Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.01.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №3. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 26.01.2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як мають різні характери та погляди на життя, у сторін постійно виникали численні непорозуміння та сварки, тому просить даний позов задовольнити. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 03.08.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі вказаного, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду справи за правилами ЦПК України в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року. До початку судового засідання позивач подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Шара» та просить справу розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у його відсутності без застосування технічних засобів (а.с.11). Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.01.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №3, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії I-ИД №094662 від 26.01.2013 року (а.с.4). Спільне життя між сторонами не склалося, так як мають різні характери та погляди на життя, у сторін постійно виникали численні непорозуміння та сварки. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору на користь позивача.

Outcome: approved