Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги за законом, посилаючись на те, що також має право на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги, оскільки з 1992 року до [INFO] вона проживала з [PERSON] однією сім'єю як чоловік з дружиною без реєстрації шлюбу. Ділили спільний побут, опікувались один про одного. Зазначений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу встановлено рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 20011 року. Під час спільного проживання позивача з [PERSON], останній захворів на хронічну хворобу. Позивач наглядала за ним, варила йому їсти, прибирала помешкання, забезпечувала [PERSON] всім необхідним. Після того, як стан хворого погіршився, він вже не міг ходити, був паралізований, позивач змушена була взяти на роботі дострокову відпустку по догляду за хворим у жовтні 2007 року, щоб ще більше наділяти уваги своєму чоловіку. [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 17 жовтня 2007 року. Після смерті [PERSON] позивачем була подана заява на прийняття спадщини до нотаріуса, проте нотаріусом було відмовлено у задоволені заяви і рекомендовано звернутися до суду про визнання факту проживання однією сім'єю позивача з [PERSON] Одночасно племінник [PERSON] - [PERSON], заявив, що має право на спадкування за правом представлення у другу чергу замість матері, яка є сестрою [PERSON] та померла [INFO]. Відповідно до характеристики виданої [PERSON] з місця роботи від 11.01.2008 року, позивач за заявою взяла відпустку по догляду за хворим, а саме [PERSON], у жовтні 2007 року. Жителі будинку [ADDRESS] можуть підтвердити той факт, що позивач опікувалася, матеріально забезпечувала хворого [PERSON] і той факт, що за багато років проживання [PERSON] у б. [ADDRESS] та під час його хвороби, жодний з мешканців не бачив [PERSON] Також, згідно довідки ОСББ «Наш дом» № 46, від 28.01.2008 року, [PERSON] приймала безпосередню участь у похованні [PERSON], а саме фінансово забезпечувала поховання. Позивач після смерті цивільного чоловіка відкрила особисті рахунки на своє ім'я і сплачує всі комунальні платежі за квартиру. Виходячи з вищевикладеного, згідно норм Цивільного кодексу України, позивач вважає, що вона має право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом, а саме другої черги, як має відповідач згідно закону України. На підставі викладеного просить суд змінити черговість на одержання права на спадкування за законом нею за спадкодавцем [PERSON] та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцями другої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] Стягнути з відповідача на її користь суму судового збору у розмірі 243, 60 грн. У судовому засіданні позивач, її представник, кожний окремо, підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували з підстав зазначених у письмовому запереченні проти позову, а також просили суд застосувати строк позовної давності до заявленого позову /а.с. 57/. Представник третьої особи - Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 17 жовтня 2007 року /а.с. 8/. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, про що свідчить спадкова справа № 367/2008 до майна померлого [PERSON] /а.с. 65-86/. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2011 року встановлено факт проживання позивача [PERSON] з [PERSON] у період часу з 1992 року до [INFO], як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу /а.с. 6-7/. Як вбачається з рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2014 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року та яке набрало законної сили [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON], померлого [INFO]. Також рішенням визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення, після рідного дядька [PERSON], померлого [INFO] на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування вказаного рішення, судом першої інстанції зазначено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.04.2003 року. [PERSON] одружений не був, власних дітей не мав, його батьки померли набагато раніше за нього, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємці першої черги у померлого відсутні. Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] - мати позивача, померла [INFO], тому відповідно до ст. 1262 ЦК України, спадкоємці другої черги у померлого також відсутні. За таких обставин, [PERSON] доведено його право на спадкування за законом за правом представлення, після рідного дядьки [PERSON], померлого [INFO] на зазначену квартиру /а.с. /. Причиною смерті спадкодавця [PERSON], відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 88 від 15.10.2007 року, являється хронічна недостатність кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз /а.с. 9/ . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у 2005 році за проханням [PERSON] вона доглядала за [PERSON] на період знаходження [PERSON] на роботі. Тобто остання давала їй ключі від квартири, в якій проживав [PERSON], і вона декілька разів на день заходила до квартири провідувати хворого з метою надання необхідної допомоги. На уточняючи питання у якому саме році це відбувалось, не змогла відповісти у зв'язку з тим, що забула. Крім того, пояснила, що [PERSON] був у безпорадному стані близько року, але на уточняючи питання про термін перебування хворого у безпорадному стані не змогла відповісти у зв'язку з тим, що забула. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як рекомендовано у п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. З огляду на позицію, висвітлену у п. 5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Для доведення своїх вимог щодо зміни черговості права на спадкування після смерті [PERSON] позивач повинна була довести одночасну наявність наступних п'яти обставин: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Однак, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона тривалий час здійснювала матеріальне забезпечення померлого [PERSON], а також що він мав безпорадний стан. У відповідності до даних копії картки медичного огляду одинокого непрацездатного громадянина, який оформлюється на надомне соціально-побутове обслуговування, оформленої дільничним лікарем-терапевтом, [PERSON], [INFO] страждав на обмінно-дістрофічний поліартрит з порушенням функцій колінних суглобів, що супроводжувалось обмеженням функції пересування з вираженим больовим синдромом, помірно знижена рухома активність (може пересуватися у межах прилеглих до дому територій). З 30.07.2007 року здатність до самообслуговування втрачена. Згідно з листом Красногвардійського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за вих. № 241/01-07 від 29.10.2014 року [PERSON] перебував на обліку у центрі з 16.10.2006 року по [INFO]. Перелік надаваємих послуг визначених договором, складав наступні пункти: - виклик лікаря; - супровід до поліклініки; - купівля та доставка пром. та продтоварів; - оформлення документів у організаціях; - оплата комунальних послуг /а.с. 99/. Покази свідка [PERSON], викликану з боку позивача, суд розцінює як такі, що носять суб'єктивний та неконкретний характер, у більшості випадків без вказівки на джерело інформації, іноді мають суперечності, оскільки свідок вказує на безпорадність стану померлого протягом року, в подальшому даний факт не підтвердила, пояснила, що здійснювала допомогу по догляду у 2005 році, але на конкретизуючи питання про рік здійснення допомоги не змогла надати остаточну відповідь. Більш того, визначення безпорадного стану фізичної особи можливе лише за наявності відповідного висновку спеціаліста у галузі медицини, якого ні матеріали даної справи, ні медична документація не містить. Навпаки, у матеріалах справи наявні докази того, що [PERSON] за власною заявою перебував на обліку у районній службі як одинокий чоловік, який потребує гуманітарної допомоги, що вказує на те, що ним ніхто не опікувався як фізично, так і фінансово. Медична картка, яка оформлялась на нього при взятті його на облік як одинокого чоловіка, містить відомості, що вказують лише на обмеження життєвих можливостей [PERSON], проте не їх втрату. Отож, суд не вбачає доведення [PERSON] тих обставин, які б давали підстави змінити черговість спадкування. З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON], підстав змінити черговість спадкування суд не знаходить, а тому слід відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Нормою ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосуванні якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмовленні у позові; п. 5 цієї ж статті передбачає, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків позовної давності. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з пропуском трирічного строку позовної давності і будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто, клопотання про поновлення строку не заявляла. До того ж, ще однією підставою для відмови позивачці в задоволенні позову є та обставина, що діями чи бездіяльністю відповідача права позивачки на спадкування жодним чином не порушені, а відтак права позивачки на спадкування не були порушеними і не потребують судового захисту. До даного висновку суд дійшов з огляду на спадкову справу, згідно наявної в ній постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.114.2013 року відповідачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно. Натомість, матеріали спадкової справи не містять звернення позивачки до нотаріуса із заявою та доданням відповідних документів про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, так само як і не містять доказів подання документів на підтвердження її прав спадкування як спадкоємця четвертої черги за законом. /а.с. 65-86/. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі в силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed