Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач, який є її чоловіком, та який з 1997 року без поважних причин у ньому не проживає. У зв'язку з наведеним просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком. У судове засідання з'явилася позивач, яка підтримала свої вимоги. Вказала, що з 12 лютого 1997 року відповідач у належному їй будинку не проживає, сторони не спілкуються. Крім того повідомила, що в серпні 2018 року їхній шлюб було розірвано. Належним чином повідомлений (а.с. 23, 31-32) про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 25) Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 16, 17), в якому зареєстрований [PERSON] (а.с. 10, 20). 15 червня 2018 року комісією в складі депутата Глибочицької сільської ради [PERSON], діловода Глибочицької сільської ради [PERSON] та сусіда [PERSON] було здійснено обстеження зареєстрованого місця проживання відповідача, під час якого було виявлено, що він у житловому будинку [ADDRESS] не проживає з 1997 року (а.с. 8). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює разом з позивачем з 2001 року, повідомила, що знає про те, що остання заміжня, однак її чоловіка ніколи не бачила. Свідок [PERSON], яка є сусідом позивача з 2003 року, повідомила, що лише чула про відповідача від позивача, однак ніколи його не бачила. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 41 Конституції України та статтях 319, 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За приписами частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). З огляду на наведене, беручи до уваги тривале непроживання відповідача без поважних причин понад один рік у належному позивачу будинку, для усунення перешкод у здійсненні останньою її права користування та розпорядження майном, суд дійшов висновку що відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved