмові пояснення при здійсненні перевірки. Вислухавши сторони, допитавши їх в якості свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] працювала на посаді заступника директора Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх». 30.04.2013 р. був виданий наказ директора Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» [PERSON] за № 17-к про звільнення [PERSON] з посади заступника директора Центру з 14.05.2013 р. на підставі ст.41 КЗпП України. [PERSON] відмовилась від ознайомлення з даним наказом, про що міститься відповідна відмітка в самому наказі та складено акт. 14.05.2013 р. [PERSON] звернулась до директора Центру з заявою, де висловила свою незгоду з виданим наказом про звільнення та зазначила на відсутність у тексті наказу посилання на підстави звільнення. Оскільки в наказі № 17-к від 30.04.2013 р. про звільнення [PERSON] не було зазначено підстав її звільнення за ст.41 КЗпП України, а саме пункт ст.41 КЗпП України, 20.05.2013 р. директором Центру [PERSON] був виданий наказ «Про внесення змін до наказу Центру № 17-к від 30.04.2013 р.», відповідно до якого внесені зміни до п.1 зазначеного наказу і викладено його у новій редакції, згідно з якою [PERSON] звільнена з посади заступника директора Центру з 20.05.2013 р. згідно з п.1 ст.41 КЗпП України. За неналежне виконання службових обов»язків і допущені помилки при видачі наказу про звільнення [PERSON], на які вона зазначала в своїй заяві від 14.05.2013 р., начальнику відділу кадрів та діловодства [PERSON] була оголошена догана. Відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі одноразового грубого порушення трудових обов»язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Як вбачається з тексту наказу підставою для звільнення позивача з займаної посади став акт ревізії фінансово-господарської діяльності Всеукраїнського центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» за період з 01.01.2010 р. по 01.03.2013 р. № 04-30999 від 29.04.2013 р., в ході проведення якої було встановлено, що [PERSON] як голова тендерного комітету, в неповному обсязі виконувала вимоги, передбачені Положенням про тендерний комітет Центру та законодавства України, а саме були порушені процедури проведення закупівлі, а також, як голова інвентаризаційної комісії, за результатами перевірки діяльності якої були виявлені нестачі та надлишки товарно-матеріальних цінностей. Звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, а тому звільнення повинно відбуватись з додержанням правил, встановлених для дисциплінарних стягнень. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Судом встановлено, що ревізія фінансово-господарської діяльності Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» була проведена Державною фінансовою інспекцією в м.Києві в період з 04.03.2013 р. по 25.04.2013 р. Перевірка здійснювалась за період з 01.01.2010 р. по 01.03.2013 р. При проведенні перевірки комісія прийшла до висновку, що в порушення ст..2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» Центром здійснено оплату послуг з виготовлення постерів на загальну суму 123000 гривень без застосування процедур закупівель, передбачених законом. Зазначені порушення, на думку комісії, допущені з вини голови тендерного комітету [PERSON] та членів комітету, якими підписано протокол про затвердження Річного плану закупівель на 2011 рік. Також в ході проведення перевірки були виявлені порушення Закону України «Про здійснення державних закупівель», допущені [PERSON], як головою Комітету з конкурсних торгів, під час придбання в 2011 р. послуг з розміщення постерів під час проведення Всеукраїнських інформаційно-просвітницьких заходів «Від спорту для всіх до Олімпійських вершин» на загальну суму 193416 гривень. Відповідно до Положення про комітет із конкурсних торгів Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх», затвердженого 28.10.2010 р. № 45, заступник директора Центру є головою Комітету за посадою. Крім того, в ході проведення перевірки було виявлено нестача матеріальних цінностей на загальну суму 7,33 тис. гривень і неналежне виконання обов»язків головою інвентаризаційної комісії, якою є [PERSON], при проведенні інвентаризації в 2012 році. Відповідно до Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, затвердженої наказом головного управління Державного казначейства України № 90 від 30.10.1998 р. інвентаризаційну комісію, яка створюється на підставі наказу керівника установи, очолює керівник установи або його заступник. Згідно з наказами директора Центру від 14.01.2010 р. № 02 та від 12.01.2011 р. № 02 [PERSON] була призначена Головою інвентаризаційної комісії Центру. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що порушення, які були виявлені в ході проведення ревізії, не відносяться до її безпосередніх обов»язків, оскільки вона виконувала обов»язки голови комітету з конкурсних торгів та голови інвентаризаційної комісії саме за посадою, як заступник директора Центру. 29.04.2013 р. на адресу Центру надійшов Акт ревізії фінансово-господарської діяльності установи та був зареєстрований в Журналі обліку перевірок. В подальшому, 15.05.2013 р. на адресу Всеукраїнського Центру фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» був надісланий лист Державної фінансової інспекції в м.Києві про усунення виявлених в ході перевірки порушень і притягнення винних до відповідальності. Тобто, з викладеного вбачається, що порушення, які були допущені [PERSON], і про які зазначено в акті були виявлені при здійсненні ревізії фінансово-господарської діяльності Центру, а саме в квітні 2013 року, а тому строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, на що посилається позивач, не є пропущеним. В силу положень ст..149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як встановлено судом при допиті сторін в якості свідків у [PERSON] були відібрані усні пояснення з приводу виявлених в ході проведення ревізії порушень. Письмові пояснення не були надані позивачем з посиланням на те, що вони надані за результатами проведення перевірки представникам Державної фінансової інспекції у м.Києві. Зазначені обставини не заперечувались позивачем в ході розгляду справи. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що вона не була ознайомлена з актом ревізії, а тому її звільнення за виявлені в ході проведення перевірки порушення є незаконним, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, а саме підписом [PERSON] на самому акті. Згідно з ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Відповідно до п.4.7 Положення «Про центри фізичного здоров»я населення «Спорт для всіх» до повноважень директора Центру відносяться призначення на посаду та звільнення з посади працівників Центру. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при виданні наказу про звільнення [PERSON] директор Центру діяв в межах своєї компетенції, а тому право позивача в цій частині не порушено. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що звільнення [PERSON] відбулось у визначений законом спосіб, порушення прав позивача при її звільненні не було встановлено в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed