Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з відповідача 201601,07грн. інфляційного збільшення боргу та 3% річних в сумі 20569,29\~грн. за період з 27.10.2013р. по 27.10.2016р. У судове засідання представник позивача не зявився, натомість звернувся до суду із заявою, у якій заявлені вимоги підтримав та просив розглядати справу без його присутності. Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив відмовити у його задоволенні з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності та недоведеність розміру заявлених до стягнення сум. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2011р. у справі №2-2372/2011 задоволено позов прокурора Ленінського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 227221,95 грн., що за курсом НБУ станом на 07.10.2011р. є еквівалентом 28500 доларів США. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2011р. у справі №22ц-12470/11 рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2011р. скасоване в частині солідарного стягнення грошової суми з [PERSON] та відмовлено у задоволенні позову у цій частині. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, стягнута вказаним судовим рішенням сума у повному обсязі відповідачем не сплачена. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Як вбачається з уточненої позовної заяви, розраховуючи розмір інфляційного збільшення боргу та 3% річних за період з 27.10.2013р. по 27.10.2016р. позивач виходив з розміру основної заборгованості 228131,00 грн. Водночас, відповідно до листа Ленінського ВДВС м.Дніпропетровська №19562/21 від 10.11.2016р. за період з 19.01.2012р. по 30.09.2016р. при виконанні рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.10.2011р. у справі №2-2372/2011 з відповідача на користь позивача було стягнуто 50450,88 грн., з яких на рахунок стягувача було перераховано 45837,81 грн., а відтак залишок нестягнутих коштів за вказаним рішенням складає 181384,14 грн. З огляду на викладене, а також враховуючи, що сукупний індекс інфляції за період з листопада 2013 року по жовтень 2016 року становить 197,13\~% суд доходить висновку, що стягненню на користь позивача підлягає інфляційне збільшення боргу у розмірі 176178,42 грн. (181384,14 грн. *97,13%/100%). Крім того, на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 16354,39 грн. ((181384,14 грн. *3%/100%)/365*1097). Суд не бере до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, оскільки з урахуванням уточнених вимог позовні вимоги заявлені за період з 27.10.2013р. по 27.10.2016р., тобто в межах вказаного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки при відкритті провадження сплату судового збору було відстрочено до ухвалення рішення у справі, такий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а з позивача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Outcome: partial