Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві вона посилалася на те, що 07.12.1996 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №834 та видано Свідоцтво серії [NUMBER] від 08.02.1999 року (повторне). У шлюбі відповідачем було усиновлено її сина [PERSON] , який народився [INFO] про що внесено зміни до актового запису щодо того, що його батьком є [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.1999 року (повторне) та зроблено актовий запис №3400, на даний момент син є повнолітнім. У 1999 році вона із відповідачем та сином [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, міста Оснабрюк, в якому проживають на сьогодні. Останні роки шлюбне життя із чоловіком не склалось, на даний момент подружжя проживає разом, але вона має наміри переїхати до іншого помешкання. Позивач та відповідач є громадянами України, які постійно проживають за її межами та не мають зареєстрованого або постійного місця проживання на території України. Через різні погляди на життя та сімейні обов`язки між нею та відповідачем виникли неприязні стосунки. В зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивача та відповідача, які надали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивач надала письмову заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, просила розірвати шлюб. Відповідач надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 07.12.1996 року (повторно від 08.02.1999 року), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.12.1996 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №834. Після реєстрації шлюбу [PERSON] не змінила своє дошлюбне прізвище. Від шлюбу не мають спільних дітей. В даному шлюбі відповідачем було усиновлено сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актового запису щодо того, що його батьком є [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.1999 року (повторне) та зроблено актовий запис №3400. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved