Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням 31 сесії IV скликання Чернівецької міської ради від 31.03.2005р. за №714 йому та його матері [PERSON] була передана у спільну сумісну власність земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0, 0607 га, кадастровий номер 7310136600:31:002:0039, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. [INFO] його мати [PERSON] померла та спадкоємцем майна якої за законом став позивач та отримав Ѕ частку житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель і споруд, розташованого в [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом стала відповідач, яка отримала спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаного житлового будинку. В липні 2021 р. звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: на частку земельної ділянки з кадастровим номером 7310136600:31:002:0039, площею 0,607 га, розташованої за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. 27.07.2021р. державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії без визначення часток у спільній сумісній власності на майно суперечить закону. Просив визначити по 1/2 частці вищевказаної земельної ділянки за [PERSON] та [PERSON] , припинити їх право спільної сумісної власності та визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частку спадкового майна [PERSON] . Позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просила розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та просила розглядати справу за її відсутності. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0607 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:31:002:0039, розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд перебуває у спільній сумісній власності співвласників, а саме: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Державний нотаріус Назарчук Г. Я. мотивувала відмову тим, що із документів які підтверджують право власності на земельну ділянку, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 195743, виданого Чернівецькою міською радою 23.06.2005 року на підставі рішення 31 сесії IV скликання Чернівецької міської ради від 31.03.2005р. за №714, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого відділом у м. Чернівцях Головного Управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, 11 вересня 2021 року за № НВ-7305730892020 вбачається, що дана земельна ділянка є у спільній сумісній власності співвласників [PERSON] та [PERSON] , яка мо, що не дає нотаріусу можливості визначити частку спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності, а тому видача свідоцтва про право на спадщину за державним актом на право власності на земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності без встановлення учасників спільної сумісної власності та визначення їх часток є таким, що не відповідає вимогам закону (а.с. 16-19). Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved