Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вказаним\~позовомдо\~Білозерського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~південного міжрегіонального\~управління міністерства\~юстиції (м.\~Одеса),\~третя особа\~без самостійних\~вимог:\~ТОВ «Агро-Трансс», про зняття арешту. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, в тому числі й на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та діти: [PERSON] тв. [PERSON] . Спадкоємці прийняли спадщину на підставі ст. 1261 ч.3, ст. 1268 ЦК України як особи, які на момент смерті проживали зі спадкодавцем. В січні 2020 року позивач звернулася до Білозерської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте оформити право власності на спадкове майно не змогла, оскільки на будинок накладено арешт Білозерським РВ ДВС. Позивач звернулася до виконавчої служби з письмовою заявою щодо зняття арешту, проте отримала відмову у зв`язку з тим, що 10.06.2014 року постановою державного виконавця виконавчий документ, за яким було відкрито виконавче провадження, був повернутий стягувачеві. Повторно виконавчий документ на виконання відділу не надходив. Зважаючи на те, що арешт майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, виконавче провадження відносно боржника [PERSON] відсутнє, позивач просила суд: скасувати арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, винесений на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження за № 31423269 від 13.02.2012 ВДВС Білозерського РУЮ, яке належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за реєстраційним номером обтяження 12756511 від 19.07.2012 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 19.07.2012 року за № 12756511 про арешт нерухомого майна на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надала суду заяву, якою просила проводити розгляд справи без участі представника відділу та прийняти рішення на розсуд суду, проти задоволення позову не заперечувала. Представник ТОВ\~«Агро-Трансс», належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву, клопотань не подав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути\~ справу на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії суду по справі: 24\~січня 2020\~року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначити її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20\~лютого 2020\~року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено ТОВ «Агро-Трансс». Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.08.1997 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196623006 від 17.01.2020 року, на будинок по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , постановою ВДВС Білозерського РУЮ б/н від 13.02.2012 року накладено арешт. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.07.2015 року ВДРАЦС Білозерського РУЮ у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.02.1988 року Білозерським РАЦС Херсонської області, довідок Білозерської селищної ради № 5277 від 23.11.2015 року та № 02-23/198 від 17.01.2020 року вбачається, що позивач та сини [PERSON] і [PERSON] на день смерті [PERSON] та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З листа Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 2154 від 15.01.2020 року вбачається, що позивачу відмовлено у знятті арешту зі спірного майна. За даними бази АСВП встановлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 774 від 01.10.2011 року, виданого Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Агро-Транс» боргу в сумі 25627,50 грн. 10.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ на виконання відділу не надходив. Роз`яснено [PERSON] право звернутися до суду для зняття арешту зі спірного майна. З квитанцій № к21/В/59 від 11.09.2013 року, № к/21/В/66 від 11.11.2013 року та № к21/J/201 від 19.02.2013 року вбачається, що [PERSON] здійснював оплату коштів на рахунок ВДВС Білозерського РУЮ. Згідно положень ст. 47 ч.1 п.7 Закону України «Про виконавче провадження» \~№ 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи провідібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Положеннями ст. 30 вищевказаного Закону визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого\~ документа\~ стягувачу\~ -\~ \~згідно \~ із\~статтею 47\~цього Закону. Згідно п. 4.10.1., п. 4.10.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. На підставі вищевикладеного, суддя дійшла висновку, що не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві, порушує право боржника на володіння, користування та розпорядження власним майном. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст. 1218, 1268 ч.5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що арешт майна [PERSON] , який був накладений на підставі постанови державного виконавця, перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві, порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про зняття арешту з спірного майна та виключення вказаного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved