Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.11.2009р. в с. Дібрівка Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається із житлового будинку № 14 по вулиці Яровій в с Дібрівка Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2004 року. Однак вказане свідоцтво [PERSON] не встигла за життя зареєструвати у ВООБТІ та у виконкомі Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], позивач своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за [PERSON] Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 159478 доведено, що 16.11.2009 року померла [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку № 14 по вулиці Яровій в с Дібрівка Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2004 року. Зазначений будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2004р. (спадкова справа №606/2004). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 16.04.2010р. після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу. Втім позивач не може оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, оскільки [PERSON] не провела державної реєстрації зазначеного будинку, як того вимагає ст. 182 ЦК України, що підтверджено листом нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області № 95/02-17 від 24.02.2016 року. Відповідно до записів у технічному паспорті на спірний будинок та довідок Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 719, №721 від 20.01.2016 року житловий будинок № 14 по вулиці Яровій в с Дібрівка Хмільницького району Вінницької областіналежав [PERSON] Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у її власності, однак вказане право власності не за нею належним чином зареєстроване. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved