Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 18.07.1992 Заайдарівською сільською радою народних депутатів, актовий запис №15. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 18.07.1992 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач зазначила, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, з травня 2018 року вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна не має. Позивач також зазначила, що подальше подружнє життя неможливе та суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.04.2019. 12 квітня 2019 року підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з відрядженням судді. Підготовче судове засідання призначено на 08.05.2019. 08 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.05.2019. 24 травня 2019 року судове засідання відкладено до 28.05.2019 у зв`язку з відрядженням судді. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до судового засідання не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, враховуючи положення п.1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 18 липня 1992 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Заайдарівською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Ворошиловградської області, про що складено відповідний актовий запис за № 15. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18.07.1992 Заайдарівською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Ворошиловградської області. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05.01.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодоньского міськрайонного управління юстиції Луганської області. Згідно позовної заяви неповнолітній син сторін після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя спільно не проживає понад один рік, шлюбні стосунки не підтримує, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved