Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області із вказаним позовом, в якому зазначила, що є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області відповідно до ст.66 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.46 ЗУ «Про іпотеку», та на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки складеного приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Дмитром Сергійовичем 05.02.2020 року. Вказаний житловий будинок, відповідно до іпотечного договору № 02-23-Ф070558П-1247 від 20.07.2007 року, був предметом іпотеки, іпотекодавцем якого був відповідач - [PERSON] , а Іпотекодержателем був АКБ СР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з невиконанням умов договору Іпотекодержатель звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 1179025,17 грн. На підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області видано 06.05.2011 року виконавчий лист № 2-1301/2009 про стягнення вказаної заборгованості. В подальшому, у зв`язку з наявною у відповідача - [PERSON] заборгованості за вказаним договором, було реалізовано предмет іпотеки, а саме будинок [ADDRESS] , та який в подальшому було придбано позивачем. Свідоцтво про право власності позивачу не видавалося, оскільки відповідач не виконав зобов`язання та не звернувся до банку після реєстрації права власності на земельну ділянку для внесення відповідних змін, про що свідчить витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.02.2020 року, відповідно до якого відповідачу на праві власності згідно державного акту серії ЯБ №090125 від 25.10.2004 року належить земельна ділянка, що розташована за адресою [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 6520387500:01:088:0008. Вважає, що будучи власником зазначеного житлового будинку, вона має право на набуття у власність земельної ділянки, яка є належною до цього житлового будинку та для його обслуговування. Посилаючись на ст.ст. 377 ЦК України та ст.120 ЗК України просила визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0832 га., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 6520387500:01:088:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з набуттям права власності на розташований на ній житловий будинок. Ухвалою судді від 29.04.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 22.07.2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в які позовні вимоги підтримала. просила їх задовольнити, та розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 26.02.2019 року, зареєстроване в реєстрі за №108, позивач - [PERSON] набула право власності на житловий будинкок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів від 05.02.2020 року. Право власності на житловий будинок зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 14.02.2020 року за №51143430. Належний позивачу на праві приватної власності житловий будинок буд. [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0832 га., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 6520387500:01:088:0008, яка належить попередньому власнику житлового будинку відповідачу по справі - [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №090125, виданого 25.10.2004 року відділом Держгеокадастру у Білозерському районі Херсонської області. Вказане також підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.02.2020 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №0004637102020 від 25.02.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 0,0832 га., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 6520387500:01:088:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 33515 грн. Вказане вбачається зі звіту ТОВ «Галтек Плюс» про оцінку майна за №GP200311-001 від 11.03.2020 року. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу). У зв`язку з тим, що відповідач набув право власності на будівлі, розміщені на вказаній земельній ділянці, що перебувала у власності, то до нього відповідно до положень ст.120 ЗК України має перейти право власності на земельну ділянку, що перебуває у власності іншої особи, або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У той же час, стаття 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов`язків сторін цього договору. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що 26.02.2020 року у відповідача - [PERSON] автоматично припинилося, а у позивача - [PERSON] автоматично виникло право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0832 га., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, кадастровий номер 6520387500:01:088:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з набуттям права власності на розташований на ній житловий будинок. Аналогічна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону, викладена у постанові Верховного Суду України у справі за № 6-2225 цс16 від 12 жовтня 2016 року та у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/3655/17, від 05.09.2018 по справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі №910/20774/17, від 29.11.2018 по справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 по справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі №913/661/17, від 06.03.2019 по справі №914/2687/17, від 04.04.2019 у справі № 910/7197/18. При цьому суд наголошує, що право власності позивача на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0832 га., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, за кадастровим №6520387500:01:088:0008 виникає лише з моменту його державної реєстрації. Аналізуючи у сукупності викладене суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.16, 328, 377 ЦК України, ст.ст.120, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved