Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду позовними вимогами змістом котрих просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тією обставиною, що з 2003 року перебувала у шлюбі, укладеному із [PERSON] . 24.09.2008 шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС Тернопільського РУЮ Тернопільської області. У шлюбі у сторін справи народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , проте у зв`язку із невиконанням обов`язку по утриманню неповнолітньої дочки у добровільному порядку рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.10.2017 року у справі № 607/8176/17 з Відповідача стягнуто аліменти на її утримання в сумі по 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 03.07.2017 до досягнення дитиною повноліття. На даний час істотно змінилося матеріальне становище одержувача аліментів та стан здоровя дитини - дочка с інвалідом з дитинства, що підтверджується медичним висновком №18 від 20.04.2017 та випискою із історії хвороби № 2432. Діагноз: легка розумова відсталість (глибока дебільність), загальний недорозвиток мови 11 рівня, судомний синдром (розгорнуті судомні напади частотою 3-5 рази в місяць), исихатоподібний синдром. Внаслідок захворювання дитина поводиться агресивно та конфліктно, схильна до імпульсивних та неконтрольованих дій, з дітьми не контактує, періодично має судомні напади. Школу-інтернат з вищенаведених причин відвідує рідко та постійно потребує супроводу та допомоги, котру здійснює позивачка. Харчуватись, одягатись, пересуватись, задовольняти природні потреби самостійно не може. Крім того, на утриманні позивачки перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] Визначений раніше судом розмір аліментів у розмірі 1 000 грн. не є достатнім для задоволення усіх потреб дитини, не забезпечує не лише гармонійного розвитку та лікування дитини, але і елементарних природних потреб, зокрема у харчуванні, предметах та засобах догляду та особистої гігієни, одязі, взутті відповідно до сезонності, канцелярському приладді, не кажучи про відпочинок. Батько одягу, взуття, предметів догляду для дитини не купує, медичних оглядів та ліків не оплачує, подарунків на свята не купує, навіть не навідує. В судовому засіданні представник позивача та сама позивачка позов підтримали, просять вимогу задовольнити. Відвідач позов визнав частково - зазначив, що не заперечує щодо зміни стягуваних аліментів у сторону збільшення до 1300 гривень щомісячно, посилаючись на те, що останній не може сплачувати аліменти у іншому розмірі, оскільки перебуває у непевному матеріальному становищі, і не має постійного доходу для існування. Вислухавши пояснення учасників процесу, Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 2003 року позивачка перебувала у шлюбі, укладеному із [PERSON] . 24.09.2008 шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС Тернопільського РУЮ Тернопільської області. У шлюбі у сторін справи народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.03.2004 виконавчим комітетом Почапинської сільської ради. У зв`язку із невиконанням обов`язку по утриманню неповнолітньої дочки у добровільному порядку, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.10.2017 року у справі № 607/8176/17 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки в сумі по 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 03.07.2017 до досягнення дитиною повноліття . Як встановлено вищенаведеним рішенням суду й підтверджується довідкою Почапинської сільської ради №68 від 29.01.2019 про склад сім`ї, дитина продовжує проживає зі позивачкою, й саме остання займається її доглядом, навчанням та вихованням. Дитина сторін є інвалідом з дитинства, що підтверджується медичним висновком №18 від 20.04.2017 року та випискою із історії хвороби № 2432. Діагноз: легка розумова відсталість (глибока дебільність), загальний недорозвиток мови 11 рівня, судомний синдром (розгорнуті судомні напади частотою 3-5 рази в місяць), психатоподібний синдром. Внаслідок захворювання [PERSON] поводиться агресивно та конфліктно, схильна до імпульсивних та неконтрольованих дій, з дітьми не контактує, періодично має судомні напади. Школу-інтернат з вищенаведених причин відвідує рідко та постійно потребує мого супроводу та допомоги. Харчуватись, одягатись, пересуватись, задовольняти природні потреби самостійно не може. [PERSON] зазначає, що оці обставини потребують як коштів, так і фізичних зусиль з її сторони, перешкоджають позивачці повноцінно працювати та заробляти на утримання дочки, більше того - навіть себе. Окрім цього, на утриманні [PERSON] перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] На переконання [PERSON] , визначений раніше судом розмір аліментів у розмірі 1 000 грн. не є достатнім для задоволення усіх потреб дитини, не забезпечує не лише гармонійного розвитку та лікування дитини, але і елементарних природних потреб, зокрема у харчуванні, предметах та засобах догляду та особистої гігієни, одязі, взутті відповідно до сезонності, канцелярському приладді, не говорячи про відпочинок. Батько дитини (відповідач) одягу, взуття, предметів догляду для дитини не купує, медичних оглядів та ліків не оплачує, подарунків на свята не купує, навіть не навідує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. (!) Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає доведеним істотну зміну майнового становища позивача та стану здоровя дитини у порівнянні із становищем на 2017 рік, оскільки окремо встановлено, що дитина сторін з 25.03.2019 року по 30.04.2019 року перебувала на станціонарному лікуванні у 8 психіатричному відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. Стан здоров`я дитини погрішився з чим і пов`язана чергова госпіталізація. Зросла агресивність, злобність, збудливість та кількість судомних нападів 4-6 раз на тиждень. Зявилися дисфорії. Не може Суд також оминути увагою, що у період з 2017 по 2019 роки зріс рівень споживчих цін та життя в Україні, оскільки ця обставина є загальновідомою, й не потребує доказування за правилами ст. 82 ч.3 ЦПК України. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182, 184, 192 СК України, приймаючи до уваги збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, матеріальне становище сторін справи, погіршення матеріального становища позивача зумовлене зростом витрат на утримання дитини, значене погіршення стану здоровя [PERSON] , що потребує збільшення коштів на лікування і догляд, часткове визнання позову відповідачем - Суд вважає, що відповідач має достатні можливості виконувати батьківські обов`язки по утриманню доньки, щомісячно в сумі 1500 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial