Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] укладений між нею та відповідачами, дійсним. Зазначає, що їй було відмовлено у проведенні реєстрації зазначеного договору, з причини його укладення на товарній біржі без нотаріального посвідчення. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 30 червня 1997 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу [NUMBER] придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS](а.с. 9). Договір купівлі-продажу було зареєстровано Лозівським філіалом Харківської товарної біржі за [NUMBER] від 30.06.1997 року, але не було нотаріально посвідчено. Умови договору купівлі-продажу від 30 червня 1997 року, посвідченого Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, реєстровий [NUMBER], були виконані сторонами в повному обсязі, тобто відповідачі передали, а позивач в свою чергу прийняла у власність квартиру за адресою: [ADDRESS],та передала відповідачам грошові кошти в сумі 9158,00 грн. в рахунок вартості квартири, які продавці отримали. На момент укладення договору купівлі-продажу діяли положення Цивільного кодексу Україської РСР від 18.07.1963р., тому зазначений договір було зареєстровано Лозівським філіалом Харківської товарної біржі в бюро технічної інвентаризації, реєстраційний № 11750, без дотримання нотаріальної форми договору. Після придбання квартири, [PERSON] отримала технічний паспорт на зазначену квартиру (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved