Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача, посилаючись на те, що сторони по справі протягом певного часу перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких сторони по справі мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років стосунки з відповідачем погіршились, у звязку з чим відповідач покинув позивача з дитиною та перестав цікавитись життям дитини, умовами її проживання та не надає матеріальної допомоги на її утримання. На даний час дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Так як відповідач ухиляється від утримання дитини позивач змушена звернутись до суду з відповідною заявою. 30 жовтня 2018 року, до суду надійшов відзив від відповідача на вищезазначену позовну заяву, в якому відповідач вказав, що сторони по справі не перебували у шлюбі та у відповідача є сумніви, що дитина [PERSON] дійсно народжена від нього. Позовні вимоги не визнав. Позивач у судовому засіданні не з'явилась, але надала заяву до суду заяву в якій просила справу слухати у їх відсутність, на позовних вимогах наполягала (а.с. 31). Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність та відсутність його представника (а.с. 27). Відповідно до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України, При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 364562, актовий запис №101 (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 372 від 13.02.2018 року, [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на дитину, в суду не має інформації про регулярне джерело доходів відповідача, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав доказів в обґрунтування, що сума аліментів має бути менш ніж 2000 грн. Суд враховує, що жінка з якою мешкає дитина несе основний тягар піклування за дитиною, її доглядом, годуванням та т.і. Відповідач який в силу окремого проживання, зазначені обовязки не виконує, тому суд вважає стягувану суму не надмірною Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, та відповідно до свідоцтва про народження відповідач являється батьком [PERSON], доказів які спростовують походження дитини від відповідача ним не надано, крім його сумнівів у письмовому запереченні, а тому суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved