Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована і проживає у трьохкімнатній квартирі за адресою: с.Мостиська Другі, вул.Машиністів, 33/11, Мостиського району Львівської області. Разом із нею даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але з 2008 року не проживає відповідач [PERSON], її шваґер рідний брат її чоловіка [PERSON], який помер 21.03.2014р. Стверджує, що відповідач не приймає жодної участі в утриманні даного житла, весь цей час вона одна несе витрати по утриманню квартири, оплачуючи комунальні послуги. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме вищевказаною квартирою та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що зареєстроване у встановленому законом порядку, однак про причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, відзиву не надіслав. Представники третіх осіб Комунального підприємства «Мій дім» та Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому згідно\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи положення\~ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та показання свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Що стосується вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід зазначити наступне: за змістом ч. 1ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що в трьохкімнатній квартирі, яка розташована за адресою: вул.Машиністів, 33/11, с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області, житловою площею 40,27 кв.м, зареєстровано двоє осіб: позивачка, та шваґер позивачки (відповідач) [PERSON]. Згідно ордеру №16 від 01.06.1989р. виданого виконавчим комітетом Мостиська Другої сільської ради народних депутатів, на імя [PERSON], тобто свекрові позивачки)- вищевказану квартиру одержала сімя [PERSON]. Після смерті тестя [PERSON], який помер 27.02.2004р., та чоловіка [PERSON], який помер 21.03.2014р., позивачка стала основним наймачем квартири, в якій проживає з моменту одруження з [PERSON] З акту обстеження від 14.02.2017р., складеного комісією Мостиська Другої сільської ради Мостиського району Львівської області, вбачається, що у квартирі, що знаходиться за адресою: вул.Машиністів, 33/11, с.Мостиська Другі, не проживає зареєстрований [PERSON] з 2008 року та не приймає участі в утриманні такої. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач вже більше 8 років не користується спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до чинного житлового законодавства (ст. 71 Житлового кодексу України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст.71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Вказані обставини підтверджуються: показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі більше восьми років; довідкою з Мостиськадругої сільської ради Мостиського району від 14.02.2017р. про склад сімї позивачки; копією паспорта та свідоцтва про одруження позивачки; копією свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть чоловіка позивачки [PERSON]; копією ордеру №16 від 01.06.1989р. виданого виконавчим комітетом Мостиська Другої сільської ради народних депутатів, на імя [PERSON]; копією заочного рішення від 31.07.2009р., яким визнано [PERSON], шваґра позивачки, таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою;копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON], [PERSON], наймачів квартири; актом обстеження від 14.02.2017р. та довідками з Мостиськадругої сільської ради, в яких зазначено, що відповідач був зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак фактично не проживав більше 8 років. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу без поважних причин, тобто понад визначений\~ст.71 ЖК України шестимісячний\~термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не проживає у вказаному житловому будинку, не несе витрат, пов'язаних з утриманням житла, будь-яких договорів щодо користування житловим будинком у позивача не існує, як і не встановлено проявів інтересу відповідача до вказаного житла понад рік. А тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює позивачу певні незручності як основному наймачу, вона змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися таким. Отже, вимога позивача у частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення підлягає задоволенню. Що стосується вимоги в частині зняття осіб з реєстрації за місцем проживання, слід зазначити наступне: порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов'язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. Враховуючи те, що позивачем не доведено, що її права порушено чи будуть порушені у зв'язку з невиконанням даного рішення, тому вимога про зобов'язання зняти з реєстрації заявлена нею передчасно і на даний час відсутні підстави для її задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 320грн.

Outcome: partial