Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2020, вона є власником квартири по [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] . З моменту купівлі нею квартири [PERSON] жодного дня не проживав у ній. Відповідач не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню квартири. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, однак у добровільному порядку він цього робити не бажає. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в її помешканні є перешкодою в реалізації нею прав власника квартири, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча повістка надсилалася за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому порядку та повернулася до суду з поштовою відміткою про те, що адресат не проживає. Оскільки на підставі ст.130,131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.04.2020, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебряковою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 403, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2020. Згідно довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області №1793 від 07.079.2020 та довідки Голови ОСББ «Приладобудівний 13» №6 від 12.02.2021, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за адресою реєстрації не проживає з 2018 року. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований у належній на праві власності позивачу квартирі, однак вже більше року за місцем реєстрації не проживає, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Тобто в даному випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову, що становить 908,00 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 319, п.3 ч.1 ст.346, 391 ЦК України,

Outcome: approved