Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2015 року. В шлюбі 11.03.2016 року народилася дочка [PERSON]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. На даний час вини проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним, шляхів для відновлення шлюбних відносин немає. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню доньки вони не можуть. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 09 жовтня 2015 року, стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 2\~000 грн. щомісячно. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач \~в судове\~засідання не\~зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Частиною 3 статті 200\~ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 103733 від 09 жовтня 2015 року шлюб між сторонами зареєстрований 09 жовтня 2055 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1656 (а.с. 10). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. \~ \~ \~ \~За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 230911 від 16.03.2016 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є її батьком (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~В силу ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~184\~СК України,\~суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. \~ \~ \~ \~З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати аліменти з [PERSON] в розмірі 2\~000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved