Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку, у позовній заяві вказавши що 20 липня 2009року вона уклала договір купівлі продажу житлового будинку з продавцями [PERSON], [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3441. На підставі договору купівлі продажу позивач стала власником житлового будинку в м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23. На час купівлі житлового будинку в м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23 право власності на земельну ділянку на якій знаходився житловий будинок продавцями оформлено не було, але вони зобовязувались відчужити її після оформлення права власності. [PERSON] та [PERSON] виготовили державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0608га., яка знаходиться за адресою м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23, кадастровий номер земельної ділянки 46248101100:01:003:0376. Станом на час розгляду справи відповідачі так і не відчужили земельну ділянку власникові житлового будинку. 27 березня 2015року [PERSON] помер про що виконавчим комітетом Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області складено відповідний актовий запис №7 та видано свідоцтво про смерть. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Після закінчення шестимісячного терміну на прийняття спадщини відповідачі так і не передали (продали) позивачу земельної ділянки. Цільове призначення земельної ділянки площею 0,0608га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, в суд повернувся судовий виклик із поштовим повідомленням, в якому вказано, що вони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Третя особа Сокальська міська рада в судове засідання не прибула однак подала заяву про розгляд справи у відсутності третьої особи, позовні вимоги позивача підтримала. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, зі згоди позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із договору купівлі продажу житлового будинку вбачається, що 20 липня 2009року позивач уклала з відповідачами вищезазначений договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3441. На підставі договору купівлі продажу позивач стала власником житлового будинку в м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23. На час купівлі житлового будинку в м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23 право власності на земельну ділянку на якій знаходився житловий будинок продавцями оформлено не було, але відповідачі зобовязувались відчужити її після оформлення права власності. [PERSON] та [PERSON] виготовили державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0608га. яка знаходиться за адресою м.Сокаль, по вул. Сагайдачного, №23, кадастровий номер земельної ділянки 46248101100:01:003:0376. Судом установлено, що 27 березня 2015року [PERSON] помер про що виконавчим комітетом Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області складено відповідний актовий запис №7 та видано свідоцтво про смерть. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина відповідач 2 [PERSON] та дочка відповідач 3 [PERSON]. Після закінчення шестимісячного терміну на прийняття спадщини відповідачі так і не відчужили позивачу земельної ділянки. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу України а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як обєкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно вимог ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Суд установив, що при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності отже, відповідно до зазначених норм закону до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на всю земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, а право попереднього власника або користувача земельної ділянки припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.

Outcome: approved