Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] . За життя бабуся склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних долях їй та відповідачу [PERSON] . До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] . 18.11.2019 року вона звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка була переслана до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори. 03.01.2020 року їй надано відповідь про те, що спадкову справу не можливо завести, оскільки вона не зазначила в заяві прізвище, ім`я та по батькові померлої особи, а лише «моя бабуся, [INFO] ». 16.01.2020 року вона повторно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 22.01.2020 року отримала постанову нотаріуса про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого строку. Фактично, строк нею не пропущено, оскільки вона вчасно подала заяву, яку їй диктували працівники нотаріальної контори, та технічно пропустили прізвище померлої бабусі, і ніхто не звернув на це уваги. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В разі неявки відповідача до суду не заперечувала на заочний порядок розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано у Деснянському районному суді м. Києва 08.01.2020 року. Ухвалою від 30.01.2020 року вирішено передати матеріали справи до Дніпровського районного суду м. Києва. 28.02.2020 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 02.03.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2020 року у справі відкрито провадження та призначено в порядку загального позовного провадження. 16.09.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів. 15.10.2020 року надійшли витребувані документи. 26.10.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть - [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 1344/2019 за заявою [PERSON] , який є онуком померлої. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що 20.11.2019 року [PERSON] подала заяву до Десятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі. Дана заява була передана до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори. 20.01.2020 року [PERSON] повторно подала заяву до Десятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі. Дана заява 11.02.2020 року була передана до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори. 22.01.2020 року [PERSON] до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори подала заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, однак 22.01.2020 року отримала відмову у зв`язку пропуском строку. Встановлено, що зареєстрована адреса проживання померлої відрізняється від місця проживання позивача. З наданих позивачем документів та копії спадкової справи установлено, що заява про прийняття спадщини позивачем була подано до Десятої київської нотаріальної контори 20.11.2019 року, та переслана до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу за заявою [PERSON] . Однак, у заяві позивач не вказала прізвище, ім`я та по батькові померлої бабусі. Подані в подальшому заяви про прийняття спадщини згідно законодавства вже були з пропуском встановленого строку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтями 1233, 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У даному випадку позивач пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі з поважних причин - необізнаності вимог до складання заяв, в даному випадку - заяви про прийняття спадщини. Жодних доказів на спростування доводів позивача, матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved