Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить встановити факт постійного проживання її, [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 1975 року до [INFO] та визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , уродженкою міста Харкова, РНОКПП [NUMBER] , громадянкою України, право власності на Ѕ частину житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування у четверту чергу за законом після [PERSON] , що помер [INFO] у місті Харкові, який успадкував зазначену частину будинку як спадкоємець першої черги за законом після дружини [PERSON] , що померла [INFO] в місті Харкові. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] , що померла [INFO] та після якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] , - були вона, [PERSON] , - дочка померлої та її чоловік [PERSON] , з яким спадкодавець знаходилась у зареєстрованому шлюбі; що обидва спадкоємці постійно проживали зі спадкодавцем, прийняли спадщину після неї, як особи, які на час смерті спадкодавцю проживали з нею однією сім`єю; від спадщини не відмовлялись; свої спадкові права своєчасно не оформили. Позивач стверджує, що після смерті матері вона залишилась проживати у спадковому будинку разом із чоловіком матері, вони продовжували проживати однією сім`єю; позивач доглядала [PERSON] під час хвороби та поховала його після смерті [INFO] поряд з матір`ю. Позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення із заявою до приватного нотаріуса ХМНО Борисенко В.С., якою заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва на спадщину їй відмовлено, що вимусило позивача звернутись до суду із дійсним позовом. Позивач стверджує, що інших спадкоємців у [PERSON] не має, заповіту він не залишив, що вона проживала з ним та матір`ю однією сім`єю більше сорока років, відносилась до нього, як до свого батька. 03.09.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Фуженкова Н.Б. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представників, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить за правом власності: [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21 жовтня 1977 року, виданого відповідно рішенню виконкому Червонозаводської районної ради депутатів трудящих №298/19 від 07 вересня 1977 року; право власності зареєстроване у Харківському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] 02 листопада 1977 року, записано у реєстрову книгу за реєстровим №48164, а також [PERSON], - Ѕ частина, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Борисенко В.С., р. №315, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 31183465 від 15.04.2019 року. Житловий будинок, загальною площею 66,3 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, та надвірні будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 507 кв.м, земельна ділянка не приватизована. [PERSON] померла у м.Харкові [INFO] , у віці 77 років, про що Відділом РАЦС по м.Харкову за №4 ХМУЮ 08.02.2007 зроблений відповідний актовий запис за №2005, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги були: її чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким спадкодавець [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 03.01.1975, що вбачається з актового запису про укладення шлюбу за №3, зробленого 03.01.1975 Червонозаводським відділенням РАГСу м.Харкова, свідоцтво про шлюб [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Харкова, що вбачається з актового запису про народження за №601, зробленого 28.04.1955 Червонозаводським районним бюро РАГСу м.Харкова, свідоцтво про народження [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від13.02.2019 про підтвердження дошлюбного прізвища. Спадкоємці прийняли спадщину фактично, як особи, які на час смерті спадкодавцю постійно проживали з нею однією сім`єю, користувались спадковим житловим будинком, що підтверджується відомостями з Будинкової книги будинку за [ADDRESS] про реєстрацію [PERSON] у будинку з 08.12.1975 та про реєстрацію [PERSON] з 07.06.1971, довідкою з відділу реєстрації від 23.01.2019. Від спадщини спадкоємці не відмовлялись. Свої спадкові права своєчасно не оформили. Продовжували проживати у спадковому будинку. За твердженням позивача, власних родичів [PERSON] не мав, вони із позивачем мали єдиний бюджет, вели спільне господарство, відносились один до одного, як члени єдиної сім`ї, позивач доглядала [PERSON] під час хвороби. [PERSON] помер [INFO] , у віці 81 року, у місті Харкові, про що Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08.01.2019 складений відповідний актовий запис за №423, Свідоцтво про смерть [NUMBER] . За медичною довідкою причиною смерті останнього з`явилась хронічна ішемічна хвороба серця. Довідка про причину смерті, оригінал свідоцтва про смерть, відомості з відділу реєстрації зберігаються у позивача, що підтверджує факт того, що саме вона займалась похованням [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 04.03.2020, за даними перевірки архівних матеріалів після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , спадкова справа не заводилась, із заявами про прийняття спадщини/відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавилися. Позивач, вважаючи себе спадкоємцем [PERSON] , прийняла спадщину після нього шляхом звернення 20.02.2019 з відповідною заявою до приватного нотаріуса ХМНО ХО Борисенко В.С., якою була заведена спадкова справа №3/2019, за номером у Спадковому реєстрі 63791538, про що їй був виданий Витяг за №55204321. Одночасно нею було оформлене право на половину спадщини після матері, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 15.04.2019 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом. Інша Ѕ частина спадщини, яку фактично прийняв чоловік позивача [PERSON] , залишилась неоформленою. Постановою від 12 липня 2019 року приватний нотаріус ХМНО ХО Борисенко В.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . Підставою такої відмови з`явилась необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини судовим рішенням, відповідно пп.4.4, п.4 глави 10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для підтвердження спадкових прав позивачу необхідно встановити юридичний факт, який породжує відповідні права та обов`язки. Оскільки поза судовим шляхом встановити зазначений факт неможливо, позивач звернулась до суду із проханням про встановлення юридичного факту. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способом захисту свого права спадкоємця заявник обрала звернення до суду із відповідною позовною заявою. Суд вважає такий спосіб законним. Поза судовим шляхом вирішити це питання заявник не може. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а також у пункті 9 роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менші як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови роз`яснено, що при неможливості отримання спадщини у нотаріальному порядку, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй Постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] обрала належний спосіб захисту свого права спадкоємця за законом. Суд встановлює юридичний факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1975 року до [INFO] , на підставі наданих письмових доказів, які суд вважає належними та достатніми. Право [PERSON] на спадщину залежить від встановлення зазначеного юридичного факту. Суд визнає за позивачем, як спадкоємцем за законом четвертої черги право на спірне спадкове майно. На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. На підставі викладеного,

Outcome: approved