Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30% про житнього мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 06.09.2008 року. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 21.10.2014 року. Позивача зазначає, що донька знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею за адресою: м. Харків, вул. вул. Ньютона, б. 135-А кв. 149. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріального забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач, який проживає окремо від своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання доньки, оскільки матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. Відповідач аліменти нікому не сплачує, інших дітей не має. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнила позовні вимоги, просила ухвали рішенням, на підставі якого стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30% про житнього мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог та вважає необхідним їх задовольнити виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-13) Від цього шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO].(а.с. 8) Судом встановлено, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утримання, а батько достатньої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. За таких обставин суд вважає, що аліменти на утримання дитини повинні стягуватися у розмірі 1/4 частки від його заробітку. Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1,2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved