Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 66. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 01.03.2008, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття поваги один до одного. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про майно подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просив справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення в газету «Урядовий курєр» про виклик відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 01.03.2008, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №080613, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області 20.09.2008, актовий запис №66 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №125218, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №714 (а.с. 5). Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Кулікова». Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved