Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 01 квітня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення, відповідно до якого відповідач прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 43-Б, загальний розмір орендної плати за один місяць складає 25 000,00 гривень. Оскільки відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки, в зв'язку з чим виникла заборгованість, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У звязку із зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення, відповідно до якого відповідач прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 43-Б, загальний розмір орендної плати за один місяць складає 25 000,00 гривень. Право власності за [PERSON] на вищезазначене нежитлове приміщення підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22972618 від 10.06.2009 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 759 ЦК УКраїни передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання та не сплачує позивачу плату за користування частиною нежитлового приміщення відповідно до умов договору оренди, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити. Більш того, посилання відповідача на те, що ним не підписувався вищезгаданий договір оренди частини нежитлового приміщення від 01 квітня 2014 року, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ №1038/1039/15-32 від 12.03.2015 року, підписи від імені [PERSON], розміщені у договорі оренди частини нежитлового приміщення від 01 квітня 2014 року виконані [PERSON] з умисною зміною свого підпису. На підставі наведеного та

Outcome: approved