Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що 23.11.2016 року вона народила доньку Єлизавету. В шлюбі з батьком дитини не перебувала, але за поданою ним заявою батьком дитини зазначений відповідач [PERSON]. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки Єлизавети, [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, аліменти сплачувати матері дитини. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю, згодна на заочне рішення. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак, від спільного проживання мають дитину доньку Єлизавету, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України зазначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вимогами ч.1 ст.183 СК України узгоджено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З наданих суду документів вбачається, що відповідач є працездатним, відомостей про незадовільний стан свого здоровя та наявність інших осіб, які перебувають у нього на утриманні, не надано. Як передбачено ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає, що з необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини доньки Єлизавети, [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з 07.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач є батьком дитини і повинен матеріально утримувати її. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави.

Outcome: approved