Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у сумі 5533,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року шлюб між ними було розірвано, а також з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 900,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення ними повноліття. На теперішній час вказана сума не відповідає встановленому законом мінімальному розміру аліментів та є недостатньою для створення гідних умов життя та розвитку дітей. Крім того, на даний час органи державної виконавчої служби не здійснюють індексацію аліментів, як це передбачено ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки на даний час не мають затвердженого на законодавчому рівні Порядку проведення такої індексації. Така законодавча невизначеність проведення індексації також призводить до порушення прав дітей на отримання забезпечення у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, сплату аліментів відповідач здійснює із затримкою, інколи взагалі пропускає сплату аліментів за місяць, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2021 року складає 5533,00 грн. У зв`язку з несплатою аліментів, згідно проведеного позивачем розрахунку, розмір неустойки за період з березня 2017 по лютий 2019 року становить 12950,00 грн. Оскільки розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, позивач вважає справедливим стягнути з відповідача пеню за прострочку по сплаті аліментів за період з 01.01.2020 року по 01.01.2021 року у розмірі 5533,00 грн. Представник відповідач - адвокат Мартиненко А.М. надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає обставини, які не мають значення для справи, оскільки такі обставини не є підставами для зміни розміру аліментів та не є обставинами, які б суд враховував при визначенні розміру аліментів. Вказав, що на разі відповідач не працевлаштований, а тому стягнення аліментів на утримання дітей у частці від заробітку не буде необхідним та достатнім, і фактично зменшить розмір аліментів. Представник позивача - адвокат Терещенко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в уточненій позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Мартиненко А.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових пояснень щодо уточненої позовної заяви. Зазначив, що вимоги позивача є такими, що направлені на необґрунтоване збільшення розміру аліментів, а не на зміну способу їх стягнення. Суд, заслухавши пояснення, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 29.09.2017 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , повноліття. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Після позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , остання отримала прізвище матері « [PERSON] ». За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільних з позивачем дітей визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. на кожну дитину . З урахуванням встановлених обставин суд приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позовні вимоги позивача зводяться фактично до необґрунтованого збільшення розміру аліментів, оскільки позовні вимоги позивача зумовлені потребою належного утримання дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення. Той факт, що відповідач на даний час тимчасово не працює, не може бути підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів. Так, він є працездатною, здоровою особою, відомості про наявність інших утриманців суду не надані. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Враховуючи наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів та позиції стягувача аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Отже, позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів слід зазначити наступне. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з січня 2020 по грудень 2020 рік складала 4333,00 грн. Станом на 01.01.2021 року заборгованість складає 5533 грн. Згідно розрахунку наданого позивачем розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 12950,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню. З [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період 01.01.2020 року по 01.01.2021 року, відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та розрахунку пені, який приведений позивачем в уточненій позовні заяві, з яким суд погоджується. Доказів, які б спростовували даний розрахунок суду не надано. Таким чином, розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти складатиме 5533,00 грн. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved