Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом та просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно якому закріпити за ними житлові кімнати № 5, площею 12,8 м.кв. та № 6, площею 11,94 м.кв., а за [PERSON] та його двома неповнолітніми дочками закріпити житлову кімнату № 7, площею 18,2 м.кв., а також зобов'язати Виконавчий комітет Харківської міської ради визнати [PERSON] наймачем вказаних двох кімнат на склад сімї 2 особи: вона, син [PERSON]; зобов'язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» укласти з [PERSON] договір найму вказаних двох кімнат на склад сім'ї 2 особи: вона, син [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вони із сином, [PERSON], проживають та зареєстровані за адресою вказаної квартири. Окрім них, в цій квартирі зареєстровані третя особа, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] разом двома малолітніми дочками, які за цією адресою не проживають, а проживають з його новою дружиною [PERSON] В 2004 р. на їх тоді ще сім'ю: [PERSON], [PERSON] та її сина від першого шлюбу [PERSON] з житлового фонду Міністерства оборони було надано вказані три кімнати: № 5, 6, 7 на підставі спеціального ордеру № 118 від 21.06.2004 р. виданого Харківською квартирно-експлуатаційною частиною району. На підставі рішення 7 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.11.06 р. № 151/06 будинок [ADDRESS] передано до комунальної власності м. Харкова. 12.05.2007 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та у нього утворилась нова сім'я. У зв'язку з тим, що між ними згоди щодо порядку користування вказаним житлом не досягнуто звернулись до суду. Вимоги щодо вказаного порядку користування та закріплення за нею з сином двох кімнат обґрунтували тим, що вони різної статі і кожен потребує окремої кімнати, а третій особі [PERSON] з двома малолітніми дочками виділити одну кімнату № 7, при цьому, оскільки, на кожного з них буде припадати по 6,06 м. кв. (що більше 5,5 м.кв.), що не призведе до необхідності їх постановки на квартирний облік, а значить і не порушить їх житлових прав. При цьому, позивачі зазначили, що вони фактично користуються двома кімнатами тат сплачують за них комунальні послуги. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги пославшись на вищевказані обставини. Представник відповідача - Харківської міської ради - в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, надав до справи письмове заперечення. Свої заперечення обґрунтував тим, що позивачами не надано доказів про їх перебування на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов; не надано доказів звернення та відмови управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради у закріпленні цього житла; не надано доказів відсутності у позивачів у власності або користуванні інших житлових приміщень в м. Харкові; укладання договорів найму та відкриття особових рахунків не входить до компетенції сільських, селищних, міських рад; договори найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду не укладаються у зв'язку з втратою чинності постанови КМУ від 22.06.1998 р. № 939, якою був затверджений Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 01.11.2011 р. у справі № 22-ц-19308/2011 в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права користування вказаним житлом відмовлено у зв'язку з відсутністю доказів надання виконкомом ХМР спірного житла. Представник відповідача КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували частково, в частині кімнати № 5, якою користується він з дітьми, а в частині кімнати № 6, якою реально користується [PERSON], не заперечували, проти ж задоволення позову [PERSON] заперечували в повному обсязі та надали до матеріалів справи письмове заперечення. В обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні та письмово третя особа [PERSON] вказав, що він являється військовослужбовцем запасу та разом з малолітніми дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають та зареєстровані в зазначеній квартирі, в якій реально користуються та сплачують за них, двома кімнатами № 5, житловою площею 12,8 м.кв. та кімнатою № 7, житловою площею 18,2 м.кв., що підтверджується наданими до матеріалів справи довідками № 241 від 23.05.2014 р. та № 638 від 03.06.2014 р. А його колишня дружина, позивачка [PERSON] користується кімнатою № 6, житловою площею 11,94 м.кв. В цій квартирі, також, зареєстрований її син від першого шлюбу позивач [PERSON], але не проживає в цій квартирі, оскільки, має у приватній власності 1/3 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] в якій постійно мешкає з своєю бабусею [PERSON], яка є власником 2/3 часток цієї квартири. Вважає, що за таких обставин позивач [PERSON] не має права на закріплення за ним спірного житла, оскільки забезпечений своїм житлом. Послався, також, на існування рішення апеляційного суду Харківської області від 01.11.2011 р. у справі № 22-ц-19308/2011, яким в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання права користування вказаним житлом відмовлено у зв'язку з відсутністю доказів надання виконкомом ХМР спірного житла. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та її повнолітній син від першого шлюбу [PERSON] проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що підтверджується копіями паспортів та довідкою. В цій же квартирі зареєстрований та проживає колишній чоловік [PERSON] [PERSON] разом двома малолітніми дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які користуються двома кімнатами № 5, житловою площею 12,8 м.кв. та кімнатою № 7, житловою площею 18,2 м.кв., що підтверджується довідками № 241 від 23.05.2014 р. та № 638 від 03.06.2014 р. Згідно отриманих на запит суду відомостей встановлено, що за позивачкою [PERSON] у власності житло не зареєстровано, а за її повнолітнім сином зареєстровано право власності на 1/3 частку 2-х кімнатної квартири [ADDRESS]. 2/3 частки цієї квартири належать бабусі [PERSON] [PERSON]. За [PERSON] та його дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] житло не зареєстровано. Судом встановлено, що спір щодо визнання права користування спірним житлом та встановлення порядку його користування вже розглядався в судовому порядку. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2011 р. по справі № 2-950/11 позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: визнано за [PERSON] зі складом сімї: [PERSON]-дочка і [PERSON]-дочка, право користування кімнатою № 5 в загальній квартирі [ADDRESS] та зобов'язано виконавчий комітет Харківської міської ради визнати його наймачем вказаної кімнати. Зустрічний позов [PERSON] було задоволено повністю: визнано за нею та її сином [PERSON] право користування кімнатами № 6 і № 7 та зобов'язано виконавчий комітет Харківської міської ради визнати [PERSON] наймачем вказаних кімнат. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01.11.2011 р. вказане рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2011 р. скасовано. В задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] відмовлено повністю з підстав, що сторонами спору не надано доказів надання виконкомом ХМР спірного житла. На момент розгляду цієї справи сторонами також не надані вказані докази. Згідно ст.. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на те, що позивач в цій справі [PERSON] в вищевказаній справі в якості позивача участі не брав, суд погоджується з представником відповідача, що позовна вимога [PERSON] задоволенню також не підлягає, оскільки, чинним житловим законодавством не передбачено закріплення комунального житла за особами та членами їх сімей, які не потребують поліпшення житлових умов та забезпечені власним житлом. Стосовно укладення договору найму, то, відповідно до п.3.5 Тимчасового положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняються в м. Харкові, затвердженим Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 р. № 174/09, договір найму на займану житлову площу та зміни до нього укладаються виконавчими комітетами районних в м. Харкові рад згідно прийнятих ними рішень. Рішенням Харківської міської ради від 24.11.2010 р. № 06/10 затверджено структуру виконавчих органів Харківської міської ради, в тому числі створено державну адміністрацію Дзержинського району Харківської міської ради. На цей час Харківською міською радою не внесено змін до п.3.5 вищевказаного Тимчасового положення № 174/09, у зв'язку з чим договори найму житлових приміщень не укладаються. Компетенція сільських, селищних , міських рад встановлена ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Укладання договорів найму та відкриття особових рахунків на житлові приміщення до компетенції сільських, селищних , міських рад не входить. На підставі постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 560 втратила чинність постанова КМУ від 22.06.1998 р. № 939, якою було затверджено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, у зв'язку з чим фактично договір найму житлового приміщення не укладається, оскільки, житлово-експлуатаційні підприємства в м. Харкові відсутні. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу задоволення своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed