Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідач є сином позивача, зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , однак фактично не проживає за вказаною адресою більше 10 років. Відповідач десять років тому переїхав на постійне проживання у Респубілку Польща, добровільно вибув з місця своєї реєстрації, не користується будинком позивача, не несе витрат на його утримання. Для знаття відповідача з реєстраційного обліку необхідно, щоб він особисто подав заяву до органу реєстрації, проте добровільно відповідач такі дії не вчиняє, хоча і має бажання знятися з реєстраційного обліку в даному житловому будинку. Відповідач договору найму житлового будинку з позивачем не укладав, не проживає в будинку позивача більше 10 років, хоча зареєстрований в ньому. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку має суто формальний характер та перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. Інших позасудових способів захисту порушених прав у позивача немає. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримують в повному обсязі. Просить суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач в судові засідання призначені по справі не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На електронну адресу суду від [PERSON] поступила заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з тим, що він перебуває за межами України. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. В зв`язку з карантинними заходами та неможливістю виїзду не може сам особисто знятися з реєстрації місця проживання, а тому не заперечує, щоб в судовому порядку визнали його таким, що втратив право користування житлом. Передбачених ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158565230 формованого 05.03.2019 доводиться, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду від 17.12.2018. Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] підтверджується, що житловий будинок побудований в 1958, інші господарські будівлі та споруди побудовані в 1958, 1960, 1970, 1980,1990 роках. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.1991 слідує, що відповідач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Актом обстеження матеріально-побутових умов 25.06.2020 складеного комісією в складі сільського голови, секретаря сільської ради, діловода підтверджується, що в ході обстеження виявлено, що в [ADDRESS] зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва на право власності [PERSON] являється власником житлового будинку. Син [PERSON] зареєстрований в даному господарстві, але фактично не проживає більше 10 років. Довідкою № 618, виданою 26.06.2020 виконкомом Далешівської сільської ради стверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично не проживає більше 10 років. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідач фактично не проживаючи в будинку позивача, зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved