Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно: 1/2 частку житлового будинку (загальною площею 70,50 м2, житловою площею 26,10 м2) з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] . Також просить визнати за нею право власності на належну їй 1/2 частку у спільному майні подружжя житлового будинку (загальною площею 70,50 м2, житловою площею 26,10 м2) з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, перебуваючи у шлюбі із спадкодавцем [PERSON] , 22 жовтня 1997 року за спільні кошти придбали спірний будинок відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницького державної нотаріальної контори Герасько С.І., реєстр № 2518. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 23.10.1997 державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Власенко Г.П, реєстр № 2.2642, за яким все своє майно він заповів відповідачу по справі [PERSON] . Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її за заповітом, про що подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в результаті чого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. було заведено спадкову справу № 33/2019 після смерті [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину, в тому числі й таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає, що також підтверджується матеріалами вищезазначеної спадкової справи. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів бланку договору купівлі-продажу від 22.10.1997, реєстр № 2518 (номер бланку 0515430), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1199/02-31 від 19.05.2018. Обставини придбання та реєстрації житлового будинку за спадкодавцем позивач підтверджує договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Переяслав-Хмельницького державної нотаріальної контори Герасько С.І., реєстр № 2518; реєстраційним написом Переяслав-Хмельницького МБТІ від 22.10.1997, реєстрова книга №1, інвентарна справа №97; витягом із погосподарської книги на 2016-2020 роки Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, особовий рахунок № [NUMBER] ; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок, виготовленого станом на 29.08.2019 ФОП « [PERSON] », інвентаризаційна справа № 608. Своє право на спадщину та право на майно, набуте у шлюбі, позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого 11.10.2019 виконавчим комітетом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією свідоцтва про одруження з [PERSON] ; копією заповіту, посвідченого 23.10.1997 державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Власенко Г.П, реєстр № 2.2642; довідкою № 414 від 07.08.2020 Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; матеріалами спадкової справи № 33 за 2019 рік після смерті [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови Слюсара О., направив заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Свою позицію відносно позову не виклав. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не завив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на час набуття у власність житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами є майном, нажитим подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю, а тому кожен з подружжя має рівні права володіння і розпорядження цим майном. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не внесення нотаріусом відомостей про використання спеціального бланку в Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів, виникла з незалежних від спадкодавця причин, а тому не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна та як на належну їй частку у спільному майні подружжя, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Враховуючи обставини справи, визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved