Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з ТОВ «Приватконтинент» майнову шкоду в розмірі: 6798,00 грн. заподіяної реальної шкоди, 198,00 грн. витрат на проведення розрахунку на ремонт та моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.08.2013 року приблизно о 01.20 годині [PERSON] рухався на автомобілі «ГАЗ» д.н. [NUMBER] («Волга»), що належить позивачу, по проїжджій частині пл. Севастопольської в м. Києві та його було зупинено інспектором СОМ ДТП ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ст.лейт. міліції Бондарем О. Даною посадовою особою було прийнято рішення про необхідність завантаження на евакуатор автомобіля позивача для спрямування його на МТЗТ. З цією метою, працівник ДАІ викликав через чергового диспетчера ТОВ «Приватконтинент» евакуатор. Близько 02.00 год. на місце прибув автомобіль (евакуатор) «МАН» д.н. [NUMBER], водій якого під час завантаження автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] на борт евакуатора, допустив падіння рами евакуатора з гаком для завантаження, що призвело до пошкодження даху «Волги». Водій «МАНа» після невдалої спроби завантаження повідомив про це диспетчера підприємства, на якому він працює, в зв'язку з чим на місце пригоди прибув інший евакуатор, який і доправив автомобіль позивача на майданчик тимчасового затримання. На звернення [PERSON] щодо надання контактних телефонів власника евакуатора, що здійснювало завантаження автомобіля, водій «МАН» [NUMBER] пообіцяв, що наступного дня позивачу зателефонує керівництво та вирішать усі питання. Проте, ні наступного дня, ні через тиждень жодного наміру вирішити ситуацію, що склалась, адміністрація ТОВ «Приватконтинент» не виявила, та повністю проігнорувала вимоги щодо відшкодування шкоди за пошкодження майна [PERSON] з вини їх працівника. В зв'язку з такою поведінкою уповноважених осіб ТОВ «Приватконтинент» [PERSON] змушений був звернутися до правоохоронних органів із заявою про пошкодження невідомою особою майна, яка внесена до ЄРДР 28.08.2013 року за реєстровим № 12013110090010288, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 194 КК України. 17.10.2013 року слідчим СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві Мартинюком А.В. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження. Під час проведення досудового слідства, слідчим СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Мартинюком А.В. було проведено ряд слідчих дій, за результатами яких встановлено, що: власником евакуатора «МАН» д.н. [NUMBER] є [PERSON]; водієм евакуатора «МАН» д.н. [NUMBER], який 18.08.2013 року під час завантаження автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] пошкодив дах останнього, є [PERSON], який являється працівником ТОВ «Приватконтинент». Позивач для визначення вартості ремонту пошкодженого даху свого автомобіля був змушений звернутися до офіційного дилеру АІС, працівниками якого під час огляду було визначено комплекс робіт, направлених на відновлення автомобіля, а також необхідну для цього кількість нормогодин. Зокрема, згідно рахунку-фактури № 5966 від 19.11.2013 року вартість проведення ремонту даху «ГАЗ» д.н. [NUMBER] становить 6798,00 грн. За проведення огляду та складання рахунку на ремонт ТЗ позивачем було сплачено 198,00 грн., що підтверджується рахунком фактурою № 5972 від 12.11.2013р. та чеком № 19112013155253. З огляду на вищевикладене, вбачається, що майнова шкода, заподіяна ТОВ «Приватконтинент» [PERSON] становить 6996,00 грн. і складається з суми відновлювального ремонту та вартості проведення огляду та складання рахунку на ремонт. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди яка виразилась у переживаннях пов'язаних з пошкодженням її майна та пов'язаних з цим незручностями. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 15000,00 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги своєї довірительки у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті, а в даному випадку обґрунтування клопотання про перенесення розгляду справи. Представником відповідача не було надано доказів на підтвердження розгляду кримінальної справи в суді, яка призначена на ту ж дату (копії судових повісток, повідомлень тощо). З урахуванням викладеного, суд вважає його неявку неповажною та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Крім того, в ході розгляду справи представник відповідача надав пояснення в яких проти задоволення позову не заперечував, однак зазначив, що відповідальність усіх евакуаторів застрахована, а тому усі виплати відповідно повинна здійснювати страхова компанія. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що 18.08.2013 року приблизно о 01.20 годині [PERSON] рухався на автомобілі «ГАЗ» д.н. [NUMBER] («Волга»), що належить позивачу, по проїжджій частині пл. Севастопольської в м. Києві та був зупинений інспектором СОМ ДТП ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ст.лейт. міліції Бондарем О. Даною посадовою особою було прийнято рішення про необхідність завантаження на евакуатор автомобіля позивача для спрямування його на МТЗТ. З цією метою, працівник ДАІ викликав через чергового диспетчера ТОВ «Приватконтинент» евакуатор. Близько 02.00 год. на місце прибув автомобіль «МАН» д.н. [NUMBER], водій якого під час завантаження автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] на борт евакуатора, допустив падіння рами евакуатора з гаком для завантаження, що призвело до пошкодження даху «Волги». Водій «МАНа» після невдалої спроби завантаження повідомив про це диспетчера підприємства, на якому він працює, в зв'язку з чим на місце пригоди прибув інший евакуатор, який і доправив автомобіль позивача на майданчик тимчасового затримання. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, на звернення [PERSON] щодо надання контактних телефонів власника евакуатора, що здійснювало завантаження автомобіля позивача «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] («Волга»), водій «МАН» [NUMBER] пообіцяв, що наступного дня позивачу зателефонує керівництво та вирішать усі питання. Проте, ні наступного дня, ні через тиждень жодного наміру вирішити ситуацію, що склалась, адміністрація ТОВ «Приватконтинент» не виявила, та повністю проігнорувала вимоги щодо відшкодування шкоди за пошкодження майна [PERSON] з вини їх працівника. Встановлено, що [PERSON] звернувся до правоохоронних органів із заявою про пошкодження невідомою особою майна, яка внесена до ЄРДР 28.08.2013 року за реєстровим № 12013110090010288, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 194 КК України. 17.10.2013 року слідчим СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві Мартинюком А.В. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження. Під час проведення досудового слідства, слідчим СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Мартинюком А.В. було проведено ряд слідчих дій, за результатами яких встановлено, що: власником евакуатора «МАН» д.н. [NUMBER] є [PERSON], [INFO], зареєстрований [ADDRESS], паспорт [NUMBER], виданий 26.03.1997р. ід.код [NUMBER]; водієм евакуатора «МАН» д.н. [NUMBER], який 18.08.2013 року під час завантаження автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] пошкодив дах останнього, є [PERSON], [INFO], який являється працівником ТОВ «Приватконтинент». Оскільки, [PERSON] під час завантаження автомобіля позивача виконував трудові обов'язки, якими він був наділений ТОВ «Приватконтинент», тому, майнову шкоду, заподіяну [PERSON] внаслідок пошкодження даху автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER], зобов'язано відшкодувати саме ТОВ «Приватконтинент». Позивач для визначення вартості ремонту пошкодженого даху свого автомобіля був змушений звернутися до офіційного дилеру АІС, працівниками якого під час огляду було визначено комплекс робіт, направлених на відновлення автомобіля, а також необхідну для цього кількість нормогодин. Згідно рахунку-фактури ІП «АІС-СТОЛИЦЯ» №5966 від 19.11.2013 року вартість проведення ремонту даху «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] становить 6798,00 грн. Встановлено, що за проведення огляду та складання рахунку на ремонт транспортного засобу позивачем було сплачено 198,00 грн., що підтверджується рахунком фактурою № 5972 від 12.11.2013 року та чеком № 19112013155253. З урахуванням викладеного матеріальна шкода завдана позивачу становить 6996,00 грн., яка складається з суми відновлювального ремонту та вартості проведення огляду та складання рахунку на ремонт. Позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 6996,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти фактичних обставин справи, не оспорював розмір шкоди завданої позивачу, однак зазначив, що відповідальність усіх евакуаторів ТОВ «Приватконтинент» була застрахована, а тому усі виплати підлягають стягненню саме зі страхової компанії. Вказані пояснення були зафіксовані в журналі судового засідання від 01.04.2014 року (а.с. 35). Для з'ясування вказаних обставин справи, а саме наявності у відповідача полісу, договору добровільного страхування транспортного засобу та ін., у судовому засіданні 01.04.2014 року було оголошено перерву, та обов'язок щодо доведення вказаних обставин було покладено на представника відповідача. Однак, у наступне судове засідання 24.04.2014 року представник відповідача не з'явився та не надав відповідні документи. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що представник відповідача не довів тих обставин на які він посилався як на підставу відшкодування матеріальної шкоди страховою компанію, а тому сума матеріального збитку підлягає стягненню саме з відповідача ТОВ «Приватконтинент» на користь позивача в розмірі 6996,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 15000,00 грн., то слід зазначити наступне. В обґрунтування погіршення стану здоров'я внаслідок неправомірних дій відповідача, представник позивача надав виписку з амбулаторної картки хворого, на що слід зазначити наступне Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки виписка надана представником позивача тільки засвідчує загальний стан здоров'я позивача, яка є літньою людиною. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial