Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1989р. Від шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Між нею та відповідачем склались неприязні відносини, що призвело до роздільного проживання, у зв'язку з чим вона та діти проживають окремо. Діти знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Вона працює, проте її доходів не вистачає для забезпечення належного забезпечення рівня життя дочок. Крім цього, дочка [PERSON],[INFO] є інвалідом дитинства, тому їй необхідні додаткові значні кошти на лікування та оздоровлення, а дочка [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в обласному шкірвендиспансері та є часто хворіючою дитиною, якій також необхідні додаткові кошти на лікування. Відповідач є приватним підприємцем, працює перевізником, отримує великі доходи, виїжджає за кордон, інших утриманців у нього немає, тому він може платити аліменти. Просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. 21.11.2014р. позивач збільшила позовні вимоги та просила суд крім аліментів на утримання неповнолітніх дітей стягувати з відповідача кошти на своє утримання в розмірі 1000грн. щомісячно до [INFO] у зв'язку з тим, що з на її утриманні знаходиться дитина-інвалід. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, в якій збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності, не заперечила проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи думку позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1989р. (а.с.4). Від шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](6,7,8,9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, то суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час жодного доказу про те, що дитина-інвалід [PERSON], [INFO], не може обходитися без постійного стороннього догляду, позивачем не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 750грн. на кожну дитину починаючи з 04.11.2014р. і до досягнення ними повноліття, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved