Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.05.2021р. з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Руськополянської сільської теріторіальної громади, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2006 року №10132284. В даному будинку також зареєстровані і відповідачі по справі, якими є її син, невістка та онуки. Останні не проживають за вищевказаною адресою з 2014 року, оскільки виїхали за межі території України до Російської Федерації, де зараз постійно проживають. Оскільки відповідачі в будинку не проживають досить тривалий час, факт їх реєстрації у належному позивачу будинку є перешкодою у вільному користуванні та розпорядженні її власністю, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду за захистом своїх цивільних прав та законних інтересів як власник майна. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 21.05.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2006 року №10132284. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №326/1 від 06.05.2021 року. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.04.2021 року складеного за участю депутата сільської ради та членів комісії, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім`єю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Крім цього, суд бере до уваги приписи ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Отже,

Outcome: approved