Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] звернувся до органу реєстрації з заявою на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України та визнав себе батьком дитини. Вказула, що відповідач не брав участі у вихованні дитини, разом не проживали. 25.03.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 09 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 16 травня 2018 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання вищевказаного рішення. 15.07.2017 року сторони уклали шлюб, проте сімейне життя не склалося, у зв`язку з чим [PERSON] було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Зазначила, що станом на 29.10.2019 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 55\~261,17 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте надала письмову заяву в якій вона підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, а також проводити судове засідання без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку із відсутністю заборгованості по сплаті аліментів, на підтвердження цього надав довідку старшого державного виконавця Потапенко В.В. \~\~\~Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до вимог ч.ч.1,2\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 листопада 2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року з [PERSON] , ІПН [NUMBER] стягуються щомісячно на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 09 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Потапенко В.В., що доданий до позовної заяви, [PERSON] станом на 29.10.2019 року мав заборгованість у розмірі 55261,17 грн. Так, з наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Потапенко В.В., що наданий відповідачем, вбачається, що станом на 01.02.2021 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.\~\~ \~\~Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). \~\~Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. \~\~Відповідно до частини п`ятої статті 124\~Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129\~Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. \~\~Відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. \~\~Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Статтею 180\~СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. \~Відповідно до ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. \~Положеннями частин 1, 3 статті 549\~ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв`язку із юридичним фактом порушення особою обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. \~Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. \~У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. \~Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. \~Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. \~Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, враховуючи законодавче обмеження щодо розміру пені у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Разом з тим, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена\~ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише\~за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Разом з тим, заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.02.2016 року по 01.02.2021 року відсутня. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . За вимогами п.2 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed