Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON], комунального підприємства «Правник», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції про внесення змін у розпорядження органу приватизації, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання не чинити перешкод, реєстрацію майна в рівних частках, обґрунтувавши його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Після звернення позивача до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вступ у спадщину, 31.03.2014 року у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що починаючи з 2009 року, вона разом зі своєю матір`ю [PERSON] проживали у [ADDRESS]. У вказаній квартирі позивач проживала без реєстрації, її мати в квартирі проживала та була зареєстрована. У вказаній квартирі була зареєстрована відповідач, яка проживала окремо. Позивач вважає, що відповідач, яка є її сестрою у невідомий спосіб отримала довідку з місця проживання від дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» у відомстві котрого знаходився будинок, де проживала їх мати, яка в подальшому лягла в основу розпорядження на приватизацію від 15.07.2011 року, і на підставі якого було видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно на ім`я відповідача, як на одне ціле, вжила неправомірних та протиправних дій та приховала від уповноважених державних органів факт наявності інших осіб, які проживали у вказаній квартирі та відповідно мали право на приватизацію, після смерті матері стала єдиним власником квартири, чим порушила її конституційне право на житло. У судовому засіданні позивач та її представник посилаючись на викладені в позові обставини позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача -1 у судове засідання з`явилася, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача -2 у судове засідання з`явилася, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Крім того, відповідача -2 пояснила, що ордер на квартиру [ADDRESS] видавався у 1980 році на ім`я [PERSON] - співмешканця [PERSON] [PERSON] та її донька [PERSON] на момент оформлення приватизаційної справи були зареєстрованими у [ADDRESS] з 1981 та 1983 років відповідно. [PERSON] приймати участь у приватизації не мала права, тому що не була зареєстрована у вказаній квартирі. Після отримання документів, проводилася їх перевірка та приймалося відповідне рішення. Зацікавлені особи мали змогу звернутися з запереченнями та вирішення питання приватизації було б зупинено. У зв'язку з тим, що [PERSON] з причини захворювання ніг не могла дістатися до кабінету установи, до автомобіля в якому вона перебувала вийшли співробітники комунального підприємства та надали їй допомогу у складанні заяви, а заяву про відмову від участі в приватизації [PERSON] особисто підписувала та їй були роз'яснені наслідки відмови. Виключити з приватизації [PERSON] було неможливо, оскільки її прізвища в наданих на приватизацію документах не було, а тому питання стосовно приватизації квартири вирішувалося виключно щодо осіб котрі звернулися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з листом державної акціонерної компанії «Хліб України» від 12.05.2008 року, адресованим [PERSON] та іншим мешканцям будинку [ADDRESS], державна акціонерна компанія «Хліб України» не заперечувала щодо приватизації квартири у зазначеному будинку. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2014 року, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 376. З матеріалів інвентарної справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] від ДП ДАК «Хліб України» мали довіреності щодо переведення будинку з нежитлового в житлове майно та виготовлення технічної документації. Відповідно до архівної довідки № 107458 від 11.04.2014 року , виданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ», право власності на [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON]. З показань свідків встановлено: Свідок [PERSON] суду показав, що проживає тривалий час у будинку [ADDRESS] Особисто займався підготовкою документів по приватизації. В квартирі [ADDRESS], де проживала [PERSON] була прописана [PERSON] (відповідач), але постійно там не проживала, не проживала разом з матір`ю ([PERSON].) й [PERSON] (позивач), приходили лише в гості до матері. За приватизацію сплачувала кошти у розмірі 2000,00 грн. донька [PERSON] та допомогала матері матеріально. [PERSON] участі у приватизації квартири не приймала. Як повідомили йому у виконавчому комітеті, в приватизації будуть приймати участі лише зареєстровані особи. Рахунки на воду були відкриті на [PERSON] [PERSON] в квартирі матері стала проживати тільки після приватизації. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] була її сестрою, вона часто її відвідувала. [PERSON] за життя матері біля неї не проживала. [PERSON] не заперечувала щоб її донька [PERSON] приватизувала квартиру. Організацією приватизації квартири займалася донька [PERSON]. До самої смерті [PERSON] була при розумі та свідомості, вміла писати та читати. [PERSON] було відомо про приватизацію квартири матері та вона не наполягала на участі в приватизації. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] (позивач) тільки інколи проживала біля [PERSON] та коли вона проживала окремо до неї не приходила. [PERSON] дуже обурювалася, що вона до неї не приходить. З донькою [PERSON] вона зустрічалася на день народження матері. Приватизацією квартири займалася донька [PERSON]. Коли [PERSON] почала проживати в [ADDRESS] їй не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що про питання приватизації вона знала та знали всі мешканці будинку. На час приватизації [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживала, проте інколи, приблизно один раз на місяць приходила до матері [PERSON] [PERSON] жила у матері, прала білизну, доглядала за матір`ю. В квартирі були зареєстровані [PERSON] та донька [PERSON]. Про приватизацію [PERSON] не повідомляли з урахуванням того, що в квартирі матері прописаною вона не була та проживала до приватизації окремо. За свого життя [PERSON] писала заяву про приватизацію квартири та потім заяву про відмову від приватизації. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач [PERSON] є її матірю. [PERSON] проживала разом з матірю - [PERSON], доглядала її. [PERSON] мала намір її зареєструвати в своїй квартирі, [PERSON] згоду на реєстрацію не надавала, оскільки була в квартирі зареєстрованою. Хто займався питанням приватизації їй не відомо. [PERSON] в квартиру до [PERSON] не ходила, за матір`ю не доглядала, умови проживання [PERSON] були жахливими. [PERSON] проживала на вул. [PERSON] в квартирі [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що його повідомила мати про те, що відбуватиметься приватизація, давав кошти на приватизацію, проте питанням приватизації квартири займалася [PERSON]. [PERSON] мала намір за життя відмовитися від своєї частини на користь матері - [PERSON] Коли саме відбулася приватизація квартири йому не відомо. Крім того свідок показав, що [PERSON] проживала, в квартирі своєї матері, але конкретної адреси, де саме проживала назвати не зміг. У відповідності до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], діючого в т. ч. в інтересах неповнолітнього [PERSON] про виселення, позов [PERSON] суд задовольнив, вирішив виселити [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON], є власником квартири, загальною площею 29, 1 кв. м., що розташована за адресою [ADDRESS] що підтверджувалося свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.07. 2011 року. Мати позивача [PERSON], [INFO] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, проживала останній час у даній квартирі. Після смерті [PERSON] відповідач стала проживати у даному житлі та дозволила проживати в квартирі своєму цивільному чоловіку і його неповнолітньому сину [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, і жодним чином не спростовано, факт заселення до даного житла відповідачів за відсутності згоди власника, надалі власником було надано згоду сестрі на тимчасове проживання, згоди на проживання інших осіб власником не надавалося. Згідно з ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18.09.2014 року апеляційну скаргу [PERSON], представника [PERSON] відхилено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2014 року залишено без змін. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку, що довідка Кіровоградського комбінату хлібопродуктів № 1 ДП ДАК «Хліб України» від 26.03.2014 року про проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] видана після приватизації квартири, а надавши оцінку показанням свідків у їх сукупності вбачається, що [PERSON] до вирішення питання приватизації квартири та під час приватизації у вказаній квартирі не проживала. Крім того, суд не бере до уваги твердження представника позивача щодо того, що [PERSON] не відмовлялась від приватизації квартири, що заяву про відмову від приватизації квартири вона не підписувала та не надавала свого погодження на приватизацію квартири лише її донькою [PERSON], оскільки це спростовується наданими у судовому засіданні поясненнями відповідачів, показаннями свідків та дослідженими матеріалами справи. У відповідності до ч.3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання. Згідно зі ст. 65-1 Житлового Кодексу України наймачі житлових приміщень в будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир , житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Згідно з вказаним вище Законом (п.2 ст.8) передача займаних квартир здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх за якими зберігається право на житло з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. За вказаних вище підстав суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed