Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому, посилаючись на\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~та ст. ст.\~1046,\~1050 ЦК України, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму основного боргу в розмірі 6500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням договору про передачу їй товару у виді меблів, інфляційні збитки в розмірі 4977 грн. 20 коп., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 510 грн. 21 коп. та штрафні санкції в розмірі 6207 грн. 50 коп., в обґрунтування якого послалась на те, що 07 листопада 2012 року вона уклала з відповідачем СПД [PERSON] зазначений договір на виготовлення меблів для кухні та передпокою, при укладенні якого був присутнім його працівник - відповідач у справі [PERSON], ціна договору складала 11300 грн., з яких 6500 грн. були внесені нею в рахунок передплати, однак до цього часу договір з боку відповідача СПД [PERSON] не виконаний, сума передплати їй не повернута, а 25 лютого 2014 року відповідач [PERSON] написав їй розписку, в якій зобов'язався до 30.04.2014 року повернути їй сплачену нею передплату, чого також не виконав. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27січня 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, а саме ухвалено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 6500 грн. основного боргу та 6207 грн. 50 коп. штрафних санкцій, а всього стягнути 12707 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідачів по 243 грн. 50 коп. в дохід держави у рахунок сплати судового збору. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року вказане рішення за заявою відповідача СПД [PERSON] про перегляд заочного рішення було скасовано, справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, кожен окремо, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 07 листопада 2012 року позивач уклала з відповідачем СПД [PERSON] договір на виготовлення меблів для кухні та вітальні (далі по тексту - Договір) та в якості передплати внесла 6500 грн., що було передбачено п. п. 2.3, 4.1 Договору та підтверджується розпискою, виданою позивачу відповідачем [PERSON] (а.с.13, 14). Однак відповідач своїх зобовязань за Договором не виконав, меблі позивачу не доставив та сплачені нею грошові кошти не повернув. Відповідно до п. 6.3. Договору, порушення його зобов'язань тягне за собою сплату винною стороною санкцій в розмірі 0,1% від суми договору за кожний день прострочення виконання зобов'язань за Договором. Згідно розписки, виданої позивачу 25 лютого 2014 року відповідачем [PERSON], останній зобов'язався до 30.04.2014 року повернути позивачу сплачену нею передплату в розмірі 6500 грн. за невиконання Договору (а.с.14). Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт(надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Також,\~п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що в разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день\~\~прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу у виді передплати та штрафних санкцій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вина у невиконанні Договору є як відповідача СПД [PERSON], який підписав Договір, так і відповідача [PERSON], який зобов'язався повернути позивачу суму передплати за невиконання Договору. Щодо вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних, то такі вимоги суд уважає необґрунтованими, виходячи з наступного. В обґрунтування цієї частини вимог позивач посилається на ст. ст.\~1046,\~1050 ЦК України, які регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Проте видана відповідачем [PERSON] розписка за своєю правовою природою не є договором позики, оскільки останній зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в розмірі 6500 грн., узяті не у борг, а саме у зв'язку з невиконанням Договору, при цьому відповідач СПД [PERSON] взагалі не видавав позивачу ніяких розписок, відтак ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути в дохід держави по 243 грн. 50 коп. в рахунок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial