Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23.06.2001 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 18.02.2009 розірвано. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Позивач зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2008 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження, однак відповідач аліментів на утримання дітей не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів та погіршилось матеріальне становище позивача. 07.12.2012 відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, однак відповідач на шлях виправлення не став та борг по аліментах не погасив, відповідач продовжує уникати виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. На телефонні дзвінки відповідач [PERSON] не відповідає, не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться життям дітей та не спілкується з ними. За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Залучена при відкритті провадення третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації повідомила про неможливість надання висновку по даній справі, оскільки позивач з дітьми проживають за межами Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 16.05.2019 за клопотанням позивача залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 04.07.2019 закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду. Під час судового розгляду справи в судовому засіданні, на підставі ст. 171 СК України, з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України, за участі представника служби у справах дітей Бойко М.П., судом було заслухано думку дітей щодо вирішення спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Так, [PERSON] , [INFO] , пояснив, що протягом останніх трьох років батько телефонував йому всього декілька разів, востаннє вітав його з 16-річчям, та він бачив батька лише 2 - 3 рази під час випадкових зустрічей в місті та при навідуванні дідуся, його життям батько не цікавиться взагалі, ініціативи до спілкування не проявляє, хоча сам [PERSON] не заперечував проти такого спілкування. Тому він не заперечує проти позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав щодо нього. [PERSON] , [INFO] , пояснив, що батьки розлучені давно, він проживає з матір`ю та старшим братом, батько з часу розлучення з ними не проживає, його життям ніяк не цікавиться та не допомагає, хоча йому б хотілося спілкуватися з батьком. Востаннє бачив батька орієнтовно 3 роки тому, він навіть не завжди вітає його з днем народження, тому не заперечує проти позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав щодо нього. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Чубенко С.В., в судове засідання з розгляду справи по суті після оголошення перерви за клопотанням представника позивача не з`явилися, надали до суду спільну заяву, в якій просили продовжити розгляд справи у відсутність позивача та її представника, зазначили, що позов підтримують, наполягають на його задоволенні, просять врахувати позицію неповнолітніх дітей сторін. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, як органу опіки та піклування Вінницької міської ради, після оголошення перерви в судовому засіданні до суду також не з`явилася, надала суду заяву про продовження розгляду справи за її відсутності, підтримує наданий суду висновок щодо вирішення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо завершити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом. Сторони по справі з 23.06.2001 перебували в шлюбі, який 18.02.2009 розірвано, актовий запис №185, про що свідчить відмітка у паспорті позивача [PERSON] (а.с. 6 зі звороту) та Свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.02.2009 (а.с. 11). В шлюбі у сторін по справі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8, 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.07.2008 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06.05.2008 (а.с .10). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.10.2018 складала 108 029, 03 грн. (а.с. 12). Згідно з вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2012, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Згідно з вироком, [PERSON] вину у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати, оскільки він зобов`язується погасити заборгованість по аліментам (а.с. 14). Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області рекомендовано позивачу [PERSON] звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей), про що свідчить повідомлення від 26.03.2018 (а.с. 13). З копії талону-повідомлення №113 від 16.07.2018 та листа Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області від 15.08.2018 встановлено, що позивач [PERSON] зверталась до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області та розгляд її заяви припинено, в ході проведеної перевірки встановити місце знаходження [PERSON] не представилось можливим (а.с. 15, 16). Згідно з довідкою № 3085 від 05.11.2018 та Актом обстеження житлових умов сім`ї від 07.11.2018, складеними МКП «УК «Територія комфорту», діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , технічний стан будинку задовільний, в квартирі наявні всі комунальні зручності (а.с. 18). Відповідно до Акту від 21.11.2018, засвідченого МКП «УК «Територія комфорту», відповідач [PERSON] з родиною не проживає з 2007 року, з дітьми не спілкується, їхнім вихованням, навчанням та розвитком не займається (а.с. 23). Згідно з довідкою КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 33 Вінницької міської ради» № 197 від 12.11.2018, син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається в даній школі з 5 класу, мати [PERSON] постійно цікавиться успіхами сина, відвідує батьківські збори, бере активну участь у навчально-виховному процесі, батько [PERSON] не цікавиться успіхами сина, батьківські збори не відвідує, у навчанні та вихованні дитини участі не приймає (а.с. 21). Згідно з довідкою НВК Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія №23 від 20.11.2018 за № 751, син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається в 11-В класі, мати [PERSON] самостійно утримує та займається вихованням сина, спілкується з вчителями, відвідує загальношкільні та класні збори, батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не відвідує батьківські збори, шкільні заходи, не спілкується з учителями (а.с. 22). З висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 11.07.2019 встановлено, що з урахуванням неналежного виконання батьком протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та утриманню дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 69 - 71). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, долею дітей не цікавиться, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює умов для отримання ними освіти, виявляє байдужість до дітей, при цьому об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем його батьківських обов`язків в судовому засіданні не встановлено. Суд враховує, що після притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, він продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про те, що він не бажає змінити таку поведінку у кращий бік, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, тому суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . При цьому, що в даному випадку суд не застосовує положення ч.3 ст. 166 СК України, відповідно до якої, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей, оскільки вже існує рішення суду з цього приводу. Водночас, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також згідно з ч.1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позовні вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що становить 5 068, 40 грн, а саме: судовий збір у розмірі 768, 40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 300 гривень, які документально підтверджені належним чином (а.с. 1, 24, 27). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved