Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про поновлення на роботі. Свої вимоги мотивує тим, що 31.12.2015 року уклала з відповідачем контракт №845, на підставі якого її було призначено на посаду генерального директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на термін з 31.12.2015 року по 31.12.2018 року, про що було видано наказ МОЗ України від 31.12.2015 року №134-0. Наказом МОЗ України від 12.08.2016 року №81-0 її було звільнено з посади генерального директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» у зв`язку із порушенням умов контракту згідно з п.8 ст.36 КЗпП України. В якості підстави для видачі наказу про звільнення зазначено контракт від 31.12.2015 року №845. Вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що грубо порушує її трудові права. Так, виключні підстави для розірвання контракту з ініціативи відповідача встановлені п.34 контракту. Але виникнення будь-якої із цих підстав вона не допускала. Крім того, до застосування дисциплінарного стягнення відповідач не зажадав від неї письмових пояснень щодо вчиненого нею порушення, що свідчить про порушення порядку звільнення. Таким чином їй не було повідомлено причину звільнення, а з наказом про звільнення вона була ознайомлена лише 15.08.2016 року. В порушення Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року №818, її звільнення відбулось без погодження з головою Київської міської державної адміністрації. Просить поновити її на посаді генерального директора Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 15.08.2016 року з виплатою на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 145227 грн 89 коп, зобов'язати відповідача відшкодувати завдану їй моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала і пояснила, що позивача звільнено з посади генерального директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» в звязку із порушеннями умов контракту, які були виявлені в ході комісійної перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства. Перевірку було проведено з відома позивача, їй як генеральному директору Центру надсилались запити членів комісії для надання пояснень з відповідними підтверджуючими документами щодо питань, які були предметом перевірки. За результатами перевірки були встановлені порушення позивачем умов контракту від 31.12.2015 року №845 та комісією складено акт від 28.07.2016 року. Одночасно комісією було запропоновано Міністру охорони здоров`я України розглянути питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 12.08.2016 року позивачу було запропоновано надати письмові пояснення, які вона надала в довільній формі, після чого наказом МОЗ України від 12.08.2016 року №81-0 позивача було звільнено з посади в зв`язку з порушенням умов контракту на підставі ст.36 п.8 КЗпП України. При цьому 03.08.2016 року відповідач звернувся до голови Київської міської державної адміністрації з проханням погодити звільнення позивача з посади та відповідно до Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року №818 в зв`язку із ненадходженням повідомлення про погодження або вмотивованої відмови у погодженні звільнення протягом 5 днів пропозиція вважалась погодженою. Вважає, що приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач діяв в порядку та у спосіб, визначений законодавством, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи вважає, що позов задоволенню не підлягає і пояснив, що на підставі наказу МОЗ України від 12.08.2016 року №81-0 «Про звільнення [PERSON]», що надійшов до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» 15.08.2016 року, Центром було видано наказ від 15.08.2016 року, відповідно до якого позивач склала з себе повноваження генерального директора Центру з 15.08.2016 року. 15.08.2016 року Центром було проведено виплату всіх сум, що належали позивачу. Щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то умови матеріального забезпечення керівника підприємства визначено контрактом від 31.12.2015 року №845. Однак, починаючи з 15.08.2016 року позивач припинила виконувати обов'язки генерального директора Центру та фактично припинила виконання обов'язків, передбачених контрактом. Суд, заслухавши представників сторін і третьої особи та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31.12.2015 року між сторонами було укладено контракт №845, на підставі якого позивача призначено на посаду генерального директора Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на термін з 31.12.2015 року по 31.12.2018 року, про що було видано наказ МОЗ України від 31.12.2015 року №134-0 (а.с.8, 16-23). Наказом МОЗ України від 12.08.2016 року №81-0 позивача звільнено з посади генерального директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» у зв`язку із порушенням умов контракту згідно з п.8 ст.36 КЗпП України (а.с.7). В якості підстави для видачі наказу про звільнення зазначено контракт від 31.12.2015 року №845. Згідно ст.36 п.8 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. П.16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою КМ України №203 від 19.03.1993 року, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно проводитись з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. П.34 контракту №845 від 31.12.2015 року, укладеного між сторонами, передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Міністерства, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.); в) у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі неподання в установленому порядку на затвердження або погодження Міністерству річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства, або порушення порядку здійснення витрат суб'єктами господарювання державного сектора економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, визначеному постановою КМ України від 03.10.2012 року №899 «Про порядок здійснення витрат суб'єктами господарювання державного сектору економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку»; г) у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника; д) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; е) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; є) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; ж) у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг підприємства); з) у разі неподання Міністерству квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності; и) у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт, послуг за державні кошти; і) у разі порушення керівником законодавства про працю на підприємстві. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення . За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Ст.36 ч.2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу. Відповідно до п.4 Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року №818, пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника підприємства, яке зареєстроване на території м. Києва та Севастополя, погоджується відповідно з головою Київської та Севастопольської міської держадміністрації; керівника підприємства, яке зареєстроване на території району, - з головою райдержадміністрації. П.5 Порядку Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голова місцевої держадміністрації під час розгляду пропозиції щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства враховує усні чи письмові пояснення особи, що звільняється. Згідно п.6 Порядку повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи. У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача Міністерства охорони здоров`я в судовому засіданні посилалась на акт про проведення комісійної перевірки Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 28.07.2016 року, відповідно до якого були встановлені численні порушення та недоліки, в тому числі пунктів 11,19.6 та 23 контракту, вимог ст.ст.29 та 116 КЗпП України та запропоновано вирішити питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.76-92). Разом з тим, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не відібрав у неї пояснень щодо виявлених порушень, як того вимагає ст.149 КЗпП України. Доказів того, що позивач була ознайомлена з актом перевірки, відповідачем не надано. Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги викладене на аркуші справи №95 письмове пояснення позивача від 12.08.2016 року, так як вважає його недопустимим доказом, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки із пояснення не вбачається, кому та з приводу яких обставин воно надається. Судом встановлено, і це підтверджується відповіддю на адвокатський запит виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №009-68 від 10.01.2017 року (а.с.157), що лист Міністерства охорони здоров`я від 03.08.2016 року №14.3-14/942/20073 з проханням погодити звільнення [PERSON] з займаної посади у зв`язку з порушенням умов контракту від 31.12.2015 року №845 надійшов 17.08.2016 року та листом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.08.2016 року №001-2409 було погоджено звільнення [PERSON] із займаної посади. Однак звільнення позивача відбулося 12.08.2016 року без погодження з головою Київської міської державної адміністрації, що є порушенням Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року №818, так як пропозиція щодо погодження звільнення позивача була отримана виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) лише 17.08.2016 року. В акті перевірки ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 28.07.2016 року, окрім пропозиції вирішити питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, надано ряд рекомендацій щодо усунення позивачем виявлених порушень. Однак відповідач видав наказ про звільнення позивача, не зазначивши підстав для застосування такого виду дисциплінарного стягнення, не врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяної шкоди, попередню роботу позивача, яка раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Таким чином суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням порядку, встановленого ст.149 КЗпП України та Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року №818, в зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на посаді генерального директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 15.08.2016 року. Задовольняючи вимоги позивача в частині поновлення на роботі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Міністерства охорони здоров`я на користь позивача моральну шкоду, заподіяну внаслідок порушення її прав, так як незаконне звільнення завдало їй душевних страждань, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та негативно вплинуло на її трудову репутацію. Розмір моральної шкоди суд оцінює в 10000 грн, враховуючи характер та тривалість душевних страждань. Що стосується стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно п.1.1 Статуту ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.05.2013 року №72-о, Центр - уповноважена Міністерством охорони здоров`я України спеціалізована установа у сфері доклінічного вивчення, клінічних випробувань та державної реєстрації лікарських засобів (в тому числі медичних імунобіологічних препаратів), яка належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України. Положеннями п. 4.1 Статуту визначено, що Центр є юридичною особою. Центр набуває прав та обов'язків юридичної особи з дати внесення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до п.4.7 Статуту держава та МОЗ не несуть відповідальності за зобов'язаннями Центру, крім випадків, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами України. Згідно п.8.4.3 Статуту з генеральним директором Центру укладається контракт, у якому визначаються строк найму, його права, обов'язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму, за погодженням сторін. Відповідно до п.25 контракту від 31.12.2015 року №845 за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності. За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача Міністерства охорони здоров`я України на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутні. Крім того, наказом ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 15.08.2016 року №541к позивач склала з себе повноваження Генерального директора Центру, відповідно до наказу МОЗ України від 12.08.2016 року №81-0 та п.8 ст.36 КЗпП України з 15.08.2016 року, що виключає можливість стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України». В зв`язку з наведеним суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.367 ч.1 п.4 ЦПК України рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. З огляду на викладене та

Outcome: partial