Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 29.09.2012 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 241; місце проживання неповнолітню сина залишити біля неї, прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю не проживають з 18 січня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюб носить виключно формальний характер, а тому позивач просить його розірвати. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій, зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і оскільки примирення з відповідачем неможливе, просила їх задовольнити: шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище залишити - [PERSON] та розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув подав письмову заяву в якій, зазначивши, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе, просив розглядати справу у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2012 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає з позивачем (а.с.6). Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та поновлювати наміру їх не мають, не проживають разом протягом певного часу. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді даної справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. В своїх письмових заявах, поданих до суду, позивач та відповідач зазначивши, що примирення між ними неможливе, наполягали на розірванні шлюбу. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їхньої дитини, а відтак, існують підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина сторони вирішили відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, про що заявили суду.

Outcome: approved