Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться в с. Мишів Іваничівського району по вул. 8 го Березня, 22. Свої позовні вимоги мотивує тим , що вона є власником вказаного будинку. ЇЇ дочка [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , 10 жовтня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач зареєстрований у спірному будинку, однак більше одного року фактично в ньому не проживає, участі в утриманні будинку не приймає. В добровільному порядку зняти свою реєстрацію відповідач не бажає, що і стало підставою звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому, враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок №22 по вул. 8 Березня в с. Мишів Іваничівського району Волинської області на праві приватної власності належить [PERSON] - позивачу по справі (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У вказаному житловому будинку зареєстрований [PERSON], який перебував з дочкою позивача [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, однак шлюб між сторонами було розірвано 10 жовтня 2011 року, а з 2015 року він фактично в ньому не проживає, що підтверджується довідкою Мишівської сільської ради № 392/01.14 ( а.с.28), актом обстеження факту проживання від 11 квітня 2016 року( а.с. 29). В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача у спірному житлі понад один рік - встановлений законом строк, не зумовлена поважними причинами. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням -житловим будинком по вул. 8 Березня, 22 в с. Мишів Іваничівського району Волинської області підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 701,20 грн., з яких : судовий збір в розмірі 551,20 грн. та оплата за оголошення в газеті «Волинь-нова» в розмірі 150 грн.

Outcome: approved