Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила встановити між сторонами порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши у користування позивачу житлову кімнату № 3 площею 10,4 кв.м. та лоджію площею 3,4 кв.м. а відповідачу житлову кімнату № 1 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату № 2 площею 10,9 кв.м. та лоджію площею 2,8 кв.м., при цьому у спільному користуванні сторін залишити ванну кімнату площею 2,3 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., кухню площею 7,9 кв.м. та коридор площею 8.1 кв.м.. Також просила суд усунути позивачу перешкоди у користуванні належними їй 2/9 частинами кв. [ADDRESS] з боку [PERSON] шляхом зобов'язання останньої надати позивачу постійний доступ до належних 2/9 частин спірного помешкання. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивачу та відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2009 року, яке зареєстровано у встановленому законом порядку на праві приватної власності належить 2/9 та 7/9 частин відповідно квартири [ADDRESS], загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м.. Наразі у вказаній квартирі мешкає відповідач по справі. Вказує про те, що відповідач не пускає позивача до квартири, змінила вхідні замки на дверях, через що позивач позбавлена можливості користуватися своєю часткою. Домовленості між сторонами з приводу користування нерухомим майном за обставинами справи не досягнуто, а тому просить визначити суд порядок користування між сторонами таким нерухомим майном у визначений в прохальній частині позову спосіб. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити на підставі наданих та досліджених судом доказів. Також вказувала про те, що порядок користування квартирою за обставинами справи доречно встановити відповідно до другого варіанту проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач та її представник за ордером та договором адвокат Корчагіна С.І. щодо задоволення позову заперечували повністю, вказуючи про те. що спірне житло є єдиним помешканням її довірителя, де також мешкають інші члени сім'ї останньої. Окрім того звертали увагу суду на те, що позивач має також інше місце мешкання, де зареєстрована. Окрім того вказували, що позивачами не доведено жодними доказами факту чинення відповідачем перешкод у користування квартирою за обставинами справи. Також зазначали про те, що заявлений позивачем спосіб користування квартирою не відповідає її частці у праві спільної часткової власності на спірне помешкання. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши предмет та підстави позовних вимог а також перевіривши їх поданими сторонами та дослідженими у судовому засіданні доказами приходжу до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так судом встановлено, що 2/9 частини квартири [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.09.2009 року серії ВМК № 143038, яке зареєстровано у встановленому законом порядку, при цьому інші 7/9 частин належать на праві власності відповідачу. Згідно висновків проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 34 від 20 березня 2015 року (експерт Фесун Л.А.) на розсуд суду пропонується два варіанти визначення порядку користування між сторонами квартирою [ADDRESS], а саме: 1-й варіант - співвласнику [PERSON] в індивідуальне користування виділити житлову кімнату № 4 площею 7,7 кв.м., відповідно загальної та житлової площі 7,7 кв.м.; співвласнику [PERSON] в індивідуальне користування виділити житлову кімнату № 5 площею 10,9 кв.м., житлову кімнату № 6 площею 10,4 кв.м., лоджію № І площею 1,4 кв.м., лоджію № ІІ площею 1,7 кв.м., а загалом 24,4 кв.м., в тому числі житлової площі 21,3 кв.м.; у спільному користуванні сторін [PERSON] та [PERSON] залишити коридор № 1 площею 8,1 кв.м., ванну № 2 площею 2,3 кв.м., вбиральню № 3 площею 1,1 кв.м., кухню № 7 площею 7,9 кв.м., а загалом 19,4 кв.м. допоміжної площі. Відповідно до другого варіанту заданої експертизи пропонується у спільному користуванні сторін залишити коридор № 1 площею 8,1 кв.м., ванну кімнату № 2 площею 2,3 кв.м., вбиральню № 3 площею 1,1 кв.м. та кухню № 7 площею 7,9 кв.м., а загалом 19, 4 кв.м.; виділити у користування співвласнику з долею 2/9 частини житлову кімнату № 6 площею 10,4 кв.м.; лоджію №ІІ площею 1,7 кв.м., а загалом 12,1 кв.м. в тому числі житлової площі 10,4 кв.м.; співвласнику з долею 7/9 частин пропонується до виділу житлову кімнату № 5 площею 10,9 кв.м., житлову кімнату № 4 площею 7,7 кв.м., лоджію № І площею 1,4 кв.м., а всього 20 кв.м., в тому числі житлової площі 18,6 кв.м.. Слід зазначити, що за першим варіантом експертизи відхилення від первісних часток у праві власності сторін на спірне помешкання складає 0,57 кв.м., а по другому варіанту таке відхилення складає 4,97 кв.м., при цьому у обох випадках відхилення від первісних часток відбувається на користь позивача по справі. Згідно ч. 1 ст. 355 та ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 цього ж Кодексу співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Таким чином, беручи до уваги вищевикладені, встановлені судом обставини, приходжу до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування між сторонами нерухомим майном, а саме встановити такий порядок саме відповідно до першого варіанту визначеного експертом, із урахуванням встановленого вищевикладеними судом нормами принципу відповідності розміру майна, що надається у користування співвласнику його частки у справі спільної часткової власності на таке майно (ч. 2 ст. 358 ЦК України). При цьому судом також досліджено надану представником відповідача довідку ОСББ «Життя» за вих. № 8 без зазначення дати її складання, в якій зазначено перелік осіб, окрім відповідача, які прописані а також мешкають у спірному приміщенні. При цьому суд вважає такий доказ не належним на підтвердження позиції відповідача про відмову у задоволення позову про визначення порядку користування спірним помешкання, зокрема із урахуванням того, що у довідці не вказано ступеня спорідненості відповідача із такими особами, а також враховуючи вище приведені норми права що регулюють право власності осіб на житло та беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 65 ЖК України згідно яких особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Разом із тим, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність позивачами належними у розумінні ЦПК України доказами, з приводу чого представнику повивача, із урахуванням встановленого законом принципу диспозитивності цивільного процесу, судом було роз'яснено (ст. ст. 11, 57, 60, 62-66 ЦПК України). Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд вирішує із урахуванням положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial