Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.03.2007 року. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.03.2007 року сина залишено проживати з позивачкою. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.02.2018 року з відповідача на користь позивача постановлено стягувати аліменти в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач вказує, що їхній син тривалий час хворіє, являється інвалідом з дитинства, перебуває у інвалідному візку, з травня 2016 року проходить лікування в Національній Академії медичних наук України ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім.. проф.. М.І.Ситенко» в м.Харків та потребує постійних додаткових витрат на лікування, оздоровлення та покращеного харчування. Так, у відповідності до виписок та довідки ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім.. проф.. М.І.Ситенко» в м.Харків від 27.10.2017 року [PERSON] потребує планове етапне корегуючи хірургічне втручання двох нижніх кінцівок із застосуванням металоконструкцій, які виготовляються по індивідуальному замовленню. З 05.11.2018 року по 15.11.2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім.. проф.. М.І.Ситенко» в м.Харків, де йому проводили планове хірургічне втручання. Лікування сина платне і всі витрати (які були досить значні) позивач понесла одна. Всього на лікування сина [PERSON], [INFO], позивачем витрачено 151738 грн., а саме 139 742 грн. для придбання металоконструкцій, які виготовлені по індивідуальному замовленню, 9440 грн. на придбання медикаментів під час перебування на стаціонарному лікуванні, 314 грн. на харчування та 2242 грн. за квитки на поїзд Івано-Франківськ-Харків, Харків - Івано-Франківськ. Крім того, через пів року заплановане друге планове етапне коригуюче хірургічне втручання нижніх кінцівок із застосуванням металоконструкцій, які виготовлені по індивідуальному замовленню, і на яке необхідно перерахувати 134220 грн. Тобто, дані кошти є передбачуваними витратами, оскільки без даних металоконструкцій неможливо провести наступний етап хірургічного втручання. Таким чином, загальна сума понесених фактичних витрат та передбачуваних витрат становить (151738 грн.+134220 грн.) 285958 грн. Відповідач жодної допомоги на лікування сина не надав. Половина розміру понесених витрат становитиме 142979 грн. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові та передбачувані витрати на дитину в розмірі 142979грн., а також 1000 грн. витрат на правничу допомогу. Позивач подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.03.2007 року шлюб між ними розірвано (а.с.30). Від шлюбу народився син [PERSON] - [INFO] (а.с.31). Син проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою від 29.11.2018 року №30674, виданою ЦНАП Калуської міської ради (а.с.27). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, 05.11.2018 року по 15.11.2018 року [PERSON], [INFO], у зв'язку із виставленим діагнозом: Незавершений остеогенез, в Національній Академії медичних наук України ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І.Ситенко» в м.Харків в клініці дитячої ортопедії було проведено хірургічне втручання (а.с. 11). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій, рахунків, чеків (а.с.7-10, 14-16, 18) позивачем на лікування сина за період з 05.11.2018 року по 15.11.2018 року в цілому витрачено 149 182 грн. Також як вбачається з квитанцій та квитків (а.с.17, 36-40) позивачем витрачено ще 314 грн. на харчування та 2242 грн. за квитки на поїзд Івано-Франківськ-Харків, Харків - Івано-Франківськ. Загальна сума понесених позивачем витрат становить 151 738 грн. У відповідності до рахунка на оплату №68 від 23.11.2018 року (а.с.19) позивачу необхідно здійснити перерахування 134 220 грн. на друге планове етапне коригування хірургічне втручання нижніх кінцівок із застосуванням металоконструкцій, які виготовляються по індивідуальному замовленню. Відповідно до ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Тому, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків відносно дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 142 979 грн. понесених додаткових та передбачуваних витрати на утримання сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.41). На підставі викладеного,

Outcome: approved