Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №30. Позивач вказує, що вони з відповідачем не мешкають та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, що привело до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічною позовною заявою немає. 20.09.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Після отримання відповіді 25.09.2019 року, провадження по справі було відкрито ухвалою від 25.09.2019 року та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.10.2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено у судове засідання. Позивач та відповідач по справі до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовну заяву підтримала у повному обсязі, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи заяви сторін, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №30, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує і спільно не мешкають, вони не виявили бажань поновити стосунки і зберегти сім`ю та примиритися, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач у позові виявила бажання змінити шлюбне прізвище, тому суд вважає доцільним після розірвання шлюбу поновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved