Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 17.07.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 66. Позовні вимоги мотивовані тим, що не дивлячись на довготривале сімейне життя, по причині зловживання відповідачем алкогольними напоями, між подружжям почали виникати сварки у зв`язку з несумісними поглядами на сімейне життя, як наслідок, фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Відповідач перешкоджає розірвання шлюбу у досудовому порядку, оскільки до територіального відділу ДРАЦС з`являтися не бажає. Одночасно позивач у позовній заяві вказала про необхідність стягнення з відповідача на її користь витрат на юридичну допомогу в розмірі 500 грн. Ухвалою від 25.08.2020 року відкрито провадження у даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач 06.10.2020 року отримав ухвалу про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками до неї, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2025102906586, однак відзив на позовну заяву до суду не надав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд даної справи за її відсутності. Відповідач повідомив суд, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив розгляд справи провести за його відсутності. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 17.07.2005 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі сторони спільних дітей не мають. Сторони категорично налаштовані на припинення шлюбних відносин та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що сторони категорично налаштовані на припинення даних шлюбних відносин, оскільки збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] понесла судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката Терещенко В.В. при підготовці позову до суду в розмірі 500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній справі позивачем до позовної заяви долучено їх розрахунок у розмірі 500 грн., зроблений адвокатом Терещенко В.В., а також договір про надання правничої допомоги від 18.08.2020 року. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, підстави для його зменшення відсутні, оскільки відповідачем відповідне клопотання не заявлено. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням положень ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, так як відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, суд стягує з нього у дохід держави 50 відсотків судового збору, який підлягає до сплати при поданні позовної заяви вказаної категорії, що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved