Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.09.2005 між ними зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина в даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач належним чином не займається вихованням дитини, а саме: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує продуктами харчування, одягом, медикаментами тощо. В провадженні Тульчинського районного відділу ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Тульчинським районним судом Вінницької області про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Однак, в зв`язку з тим, що місцезнаходження відповідача невідоме, рішення суду про стягнення аліментів не виконується, а відповідач, за поданням державного виконавця, оголошений в розшук. На час звернення позивача до суду заборгованість зі сплати аліментів становить 30756,69 грн. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виконання покладених на нього обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України, в судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки до суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представники третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Тульчинської міської ради в судовому засіданні позов підтримали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача і бабусею [PERSON] . Неповнолітній онук [PERSON] проживає разом з нею в одному будинку. Батько дитини абсолютно ніякої участі у вихованні не приймав, він з дочкою та сином не проживав, добровільно матеріально дитину не утримував, що змусило дочку звертатись до суду з заявою про стягнення з нього аліментів. Також, коли дитина захворіла, він також не допомагав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона добре знайома з позивачем та її сином, а от батька дитини вона жодного разу не бачила. Також, не бачила, щоб він піклувався про дитину, виховував, утримував. Її син та син позивача товаришують, а тому вона добре знає сім`ю позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що неповнолітній [PERSON] є його похресником. Він знайомий з батьком дитини, знав його ще до весілля з позивачем, а після народження дитини він його не бачив, дитину хрестили без батька. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він батька не пам`ятає, йому лише відомо, що батько сплачував аліменти. Просив позбавити батька батьківських прав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 06.07.2007 (а.с. 6), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Тульчинської міської ради № 284 від 12.03.2021 (а.с. 7) з позивачем [PERSON] проживає дитина [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на її утриманні. Згідно розрахунку державного виконавця Тульчинського районного відділу ДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) станом на 01.03.2021 відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 47907,19 грн. (а.с. 8). Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.12.2019 (а.с. 9) відповідача [PERSON] оголошено в розшук. Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради від 17.02.2021 (а.с. 12), визнано доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення Тульчинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 20295 від 01.11.2021 (а.с. 77), станом на 01.11.2021 інформація з Тульчинського відділу поліції про результати розшуку [PERSON] не надходила. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] . Так, згідно показів свідків, неповнолітнього [PERSON] та письмових доказів, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, участі у житті дитини не приймає, не цікавиться його життям, розвитком, навчанням, здоров`ям. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, несплата відповідачем аліментів, наведена у позовній заяві як одна з підстав для позбавлення батьківських прав, не може бути самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (постанова ВС від 16.01.2019 у справі № 465/3694/14-ц), однак, розцінюється судом разом з іншими підставами та доказами. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дитини, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий зхбір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved