Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що у червні 2013 року вона передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 17 500 гривень для виготовлення меблів. Після отримання грошей відповідач , який здійснював виробництво меблів без реєстрації себе в якості фізичної особи-підприємця, зник, меблі не виготовив та уникав будь-яких розмов. 03.10.2013 року вона звернулась до Дарницького РВ ГУ МВС України в місті Києві із заявою про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. 25 квітня 2014 року Постановою слідчого СВ Дарницького РВ ГУ МВС України в м. Києві кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення. Під час проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження відповідач визнав, що отримав від неї 17 500 гривень для виготовлення меблів без укладення договору про це., тобто визнав факт здійснення підприємницької діяльності без реєстрації. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст..1212 ЦК України особа яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуте ним майно, а саме грошові кошти в сумі 17 500 гривень, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень та судові витрати пов'язані з наданням правової допомоги. У судове засідання позивачка не прибула , подала письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмову заяву про визнання ним позову. Дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено, що в кінці червня 2013 року позивач [PERSON] втретє зробила замовлення на виготовлення меблів громадянину [PERSON], а саме кухню і санвузол. У письмовій формі замовлення не оформляли . Позивачка надала відповідачу грошові кошти у сумі 17 500 гривень. Вказані факти були встановлені органом досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12013110020011420 від 06.10.2013 року порушеного відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.190 КК України . (а.с. 8-9) 25 квітня 2014 року слідчим СВ Дарницького РВ ГУ МВС України в м. Києві було винесено постанову про закриття кримінального провадження . ( а. с. 10) Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляді. Як слідує з матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження , що були додані до позову, відповідач [PERSON] не маючи на те законних підстав, не будучи фізичною особою-підприємцем виконував підприємницьку діяльність по виготовленню меблів . Отримавши замовлення від позивача та грошові кошти у розмірі 70% від вартості замовлення , що становило 17 500 гривень замовлення не виконав та грошові кошти не повернув. За вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. За вимогами ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними . ( стаття 536 ЦК України) Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі, і визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved