Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № 2007215897 від 12.12.2013 р. недійним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в листопаді 2015 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення заборгованості до Подільського районного суду м.Києва. В ході даного судового розгляду була проведена почеркознавча експертиза, яка підтвердила, що підпис в Договорі про надання споживчого кредиту № 2007215897 від 12.12.2013 р. виконано не [PERSON] . Незважаючи на це в листопаді 2017 р. та в грудні 2017 р. позивач отримала вимоги про погашення заборгованості за даним кредитним договором. В подальшому на звернення позивача відповідачем надана відповідь, що визнання факту того, що позивач не укладала кредитний договір та не має заборгованості відносить до компетенції інших органів, в зв`язку з чим позивач просить захистити її право в судовому порядку та визнати договір недійсним. 18.05.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 16.11.2018 р. справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. 05.02.2020 р. закрито підготовче провадження. На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання письмових відзивів. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст..128 ЦПк України. В зв`язку з належним повідомленням відповідачів про місце і час судового розгляду, відсутністю клопотань про відкладення судового засідання, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 12.12.2013 р. № 2007215897. В ході даного судового розгляду була призначена почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої за № 4545/4546/16-32 від 29.08.2016 р. підписи від імені [PERSON] в двох графах «Підпис Позичальника» на лицевій стороні четвертого аркуша оригіналу Договору споживчого кредиту № № 2007215897. виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, підписи від імені [PERSON] в двох графах «Підпис Позичальника» на лицевій стороні четвертого аркуша оригіналу договору виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту від 12.12.2013 р. № 2007215897, оскільки в листопаді, грудні 2017 р. вона отримала письмову вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 цієї ж статті). Статтею .203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. У постанові колегії суддів Другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика палата ВС зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата ВС зазначила, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і про захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Оскільки позивач не підписувала з ПАТ «ОТП Банк» Договору про надання споживчого кредиту від 12.12.2013 р. № 2007215897, такий договір є неукладеним. Надіслання Кредитодавцем письмової вимог про погашення заборгованості не свідчить, в даному випадку, про наявність порушеного права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту і неукладений договір не може бути визнано недійсним. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Outcome: dismissed