Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину, мотивуючи тим, що [INFO] року померла мати [PERSON], яка до смерті проживала [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і споруда [ADDRESS]. Позивач спадщину прийняла фактичним шляхом, однак оформити її не може, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ. В судове засіданні позивач не з'явилася. Від представника позивача надійшла заява, згідно якої остання просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, де просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, матір'ю [PERSON] записана [PERSON] (а.с.7). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO], прийняття спадщини позивачкою має регламентуватись ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.527 ЦК України 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до п.1. ч.1 статті 549 ЦК України 1963 року дією, що свідчить про прийняття спадкоємцем спадщини є фактичний вступ ним в управління або володіння спадковим майном, якщо вона вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину після померлої матері, оскільки на день смерті і по даний час проживає в спадковому будинку, що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті серії [NUMBER] на ім'я позивача. Житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Карпівській в м.Могилів-Подільському Вінницької області який належав [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 03.01.1957, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори (а.с.8). Згідно висновку про технічний стан приватного житлового будинку від 16.06.2015 (а.с.12), виготовленого на підставі технічного обстеження від 16.06.2015 (а.с.9-11), житловий будинок з надвірними будівлями збудований в 1950 році, погріб в 1970 році. Відповідно до довідки Могилів-подільського МБТІ від 24.10.2014 №492 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] (житловий будинок складається з трьох кімнат житловою площею 25,45 кв.м., сіней літ. «а», веранди літ. «а1», ганка літ «а.2», загальною площею 44,53 кв.м., погріб літ «Б», сараю літ. «В», сараю літ «Д», сараю літ. «Е», відмостки літ. «І») зареєстрований за [PERSON], згідно з правовстановлюючим документом договором купівлі-продажу від 03.01.1957 (а.с.13). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2015 №231/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а.с.14). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.ст.25,30,346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що обставини на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст.ст. 524, 527, 549 ЦК України (1963 року), ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України (2003 року) та

Outcome: approved