Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, та, за останніми вимогами, просив суд визнати недійсною Додаткову угоду №8015194 до Кредитного договору №6172033 від 03.03.2008 року, яку було укладено між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» 10.09.2009 року, окрім : - розділу ІІІ в частині : «Строк кредиту: залишок заборгованості за першим траншем кредиту, наданим Позичальнику на строк до 2025-03-03, повертається позичальником частинами в розмірах, порядку і строки, визначені кредитним договором, згідно з Графіком повернення першого траншу кредиту та сплати процентів за користування ним»; - пункту « В» розділу V; - пункту «С» розділу V в частині графіку повернення першого траншу кредиту та сплати процентів за користування ним;- розділу VII в частині: « Всі інші умови Кредитного договору залишаються без змін; розділів VII та VIII.Визнати недійсною Додаткову угоду №7 від 25.07.2013 року, яка була укладена між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до Договору відступлення прав вимоги №1034/44 від 16.07.2013 року в частині відступлення права вимоги від Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» за Додатковою угодою №8015194 від 10.09.2009 року, що була укладена між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] на загальну суму 422656,99 грн. Позивач та його представник до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надали до суду заяву, по якій просили суд справу розглядати за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача - ТОВ « АНСУ» до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову. Представник відповідача - ТОВ « Перший український міжнародний банк» до судового засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON], як позичальником, було укладено Кредитний договір №6172033, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 116964 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням (для придбання нерухомості), сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим Договором. 10.09.2009 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №8015194 до Кредитного договору №6172033 від 03.03.2008 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про додаткове надання відповідно до умов Кредитного договору позичальнику 2-го (другого) траншу (частини) кредиту у розмірі 263872 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом і іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 30400 доларів США за курсом 8,68 грн. за 1 долар США. 16.07.2013 року між ПАТ «ПУМБ», як первісним кредитором, та ТОВ «АНСУ», як новим кредитором, було укладено Договір відступлення права вимоги №1034/44. Відповідно до п.1.1. цього Договору, протягом строку його дії та у відповідності до Генерального Реєстру Боржників, Первісний кредитор зобов 'язався відступити Новому кредитору свої права грошової вимоги за кредитними договори, які укладені між Первісним кредитором та фізичними особами, а Новий кредитор зобов'язався сплатити Первісному кредитору грошові кошти за відступлені останнім права. Дані про кожний Основний договір, Права по якому відступаються, дані про фізичну особу, Права відносно якої відступаються, остаточний розмір Прав визначаються Сторонами в додаткових угодах, які за вільним волевиявленням Сторін укладаються та підписуються згідно з формою, яка затверджена сторонами, в зазначені п. 5.1. цього Договору строки, і є невід'ємною частиною цього Договору. Сторони домовились, що перехід Права від Первісного кредитора до Нового кредитора відбувається в зв 'язку з невиконанням Боржниками у повному обсязі або частково своїх зобов 'язань перед Первісним кредитором на підставі Основних Договорів щодо, зокрема, повернення кредиту, сплати процентів, комісій, неустойки, інших платежів, передбачених умовами Основних Договорів та законодавства України. Згідно ж до п. 1.2. цього Договору, Права вважаються відступленими Первісним кредитором Новому кредитору в дату Акта приймання-передачі Реєстру Боржників, який укладається одночасно з укладенням відповідної Додаткової угоди. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт приймання-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу Прав від Первісного кредитора до Нового кредитора та є невід 'ємною частиною цього Договору. Датою Повного Відступлення Прав за цим договором є дата підписання останнього Акту приймання-передачі Реєстру Боржників та відповідної Додаткової угоди за цим Договором у відповідності до графіку, зазначеного в пункті 5.1. цього Договору. Згідно до витягу з Додаткової угоди №7 від 25.07.2013 року до Договору відступлення прав вимоги №1034/44 від 16.07.2013 року відбулось відступлення права вимоги від ПАТ «ПУМБ» до ТОВ «АНСУ» за Додатковою угодою №8015194 від 10.09.2009 року, що була укладена між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] на загальну суму 422656,99 грн., з яких сума простроченого боргу 57066,08 грн., сума непростроченого основного боргу 198559,92 грн., сума прострочених процентів 164332,67 грн., сума непрострочених процентів 2698,32 грн. Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що під час укладення спірного договору він був введений в оману, оскільки в договорі не були зазначені усі його істотні умови, а саме: графік платежу, сукупна вартість кредиту тощо. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом ( Нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним ( оспорювані правочини). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Цивільним кодексом України визначений вичерпний переліку умов, при яких правочин може вважатися недійсним. Так, відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Кодексу. Між тим, згідно з ч. 1-3, 5, 6 зазначеної статті ЦК встановлено наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: * зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; *особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; *волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; *правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; *правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд звертає увагу на той факт, що укладений між банком та [PERSON] кредитний договір та додаткова угода до кредитного договору укладена між ПАТ « ПУМБ» та ТОВ « АНСУ» договір відступлення права вимоги № 1034/44 відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на що вимоги позивача про визнання договорів недійсним та частково недійсним є необґрунтованою та суперечить нормам чинного законодавства. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, посилається на Закон України « Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Процедура укладання кредитного договору включає питання щодо надання інформації кредитедавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Суд критично ставиться до таких посилань позивача, оскільки необхідно звернути увагу на те, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись. Посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та сукупною його вартістю спростовується матеріалами справи, оскільки [PERSON] був письмово повідомлений про умови та сукупну вартість кредиту, що підтверджується копією інформаційного листа та заявкою про надання додаткового кредиту. На підставі зазначеного вище, можна зробити висновок, що [PERSON] в добровільному порядку уклав з банком оскаржу вальний договір та був ознайомлений з усіма його істотними умовами, що засвідчено власним підписом. За таких обставин судом не вбачається підстав для задоволення вимог. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed