Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до Мар'їнського районного суду із позовною заявою, в якій просила суд визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку А-1 з верандою а-1 (загальна площа будинку - 90,5 кв.м , житлова площа - 55,3 кв.м) ганком ак з господарсько-побутовими будівлями: сарай Б-1, льох В-1, літня кухня-сарай Г-1, душ Д-1, гараж Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, вбиральня У-1, ворота №1, огорожа №2., що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності , виданого 25 листопада 1977 року Олександрівською селищною радою згідно рішення виконкому Олександрівської селищної ради №21 від 11 листопада 1977 року. Від Позивача до суду надійшла заява, у якій вона вказує, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Від Відповідача надійшла заява в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує та просить розглядати справу у відсутність їх представника. Дослідивши надані позивачами докази, матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У той же час Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що свідчить заява . Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності з вимогами ст.529 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У відповідності з вимогами ст.548 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст.549 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. (Із змінами, внесеними Указом ПВР N 2135-08 від 15.10.73). [PERSON], котра померла [INFO] року, після смерті батька - [PERSON], фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем однак не оформила її належним чином. На підставі ст.551 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців чинного на момент смерті [PERSON] та ст. 1276 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців чинного на день смерті [PERSON] Єдиним спадкоємцем, що має право на домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] що складається з житлового будинку А-1 з верандою а-1 (загальна площа будинку - 90,5 кв.м , житлова площа - 55,3 кв.м) ганком ак з господарсько-побутовими будівлями: сарай Б-1, льох В-1, літня кухня-сарай Г-1, душ Д-1, гараж Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, вбиральня У-1, ворота №1, огорожа №2, яке належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності , виданого 25 листопада 1977 року Олександрівською селищною радою згідно рішення виконкому Олександрівської селищної ради №21 від 11 листопада 1977 року, тепер є лише [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON], єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON]. Згідно з вимогами ст.1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1297 Цивільного кодексу України, ми спадкоємці, які прийняли спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею нам свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно та згідно з вимогами ст.1299 Цивільного кодекс у України , якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON], як спадкоємець який фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із [PERSON] на день його смерті, яка має право на спадкове майно, позбавлена можливості зареєструвати право власності на домоволодіння внаслідок невиконання [PERSON] вимог цивільного законодавства, яке виразилося в незвернені до нотаріальної у встановлений шестимісячний строк. На підставі ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Аналізуючи викладене , беручи до уваги надані докази, та викладені обставини суд вважає позов [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] обґрунтованим, та таким , що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та надані докази, на підставі ст.ст.529,549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), ст.ст.16,1234,1235,1241,1264,1268,1297,1299 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved