Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 23. 12. 2015 року, вона є власником житлового будинку № 34 по вул. Баумана в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На момент оформлення договору дарування і по теперішній час у домоволодінні зареєстровані: [PERSON] -[INFO], [PERSON] -[INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] 1966 року. З усіма цими особами, крім відповідача [PERSON], позивачка дійшла згоди, що у разі прийняття нею рішення про розпорядження нею майном, вони добровільно напишуть заяви про зняття з реєстраційного обліку. Що до відповідача [PERSON], то за адресою спірного житла він не мешкає більше року, не сплачує за нього жодних платежів, де мешкає на сьогоднішній час позивачці невідоме. Реєстраційний облік відповідача за адресою власності позивача, заважає позивачу розпоряджатися належним їй майном. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням № 34, що розташоване по вул. Баумана в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знявши його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав до суду жодної заяви, або клопотання, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до залу судового засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому, не проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23. 12. 2015 року, вона є власником житлового будинку № 34 по вул. Баумана в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.6-11). На момент оформлення договору дарування і по теперішній час у домоволодінні зареєстровані: [PERSON] -[INFO], [PERSON] -[INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] 1966 року (а.с.12). З усіма цими особами, крім відповідача [PERSON], позивачка дійшла згоди, що у разі прийняття нею рішення про розпорядження нею майном, вони добровільно напишуть заяви про зняття з реєстраційного обліку. Що до відповідача [PERSON], то за адресою спірного житла він не мешкає більше року, не сплачує за нього жодних платежів, де мешкає на сьогоднішній час позивачці невідоме. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивачка не зможе захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved