Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2005 року, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 20.12.2012р. Від спільного подружнього життя у них народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO].. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005р., котрий розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду від 20.12.2012р.. З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Довідкою про доходи від 08.04.2014 р. підтверджується, що [PERSON] працює у ТзОВ «БРВ-Україна», отримує регулярний, немінливий дохід. Відтак, визначаючи спосіб виконання [PERSON] обов'язку утримувати неповнолітню дитину, суд виходить з того, що він працює, має регулярний дохід, тому зобов'язаний сплачувати аліменти y частці від доходу. Оскільки відповідач визнав позов, визнання позову прийняте судом, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved