Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 14.09.2013 року, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його доходу (заробітку), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу до досягнення доньки трирічного віку, допустити негайне виконання в межах суми стягнення за один місяць. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 550,00 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 14.09.2013 року з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №343, від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Сімейне життя між сторонами погіршилось, в сімї склалися напружені відносини, подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року, оскільки в листопаді 2015 року позивач дізналась, що у відповідача є інша жінка. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу, дитина буде проживати з позивачкою. Позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці, коштів недостатньо для утримання дитини. Відповідач не надає кошти на її утримання та на утримання дитини, у звязку з чим вона змушене звернутися до суду. В судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позовних вимогах, позивач просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «Чала». Відповідач та його представник в судовому засіданні позовну заяву визнали частково, надали суду письмові заперечення (а.с.31-35), в яких зазначили, що з грудня 2015 року він з позивачем проживають окремо. Після припинення стосунків, їх малолітня дочка, [PERSON] проживає окремо від відповідача, разом з позивачем. Твердження позивача, що він надає грошову допомогу не регулярно та менше 500,00 грн. не відповідає дійсності, оскільки грошову допомогу дитині він надає регулярно, в розмірі 500,00 грн.. Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів на утримання їх дочки та утримання дружини, відповідач є працездатного віку, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. За останні шість місяців 2016 року, його дохід в середньому складає 15000 грн., що в середньому на місяць складає 2500 грн. У квітні 2016 року, помер його батько [PERSON], який матеріально утримував його матір. У зв'язку з чим, останні пів року мати відповідача, частково перебуває на його утриманні. У відповідача є зобов'язання зі сплати комунальних послуг за квартиру, де він зареєстрований. У зв'язку з тим, що його доходи не дають йому можливості в повному обсязі та в строки передбачені законодавством України сплачувати комунальні послуги, на сьогоднішній день у нього вже виникла заборгованість. Також у відповідача є зобов'язання по грошовому кредиту у Приватбанку на суму 3820 гривень. Крім того, з січня 2016 року він перебуваю у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO] у якої є малолітня дитина, [PERSON], 27 вересня 2014р.н. та сама дружина є безробітною. Таким чином він має на утриманні ще цивільну дружину та її малолітнього сина. Отже, враховуючи те, що він має нерегулярний, мінливий дохід та зазначені вище обставини, розмір аліментів на дитину необхідно визначити у твердій грошовій сумі, яка становитиме 500 грн. Зазначені кошти він зможе сплачувати та такий розмір аліментів щомісячно на дитину буде обґрунтований. Він не має можливості сплачувати аліменти дружині до досягнення дитини трирічного віку враховуючи його дохід, наявність на його утримання матері, цивільної дружини та її малолітнього сина, наявність грошових зобов'язань за кредитом та сплаті комунальних послуг, позов в цій частині просить залишити без задоволення. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 550 грн., відповідач вважає, що позивачем не додано достатніх та належних доказів понесених нею витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, в розмірі 550 грн. 00 коп., витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізував законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія І-ЖС №128146 (а.с.5), 14.09.2013 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №343. Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №269129 (а.с.6), яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Подружні стосунки між сторонами фактично припинені з грудня 2015 року, сторони проживають окремо, відповідач має іншу родину. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Збереження сімї при існуючих обставинах є недоцільним, адже подальше збереження шлюбу суперечить інтересам та порушує права позивача. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити позивачу за її клопотанням після розірвання шлюбу прізвище «Чала». Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18\~Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову\~відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН ЗМР по Дніпровському району та до 30.11.2017 року, отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., що підтверджується Довідкою №3118 від .02.03.2017 року (а.с. 91). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з січня 2016 року вона проживає разом з відповідачем за його місцем проживання, на її утримання знаходиться малолітній син. Вона не працює, отримує допомогу при народженні дитини. Відповідач офіційно не працює, має дохід близько 2500 грн. щомісяця. Вона та її дитина знаходяться на утриманні відповідача. Також відповідач матеріально допомагає своїй матері після смерті батька. Він сплачує комунальні послуги, а також кошти на погашення кредиту. Згідно Довідки ПФУ України в Дніпровському районі м. Запоріжжя від 14.03.2017 року щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, з січня 2016 року по травень 2016 року з ТОВ «АЛЛО» на працівника [PERSON] робились відрахування до пенсійного фонду (а.с.104). Суд критично ставиться до наданої в судовому засіданні відповідачем довідки щодо його працевлаштування з 03.03.2017 року на посаду менеджера ФОП [PERSON] та встановленою заробітною платою у розмірі 1600 грн., оскільки зазначена довідка не оформлена належним чином та не підтверджені трудовою книжкою відповідача (а.с.105). Відповідач [PERSON] молода, працездатна особа, офіційно не працює, має постійний дохід, не має інших аліментних зобовязань, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та забезпечити доньці не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. При визначенні частки доходу відповідача, суд, враховуючи, що батьки несуть однакову\~відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], з урахуванням положень ст.182 СК України у розмірі 700 грн.. При цьому посилання позивача, що на його утриманні перебуває матір суд не приймає до уваги, так як [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження перебування матері у скрутному положенні, не доведено, що мати відповідача не працює та не отримує доходів. Також суд не приймає до уваги, щодо знаходження на утриманні відповідача іншої жінки та її дитини, оскільки дані обставини не знайшли підтвердження при розгляді справи. Посилання відповідача щодо значних витрат на сплату ним комунальних послуг спростовується наданими суду квитанціями (а.с.36-39), з яких випливає, що комунальні послуги сплачує інша особа - [PERSON] Також суд не бере до уваги щодо отримання ним кредиту та витрат значних коштів на його погашення, оскільки згідно наданих суду довідок ПАТ «Приватбанк», кошти відповідачем витрачались на покупку товарів (а.с.45-47). Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII, у 2016 році, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становить 1228 грн.. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на час розгляду справи відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлений у розмірі 1689 грн.. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у 2017 році розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Враховуючи, що позивач на час звернення до суду з даним позовом не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та відповідно до вимог ст. 84 СК України\~має право на отримання коштів, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 400 грн. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір таких витрат встановлений законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції Закону на час вирішення спору у суді) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. №1801-УШ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та адвокатом [PERSON] Т.А.31.10.2016 року укладено договір про надання юридичних послуг. Згідно розділу 3 «Порядок виплат послуг», оплата та інші надані послуги проводяться відповідно до додаткових угод до цього договору. Позивачем не надано суду зазначених в договорі додаткових угод та наданий розрахунок часу роботи адвоката не містить належного розрахунку на суму 550 грн. на правовому допомогу за складання позовної заяви. За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 550 грн. за складання позовної заяви. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачем 04.11.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с.2). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.2 ст. 118 СК України, рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (вимоги щодо розірвання шлюбу) що підтверджено платіжними дорученнями в матеріалах справи (а.с.1). Крім того, за змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена при предявленні позову до суду (вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання на дружину). Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial