Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки в сумі 279263,21 грн. та моральні збитки в сумі 120000 грн., посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 9000 доларів США, що в еквіваленті становить 252540 грн., за ремонт автомобіля 24326,00 грн., за сплату судового збору при поданні позову та заяви про забезпечення позову 2497,21 грн., а всього на суму 279263,21 грн., а також моральну шкоду в розмірі 120000,00 грн., яка виразилась у моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших наслідків. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.10.2015 року по справі №295/13911/15-к заяву [PERSON] про забезпечення позову, поданого нею до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином у кримінальному провадженні за №12014060020006630 про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто заявнику. Доказів повернення позивачу судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цивільним позовом та із заявою про забезпечення позову в справі №295/13911/15-к в розмірі 2153,71 грн. та 243,60 грн., позивачем не надано. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.11.2015 року по справі №295/13911/15-к обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №12014060020006630 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто прокурору міста Житомира для усунення недоліків. Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12014060020006630 від 23.11.2014 року в достовірно невстановлений слідством час 24.10.2013 року у [PERSON] виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману і з незаконним використанням автомобіля, який належить [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел [PERSON] в цей же день, перебуваючи біля будинку 4/2 по майдану Перемоги в м. Житомирі, у достовірно невстановлений слідством час, запропонував раніше йому незнайомій [PERSON] придбати у нього автомобіль марки «Renault» моделі «Trafik», державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , та повідомив останній, що [PERSON] є його рідною тіткою, та вказаний автомобіль по довіреності належить йому. В свою чергу [PERSON] не здогадуючись про злочинні наміри [PERSON] , направлені на заволодіння її грошовими коштами шляхом обману, на умови придбання автомобіля погодилась та передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 9000 доларів США, що на момент продажу становить 71937 гривень 00 коп. Таким чином, [PERSON] , незаконно, шляхом обману заволодів майном [PERSON] , а саме грошовими коштами в розмірі 9000 доларів США, що станом на 24.10.2013 року складало 71937 грн. 00 коп., що є значною шкодою. Вищевказані обставини також встановлені ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2020 року по справі №295/933/16-к, якою кримінальне провадження щодо [PERSON] по обвинуваченню за ст.ст. 289 ч.1, 190 ч.2 КК України закрито і звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Крім того, відповідно до розписки, складеної [PERSON] 24.10.2013 року, останній продав автомобіль Renault Trafiс [NUMBER] , 2006 р.в. за 10000 доларів США. З цієї суми отримав 9000 доларів США, а залишок суми отримає після переоформлення автомобіля на [PERSON] . Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мала місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоди та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 9 вищезазначеної постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне (за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого) спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що майнова шкода, завдана [PERSON] неправомірними діями [PERSON] внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, повинна бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала, а саме в розмірі 252540,00 грн., що є еквівалентом 9000 доларів США станом на 15.01.2021 року, які отримав відповідач від позивача та не повернув останній. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення збитків в розмірі 24326,00 грн., які полягають у витратах позивача на виконання робіт із заміни певних технічних вузлів та агрегатів (технічного ремонту) автомобіля та в розмірі 2397,31 грн., що складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із цивільним позовом та заявою про забезпечення позову у кримінальному провадженні, не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Надані позивачем в обґрунтування позову попередні наряди-замовлення, видані ТОВ Фірмою «Опад» 18.02.2014, 08.05.2014 та 24.12.2014 року, не є належними доказами спричинення позивачу саме відповідачем матеріальних збитків, його вини у цьому. Вказані попередні наряди-замовлення не є платіжними документами та не свідчать про сплату вказаних в них грошових сум позивачем, оскільки платником в них зазначена інша особа, а саме [PERSON] . Крім того, сплачений позивачем судовий збір в іншій справі, віднесений законом до судових витрат та не може бути матеріальними збитками, а порядок його повернення, визначений Законом України «Про судовий збір». Також суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано у чому саме полягає моральна шкода та суду не надано жодних відомостей, які б свідчили про ступінь страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач та які б свідчили про погіршення стану її здоров`я в результаті порушення її прав, або ж про тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. Позивачем також не доведено розмір моральної шкоди, не наведено взагалі будь-яких аргументів, стосовно того з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Не встановлено причинний зв`язок цієї шкоди з неправомірними діями відповідача. Тобто позивачем не надано жодних доказів, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі стягненням з відповідача в дохід держави судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial