Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.09.2008 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не поважає позивача як дружину, постійно зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки та скандали, ображає нецензурними словами, наносить побої, погрожує вбивством, з приводу чого 09.11.2017 року вона зверталася в Тлумацьке відділення поліції. Участі у вихованні та утриманні дітей відповідач зовсім не приймає, діти його бояться. З серпня 2017 року вони проживають окремо. Надалі перебувати у шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними є неможливе, оскільки сім'я розпалася остаточно і шлюб існує тільки формально. Просила шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача судовий збір по справі та витрати на правову допомогу. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.01.2018 року сторонам надано два місяці для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку наданого для примирення. 18.04.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі було поновлено, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду надіслала заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2008 року (а.с. 3). У шлюбі у них народилася двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми (а.с. 4, 5). Сімейне життя у сторін не склалося, відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та скандали, вихованням та утриманням малолітніх дітей не займається. Наданий судом термін для примирення позитивних результатів не дав. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною першою статті 161 передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо місця проживання малолітніх дітей, позивачка просила місцем проживання малолітніх дітей визначити її місце проживання, діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні, відповідач дітей утримувати не допомагає, в судове засідання не з'явився, заперечення на позов не подав, суд, вважає, що місцем проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 0.0.895313763.1 від 17.11.2017 року (а.с. 1) та 450 грн. 00 коп. (квитанція № 060418 від 17.11.2017 року (а.с. 8) на відшкодування витрат понесених позивачкою на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved