Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду 27.12.2016 року з позовом до відповідача про розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 12 вересня 2016 року. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти ними на підставі договору купівлі-продажу від 19 червня 2012 року набуто спірне майно придбано квартиру № 46, яка розташована в будинку № 32 по вул. Привокзальна (колишня вул. [PERSON]) у м. Лозова Харківської області. Покупцем квартири у вказаному договорі значиться відповідач по справі. Між ними не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого у період шлюбу майна, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду і просить в порядку розподілу майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 46, розташованої за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Привокзальна, буд. 32. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності. Крім того, уточнила свої позовні вимоги, а саме, відмовилася від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь судові витрати, понесені нею при подачі даного позову до суду в сумі 551,20грн.(а.с.56). Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення(а.с.50). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 01.06.2012 року по 12.09.2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2016 року (а.с.9). Під час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.. Привокзальна (колишня [PERSON])[ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу від 19.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського нотаріального округу,Харківської області [PERSON]О, зареєстрованого в реєстрі № 2116 (а.с.51,52). Із довідки, наданої КП «ЖУК» вбачається, що за адресою: Харківська область, м.Лозова,вул.Привокзальна(колишня [PERSON])[ADDRESS] окрім позивача зареєстрований її чоловік відповідач по справі [PERSON],[INFO] та син-Деркач Г.М.,[INFO] ( а.с.12). Як зазначила позивач у своєму позові після розірвання шлюбу між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу спільного нажитого у період шлюбу майна, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім.»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На підставі ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку( доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~ Частиною 1ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором У зв'язку з тим, що дане майно набуте сторонами в період шлюбу, домовленості про розподіл майна між сторонами по справі ніякої не було, шлюбний договір не укладався, тому кожному із сторін належить по 1/2 частині спірного майна. А тому, суд вважає за необхідним поділити майно подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності та визнати право власності за ними по 1/2 частині квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved