Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.04.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, 05.12.2007 року , син залишився проживати разом з нею. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час син досяг повноліття, але разом з тим, він продовжив навчання і навчається на першому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, денного відділення. Після досягнення сином повноліття вона не може домовитися з відповідачем про добровільне утримання дитини, а тому зараз він матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може отримувати дохід. Вона працює на посаді вчителя, заробітна плата не висока, та є її єдиним доходом, син потребує матеріальної допомоги в зв`язку з тим, що продовжує навчання. Тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2023 року . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, та просив задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом РАГС Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №529 (а.с. 11). Як вбачається з довідки від 12.08.2019 року №1548 [PERSON] навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, на першому курсі, денна форма навчання (наказ про зарахування від 02.08.2019 року №164о/с), термін навчання по 2023 рік (а.с. 13). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружино, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням вище наведеного, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також й ті обставини, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Оскільки відповідно до ст. 199 СК України період у який батьки зобов`язані утримувати дітей пов`язаний з настанням певних подій (до досягнення дитиною 23 років та лише за умови, що вона продовжує навчання), то суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина починаючи з дня подання позову, тобто з 10.12.2019 року, і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. грн. На підставі ст. 189, 191, 192, 199, 200 СК України,

Outcome: partial