Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в якій посилається на те, що вона є власником 58/100 житлового будинку у м. Чернівці по вул. Старожучківській, 22, до якого входить квартира № 2. Зазначає, що разом із нею у вказаній квартирі зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказує, що з 2013 року відповідачі не проживають у вказаній квартирі, оскільки переїхали на нове місце проживання, не вносять плату за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла, а тому позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. У судовому засіданні позивач та її представник дали пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та міце розгляду справи. Свідки [PERSON] та [PERSON], які являються сусідами позивача в судовому засіданні вказали, що не бачили відповідачів за їхнім місцем реєстрації протягом пяти років, місце їх теперішнього преребування їм не відоме. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Як встановлено із копії витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, [PERSON] на праві приватної власності належить 58/100 житлового будинку у м. Чернівці по вул. Старожучківській, 22, до якого входить квартира № 2. Згідно довідки виданої ПП «Садгора Сервіс» № 4948 від 19.08.2015 року у квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON]В внучка позивача та [PERSON] невістка. Згідно довідки № 21 органу самоорганізації населення квартального комітету від 20.08.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON]В та [PERSON]В зареєстровані у вищевказаному будинку, проте фактично там не проживають з 2013 року. Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. У відповідності до ст. 156 ЖК УРСР Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла за законом. Таким чином встановлено, що [PERSON]В та [PERSON], невістка та онучка позивачки, без поважних причин більше року не проживають за місцем своєї реєстрації, не беруть участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та між ними і позивачем по справі не було ніякої домовленості щодо користування будинком. За таких умов, відповідачі являються такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved