Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 12.01.2007 року та розірвано рішенням Ленінським районного суду м. Луганська від 09.07.2013 року. Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12.01.2007 року, вони проживали однією сім'єю з 2005 року, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Відповідачка [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON] За час фактичного перебування у шлюбі з відповідачем, ведення з ним спільного господарства до реєстрації шлюбу, та за час перебування у шлюбі зареєстрованому за рахунок спільних коштів було придбане наступне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 11500грн., та квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 11500грн. Жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] було оформлено на ім'я позивачки, але відповідно до вимог ст. 70 СК України частки членів подружжя у спільному сумісному майні є рівними, отже позивач є власником ? частини будинку та відповідач [PERSON] є власником ? частини будинку. Квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] було оформлено на ім'я відповідачки [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON], оскільки на момент купівлі вказаної квартири позивач з відповідачем [PERSON] знаходились поза межами міста, а продавець квартири не міг чекати на їх повернення, йому терміново необхідно було продати квартиру, тому вони прийняли рішення оформити квартиру на [PERSON], оскільки відносини в сім'ї були добрі і довіряли один одному. Відповідно до прийнятого рішення позивача з відповідачем його матір взяла їх спільні гроші, розрахувалася та за квартиру. Позивач зазначає, що оскільки при укладенні угоди купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] фактичними покупцями були [PERSON] та відповідач [PERSON], то право власності на квартиру на підставі вказаної угоди виникло у них. Таким чином, спільне сумісне майно подружжя, яке підлягає поділу, складається з жилого будинку [ADDRESS], та квартири [ADDRESS]. Позивач вважає за необхідне розділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши [PERSON] у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], вартістю 11500 грн. Відповідачу [PERSON], вважає необхідно виділити у власність жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 11500 грн. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Розділити спільне майно подружжя, виділивши [PERSON], у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] виділити у власність жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Оцінивши всі обставини справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 12.01.2007 року, який було розірвано рішенням Ленінським районного суду м. Луганська від 09.07.2013 року (а.с.20). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2006 року [PERSON] придбала квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с 6-7). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.06.2012 року [PERSON] (а.с.8-10). Оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] не оспорюється той факт, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] була придбана за час спільного мешкання [PERSON] та [PERSON] на їх спільні кошти, суд вважає можливим визнати за ними право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Відповідно до приписів ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності. За ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до внеску, є його особистою приватною власністю. Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності суд дійшов висновку, щодо можливості задоволення позовних вимог.

Outcome: approved