Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 24.07.2004 року між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалось, а подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. В судовому засідання за участі позивача та відповідача, позивач позовні вимоги підтримала просила задовольнити, збільшила позовні вимоги просила визначити часи спілкування відповідача з дітьми. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Сторони надали суду заяву про погодження між сторонами порядку побачень спільних дітей із батьком [PERSON], а саме: кожної 2-ї та 4-ї пятниці місяця із 18 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. неділі, а всі інші дні побачень дітей з батьком вирішуються за спільною домовленістю між сторонами, в подальшому просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 24.07.2004 року, який зареєстрований виконкомом Красносільської сільської ради Чуднівського району, актовий запис №1. /а.с. 5/ Згідно копій свідоцтв про народження від серії 1-ТП №050685 від 23.03.2007 року та серії І-ТП 3170554 від 04.05.2012 року вбачається, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с. 6,7/ Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Нормами ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.\~\~ Згідно із ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що батьки дітей дійшли спільної згоди про встановлення графіку побачень [PERSON] із синами [PERSON] та [PERSON], а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визначення часу спілкування батька участі у вихованні дітей.

Outcome: approved