Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] і згідно заповіту частину належного йому майна, а саме: житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку площею 0,1181 га заповів їй. Вказує, що після смерті спадкодавця, вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини і 18.08.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на земельну ділянку площею 0,1181 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із розбіжністю державної реєстрації об`єкта нерухомості і правовстановлюючим документом виданим на квартиру у заведеній нотаріусом спадковій справі. У зв`язку з чим, просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме: житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2020 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі також подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як з`ясовано судом, предметом договору купівлі-продажу від 01.11.1990 року, посвідченим державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори є квартира в будинку, який підлягає реконструкції та капітальному ремонту, яка складається з трьох кімнат загальною площею 88,7 кв.м. в [ADDRESS] (а.с. 19-20). Із довідки, виданої виконкомом Торчинської селищної ради Луцького району вбачається, що житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] значиться за [PERSON] (а.с. 23). При цьому, згідно рішення сесії Торчинської селищної ради №5/9 вулиця Леніна перейменована на вулицю Незалежності (а.с 24). Згідно повідомлення КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» слідує, що право власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Луцького районною держнотконторою від 01.11.1990 року за №2763 (а.с. 22). Будь-яких інших документів, у яких зазначалось, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться квартира, а не житловий будинок, суду не представлено. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2019 р. (а.с. 12). Згідно заповіту від 19.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, [PERSON] належне йому майно, а саме: житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку площею 0,1181 га заповів [PERSON] (а.с 10). У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, з представлених в судове засідання письмових доказів, матеріалів спадкової справи, судом з`ясовано, що позивач прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття у визначений законом строк не заявляла. Інший спадкоємець також прийняв спадщину - інше спадкове майно згідно поданої заяви. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved