Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2014, між нею та відповідачем було укладено шлюб. В даному шлюбі, 2.12.2014, в них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З початку 2015 року, вони з відповідачем проживають окремо, в зв'язку з чим, вона звернулась із позовом до суду про стягнення аліментів на дитину. Вважає, що коштів, які будуть визначенні судом, як аліменти на дитину, буде не достатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня сімї. Вона не працює, перебуває у безоплатній трирічній відпустці по догляду за дитиною, і не має можливості одержувати будь-які додаткові доходи. Відповідач є працездатною особою, працює і одержує заробітну плату, тому спроможний надавати їй матеріальну допомогу, проте не бажає цього роботи. В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку, до 2.12.2017. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задоволити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], який діє за довіреністю (а.с. 19) в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції суду пояснив, що необхідною умовою для стягнення аліментів на утримання дружина чоловіком, є наявність можливості чоловіка надавати таку допомогу. Його довіритель працює в СП «Новарка» з 25.05.2015 по даний час. Однак, новий договір з відповідачем не укладено, і він вказує на його вивільнення з підприємства на підставі закінчення строку дії трудового договору. Також вказує на неможливість надавати допомогу, в зв'язку з тим, що на нього покладено обовязок, за рішенням суду, сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. За таких обставин, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] (змінила прізвище на Романюк), зареєстрували шлюб 10.08.2014 у відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського РУЮ, про що зроблено актовий запис № 127. (а.с. 3). 2.12.2014, народилася [PERSON], батьками якої записано [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16.12.2014 серії І-АМ № 303780. (а.с. 4). На підставі довідки № 395 від 12.12.2015, виданої виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на її утриманні. (а.с. 5). Згідно представлених відповідачем та його представником доказів, вбачається, що [PERSON] працює в компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже» і компанії «Буйг Траво Пюблік» з 25.05.2015 по теперішній час машиністом катка, і його дохід за період з липня по грудень 2015 року складає 54777,86 грн. (а.с. 20-22). Вказані обставини також підтвердженні трудовим договором № 2452 від 25.05.2015 та додатковою угодою від 17.08.2015. (а.с. 35-45). Згідно вказаних договорів, встановлено термін дії до 22.12.2015. На підставі рішення Тульчинського районного суду від 15.01.2015, з [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 14.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 59-60). Відповідно до вимог ст. 84 ч.2 ч.4 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В свою чергу ст. 80 ч.1 цього ж Кодексу визначено, що аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Даючи оцінку позиції представника відповідача щодо неможливості надання матеріальної допомоги позивачу, в зв'язку з тим, що з відповідачем не укладено в подальшому трудовий договір і він підлягає вивільненню, а також те, що відповідач сплачує аліменти на дитину, суд критично ставиться до вказаних доводів, і вважає, що вони спростованні дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Так, відповідач є працездатною особою, працює і має дохід. На час розгляду справи, факт того, що він працює підтверджено представленими довідками, а також визнано представником відповідача. Не зважаючи на те, що трудовий договір, представлений відповідачем закінчився, однак жодних доказів його вивільнення з роботи не представлено. Також представником відповідача не доведено обставин про неможливість надання матеріальної допомоги. Таким чином, на час розгляду справи судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу. Однак, враховуючи ті обставини, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходу щомісячно. Вказаний розмір, поряд із аліментами на дитину, зможе забезпечити достатній життєвий рівень сімї позивача. Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та часткове їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved