Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , якій на праві приватної власності належав будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті якої спадщину прийняв батько позивача - [PERSON] , який не оформив свої спадкові права та помер [INFO] . 21.02.2020 року позивач звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса їй відмовлено у його видачі внаслідок того, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно та право власності на нього не оформлено. У зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права у інший спосіб, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42, 8 кв.м., а також розташовані на території домоволодіння господарські будівлі: туалет, душ, погріб, 2 сараї. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засіданні не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 18.11.2020 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 14.01.1999 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с. 29, 65-зворот-66-зворот). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.05.1972 року міським ЗАГС м. Рубіжне Ворошиловградської області (а.с. 26, 67-зворот). 09.01.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено відповідний запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.01.1993 року міським ЗАГС м. Рубіжне Луганської області (а.с. 26, 68). [PERSON] , [INFO] , з 17.11.1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 33). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братом та сестрою, та станом на 12.05.2012 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується спільними батьками, зазначеними у свідоцтвах про народження від 10.03.1949 року та від 02.02.1948 року, а також довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 12.05.2012 року, виданою Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 11.12.2019 року за № 42325 (а.с. 25, 72-зворот-73). 10.08.1978 року [PERSON] заповіла все майно, яке належить їй, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, на яке вона матиме законне право, вона залишає [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідчений державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2327 (а.с.19, 73-зворот). У рішенні виконавчого комітету Рубіжанського міської ради народний депутатів від 12.10.1982 року № 416 зазначено, що [PERSON] на праві особистої власності належить ціле домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Рубіжанською державною нотаріальною конторою від 22.05.1973 року, реєстр 1636, за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12) На підставі інформації КП «БТІ» Рубіжанської міської ради від 09.01.2020 року № 04 встановлено, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] право власності не оформлено, однак житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зазначеному в свідоцтві про право особистої власності від 01.11.1982 року на Ѕ частину по якому власником є [PERSON] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення виконавчого комітету Рубіжанського міської ради народний депутатів від 23.05.1989 року № 245 земельна ділянка по [ADDRESS] , розподілена на дві самостійні ділянки та [PERSON] належить домоволодіння по [ADDRESS] , витягом з рішення від 23.05.1989 року № 245, технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 11.09.1990 року та договором купівлі-продажу від 22.05.1973 року (а.с.16-17, 20-24, 71). [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 374, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.02.2012 року серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.28,72). [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 264, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.03.2017 року серії [NUMBER] , виданим Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.27, 65). 04.07.2017 року [PERSON] до Рубіжанської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини за № 407, спадкова справа № 205 за 2017 рік, яка залишилась після смерті її батька - [PERSON] (а.с.63). 21.02.2020 року до Рубіжанської державної нотаріальної контори Логвіновою Г.Л. подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за № 66, спадкова справа № 205/2017, після смерті її батька - [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.69). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 21.02.2019 року № 74/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її батька - [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [INFO] рідній сестрі [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої [PERSON] прийняв спадщину, однак не оформив свої спадкові права і помер, оскільки право власності на зазначене нерухоме майно не оформлено та не зареєстровано за спадкодавцем (а.с.9-10). Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування позивач в позовних вимогах визначила відповідачем - [PERSON] , однак суд витребувавши спадкову справу встановив, що не має жодного доказу прийняття зазначеним відповідачем спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , а також не встановлено навіть права відповідача з точки зору статей 1261-1265,1268 ЦК України на прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки, щодо яких відсутні правовстановчі документи (право власності на які не оформлене в установленому законодавством порядку), за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом або усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини мають бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Це відповідає позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 16 січня 2019 року по справа № 2/390/2006, провадження № 61-5088св18, яка, з точки зору ч. 4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК) (на даний час 51 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (на даний час 51 ЦПК України). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Отже, лише позивач має право заявити клопотання про залучення співвідповідача по справі, одна позивач таким право не скористалася. Вона неодноразово викликалася до судового засідання, шляхом направлення повісток про виклик до судового засідання та SMS - повідомлень, однак жодного разу не з`явилася, а лише надавала заяви через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, аналізуючи зібрані докази у сукупності, а також беручи до уваги те що позивач не скористалася правом замінити первісного відповідача належним відповідачем - відповідною територіальною громадою в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а в даному випадку це Рубіжанська міська рада Луганської області, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed