Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2015р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишився спадок земельна ділянка площею 8.8664га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради, Волноваського району, вона є единою спадкоємицею, але коли вона звернулася до нотконтори для прийнятя спадщини, пропустила встановлений законом шестимісячний строк для звернення, оскільки подачу заяви залишила на останні три місяця, але на прохання своєї дочки у березні 2016року поїхала до неї в м.Донецьк, Донецької області, який у зв'язку з проведенням АТО є тимчасово не підконтрольним Україні, а повернутися додому не змогла, оскільки активізувались бойові дії, були часті обстріли міста, блок-пост закрили, тому вона повернулась додому лише після спливу шестимісячного строку, і тому вона пропустила строк для звернення про прийняття спадщини з поважних причин, просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач подала заяву про розгляд справи без неї, на позові наполягає. Представник позивачки в судовому засіданні на вимогах наполягає, показав суду, що позивачка дійсно останні місяці для подачи заяви нотаріусу була в м.Донецьку у дочки, виїхати не могла, просив надати їй один місяць додатково для подачи заяви про прийнятя спадщини. Представник відповідача за викликом суду не з*явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без нього, своє відношення до позовних вимог не вказав (а.с.24). Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що вимоги задоволенню не підлягають по наступних підставах. Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин може звернутися до суду для встановлення йому додаткового строку. Але у данному випадку в судовому засіданні не встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки ні вона, ні її представник взагалі не надали суду ніяких доказів поважності пропуску нею сроку (лише вказали, що позивачка начебто поїхала до дочки в м.Донецьк і не могла звідти виїхати протягом трьох місяців, оскільки були закриті блок-пости, хоча на тривалий час блок-пости до непідконтрольної території в м.Донецьк з 01.10.2015року по 01.04.2016р. не закривалися) незважаючи на вимогу суду. При цьому позивачка у позовній заяві вказала суду, що вона виїхала до дочки у березні 2016року (а.с.2), тобто в останній місяць шестимісячного строку для подачи заяви нотаріусу (мати померла 01.10.2015року і шестимісячний строк спливав 01.04.2016р.), яку вона могла і мала подати до нотконтори і лише після цього виїзджати на непідконтрольну територію. Тобто суд вважає, що позивачка пропустила строк взагалі без поважної причини, оскільки була відсутня лише місяць (навіть з її пояснень а.с.2). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (рідний син представника позивачки, тобто зацікавлена особа) і [PERSON] показали суду, що вони не знають чому позивачка пропустила шестимісячний строк для прийнятя спадщини, знають, що позивачка дійсно часто їздила до дочки в м.Донецьк, була там, але коли конкретно і на який проміжок часу вона туди виїзджала пояснити не можуть. Тобто вказані свідки не підтвердили суду поважності пропуску позивачкою шести місяців для подачи заяви до нотконтори про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування о соба, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У такому випадку суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. У даному випадку позивачка (її представник) незважаючи на роз*яснення суду взагалі не надала суду копії постанови нотаріуса про відмови у видачі їй свідоцтва про право власності на спадок. На запит суду нотаріусом такої постанови також не надано. І немає данних (ні від позивачки, ні від держнотаріуса) про прийняття чи відмову у прийняті спадщини позивачкою. Також немає і письмової незгоди відповідача на прийняття спадщини позивачкою (що є обов*язковим). Як вказано у Пленумі суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, обов*язково досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка (чи її представник) доказів цього суду не надали. Тому в суду немає підстав вважати, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин і тому у задоволенні заявлених нею вимог слід відмовити за необгрунтованістю. Крім того, рішення Волноваського райсуду від 18.02.2015року (а.с.7-9) про визнання права власності на спадкову земельну ділянку за спадкодавицею (померлою [PERSON]В.), яке було підставою для визнання права власності на земельну ділянку за померлою спадкодавицею, було скасоване ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 09.06.2016року (а.с.38-41). Вказана ухвала набрала законної сили. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: dismissed