Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі та пені. Уточнюючи позовні вимоги, зазначила, що їй відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 12.10.2017, належить земельна ділянка площею 4,001 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0288 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 3,975 га, кадастровий номер 1221888200:01:031:0014 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та 3/5 часток земельної ділянки площею 4,0870 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0524 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кожна з яких знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 05.11.2018 між нею та відповідачем укладено договір оренди вказаних земельних ділянок. Умовами договору передбачено, що позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено терміном на 7 років. Умовами Договору передбачено, що відповідач сплачує позивачу щороку оренду плату на кожну земельну ділянку в розмірі не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 5500 грн. грошової або натуральної форми. Орендна плата до договору виплачується не пізніше як у термін від 15 серпня по 01 листопада кожного року. Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по договору з виплати орендної плати, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 2019-2020 роки у розмірі 28600,00 грн. Умовами Договору передбачено сплату пені у разі невиконання орендарем умов договору 0,2 % несплаченої суми за кожен день прострочення, яка відповідно до розрахунку за період з 02.11.2019 01.04.2021 складає 14729,00 грн. Відповідно до п.33 Договору дія договору припиняється, крім іншого, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Позивачем було здійснено спроби позасудового врегулювання спору, які відповідачем проігноровані, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач просить суд задовольнити її вимоги, стягнувши вказані суми заборгованості з орендної плати та пені, розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1816,00 грн. Позивач, представник позивача [PERSON] , будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули. Від представника позивача до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, представник позивача в заяві зазначила про те, що підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ФОП [PERSON] та його представник, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзив на уточнену позовну заяву не подано. У відзиві на первісний позов, відповідач факт несплати орендної плати не заперечив, просив врахувати його стан здоров`я в 2020 році та зазначав про намір сплатити орендну плату, однак станом на дату розгляду справи, будь-яких доказів цьому не надано (а.с. 67). [PERSON] , яка діє як законний представник третіх осіб, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності третіх осіб, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 56). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 12 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень, при цьому вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до\~ст.\~223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 13.09.2021 судом прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , в якій нею збільшено позовні вимоги. Після прийняття уточненої позовної заяви до розгляду, відповідач двічі не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на уточнений позов не подано, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Отже, із наведених судом норм Конституції України вбачається, що держава Україна приділяє особливу увагу захисту права власності на землю. Відповідно до ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 35 Закону України « Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.10.2017, виданих державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. [PERSON] належить: земельна ділянка площею 4,0010 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0288 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 6,7); земельна ділянка площею 3,9750 га, кадастровий номер 1221888200:01:031:0014 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8, 9); 3/5 часток земельної ділянки площею 4,0870 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0524 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.10.11, 42-44). В той час як 2/5 зазначеної земельної ділянки належить третім особам [PERSON] та [PERSON] , дітям позивача (а.с.10,11, 36-37). 05.11.2018 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір оренди вищезгаданих земельних ділянок № 7, який зареєстрований 14.12.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Бунякіною Т.Л., номер рішення про державну реєстрацію права оренди 44628146 ( а.с. 42- 43). Зі змісту\~п.\~1,\~2\~Договору оренди\~земельної ділянки\~від 05.11.2018,\~укладеного між\~ [PERSON] \~ФОП [PERSON] \~слідує,\~що орендодавець\~надає належні\~йому,\~а орендар\~приймає в\~строкове платне\~володіння і\~користування земельні\~ділянки сільськогосподарського\~призначення площею\~3,9750\~га,\~площею 4,0870\~га,\~площею 4,0010\~га та\~з кадастровими\~номерами 1221888200:01:031:0014, 1221888200:04:001:0524, 1221888200:04:001:0288 відповідно, які знаходяться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.12-13) Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено на термін 7 років, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Відповідно до п. 9 Договору Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату (з розрахунку за одну земельну ділянку) у розмірі не менш ніж 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 5500 грн. грошової або натуральної формі за ринковими цінами. Згідно п.11 Договору орендна плата сплачується по Договору не пізніше як у термін від 15 серпня по 01 листопада кожного року. Відповідно до п.13 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 33 Договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Як слідує з акта приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 18.05.2018, орендодавець [PERSON] передала, а орендар ФОП [PERSON] прийняв в оренду земельні ділянки, які знаходяться у задовільному стані. За користування землею у 2019 та 2020 роках орендна плата не виплачувалася, про що вказала позивач та не заперечив відповідач. Факт не отримання позивачем доходу в вигляді орендної плати підтверджено відомістю з Державного реєстру юридичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2018 по 4 квартал 2020 року (а.с. 17). Відповідно до листа від 21.11.2020, направленого на адресу відповідача, позивач [PERSON] зверталася до відповідача із вимогою щодо сплати заборгованості з орендної плати та розірвання договору, однак лист залишився без відповіді (а.с. 19). Зазначені вище обставини свідчать про систематичну (два і більше рази) несплату орендної плати, що може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідно до пункту 33 Договору, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». В даному випадку суд вважає, що оплата орендної плати є істотними обставинами, а її не отримання орендодавцем в повному обсязі згідно до умов договору, або несвоєчасне отримання, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За таких умов доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за оренду плату за 2019 - 2020 роки за договором оренди земельної ділянки від 05.11.2018 суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 9 Договору, за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату за земельну ділянку - 5500 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік в період з 15 серпня по 01 листопада, в грошовій або натуральній формі. Судом встановлено, що до звернення позивача до суду з цим позовом відповідач протягом 2019-2020 років орендної плати за договором оренди земельної ділянки не сплачував, доказів протилежного суду не надав, тому заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди земельних ділянок позивача від 05.11.2018 року складає 28600,00 грн. з яких 11000,00 грн. (5500,00 грн. х 2) + 11\~000,00 грн. (5500,00 грн. х 2) + 6600,00 грн. (5500,00 грн.: 5 х 3)х2) Враховуючи викладене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 - 2020 роки в розмірі 28600,00 грн., що відповідає умовам договору оренди землі від 05.11.2018, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Крім того, відповідно до п. 13 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно орендна плата за 2019 рік, мала бути сплачена відповідачем до 01.11.2019, а за 2020 рік до 01.11.2020, відповідно у разі несплати орендної плати у строк, позивач має право на нарахування пені за кожен факт несплати орендної плати у строк, починаючи з 02 листопада відповідного року. Так, не сплативши заборгованість з орендної плати за 2019 рік у строк до 01.11.2019, відповідач мав би сплати пеню за період з 02.11.2019 по 01.04.2021(в межах заявлених вимог) в розмірі 14757,60 грн., з розрахунку 14300 грн. (орендна плата 5500 + 5500 + 3300) х 0,2 /100х 516 днів прострочки = 14757,60 грн. Не сплативши заборгованість з орендної плати за 2020 рік у строк до 01.11.2020, відповідач мав би сплатити пеню за період з 02.11.2020 по 01.04.2021 (в межах заявлених вимог), в розмірі 4290 грн., з розрахунку 14300 грн. (орендна плата 5500 + 5500 + 3300) х 0,2 /100х 150 днів прострочки = 4290 грн. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення пені лише в розмірі 14300 грн., за період з 02.11.2019 по 01.04.2021, розглянувши позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог,

Outcome: approved