Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 27 грудня 2016 року з [PERSON] та зареєстрований у Галицькому районному у м. Льовові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 435. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 27 грудня 2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки вони є абсолютно різними людьми з різними поглядами на життя, на ведення домашнього господарства, на сімейні обов`язки подружжя, з червня 2017 року між ними постійно виникали непорозуміння, конфлікти та скандали, в т.ч. і у зв`язку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями та його безпідставною ревністю. Позивач вказує, що неодноразово намагалась зберегти сім`ю та вживала заходів для примирення, однак всі спроби не дали позитивного результату, відносини з чоловіком вкрай напружені, свідком їхніх сварок часто була малолітня донька, що негативно впливало на її розвиток та виховання, тому вважає, що такий шлюб суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. З серпня 2020 року чоловік проживає окремо, з того ж часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинення, спільного господарства не ведуть. Переконана, що їхня сім`я розпалась остаточно та шлюб існує лише формально, просить позов задоволити, також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 25.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить розгляд справи проводити за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Із врахуванням наведених положень суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на день розгляду справи до суду також не надходила. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 27.12.2016 року), 27 грудня 2016 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 435. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] вид. 02 березня 2017 року Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Також встановлено, що сторони з серпня 2020 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства та припинили сімейні стосунки. Позивач стверджує, що примирення між сторонами неможливе, оскільки нею вживались заходи для примирення та збереження їхньої сім`ї, однак такі спроби не дали результату, тому наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, встановлені причини позову, категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що наведене свідчить про стійкий характер розладу у відносинах подружжя, який продовжується протягом тривалого часу, що призвело до втрати почуттів між ними та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку суду про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому їх шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивачем на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, долучено до матеріалів справи квитанцію № P24A1235947137C8143 від 28.05.2021 року, з якої вбачається, що позивач за надання правової допомоги 28.05.2021 року сплатила адвокату Колотій Ю.Я. 1 000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн. та 1000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved