Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просила суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 квітня 2006 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . 10 грудня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. У подальшому 20 лютого 2012 року Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2012 року, згідно якого стягнуто з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 грн. Разом з цим, позивачка посилається на те, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 800 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину. Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позов та не заперечував проти задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів до 1600 грн. У задоволенні позову в іншій частині просив відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи на встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 01 квітня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1571. 10 грудня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 24 вересня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2012 року, рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2010 року змінено в частині розміру стягнення аліментів, зменшивши їх до 800 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 800 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В той же час, позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. Між тим, відповідач є працездатною особою, відтак має можливість сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачкою. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 800 грн. пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини які впливають на розмір аліментів що стягуються з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував, що він є працездатним, проте доказів щодо джерел та рівня своїх доходів суду не надав. Також у судовому засіданні відповідач не заперечував стосовно того, що розмір стягуваних з нього аліментів має бути збільшений, однак заперечував проти заявленої позивачкою суми у розмірі 5000 грн. Як вбачається з наданих позивачкою доказів позивач може надавати допомогу у розмірі більшому а ніж 800 грн., в державі змінився розмір прожиткового мінімуму, у зв`язку з інфляцією зросли витрати на оздоровлення, харчування, лікування, утримання сина сторін по справі, та розмір аліментів має бути збільшений. Позивачем надані докази збільшення витрат на утримання дитини що є підставою для збільшення розміру аліментів що стягуються з нього в твердій грошовій сумі. Тому, з урахуванням віку дитини, її потреб, даних про особу позивача, відповідача, як вони встановлені в судовому засіданні, доводів відповідача на свій захист, виходячи з засад розумності, реальності, суд знаходить, що встановлення аліментів на утримання сина [PERSON] . [INFO] у сумі 3000 грн., на місяць, відтак позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 768, 40 грн. судового збору.

Outcome: partial