Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . З 1996 року у вказаному будинку зареєстроване місце мешкання відповідача (сестра позивача) [PERSON] , яка після одруження фактично почала мешкати за іншою адресою. Крім того, у вказаному будинку також зареєстроване місце мешкання [PERSON] , яка з 2012 року не мешкає у вказаному будинку. Місце мешкання відповідачів невідомо, на зв`язкою вони не виходять, в утриманні житла участі не приймають, комунальні платежі не сплачують. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачам ніхто не чинить. Всі витрати, пов`язані з утримання житлового будинку, позивач несе самостійно. На теперішній час у позивача виникли проблеми з оформлення субсидії на оплату комунальних послуг, домовитись про добровільне зняття з реєстрації місця проживання можливості немає. Позивач у судове засідання не з`явилась. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовну заяву, в разу неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про поважність причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення справи, розгляд справи за їх відсутності чи заперечень проти позовних вимог від них не надходило. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 16.13.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контри мали хіною Т.А., зареєстрованого в реєстрі № 4-2549 /а.с.9/. Крім того, право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] підтверджується копією витягу Комунального підприємства «Мелітопольське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.11/, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.12/. Згідно довідки голови квартального комітету №44 народних депутатів Мелітопольської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , однак не мешкає за вказаною адресою з 2002 року та [PERSON] , [INFO] , однак не мешкає за вказаною адресою з 2012 року /а.с.10/. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.16 ЦК України\~«Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~«Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України\~«Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~«Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved