Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином. [PERSON] позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач 14 червня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. в с. Промінь Луцького району проник в дачний будинок № 279, який їй належить, і викрав звідти бензопилу вартістю 1500 грн., бензокосу вартістю 1000 грн., електролобзик 700 грн., саморобний зварювальний апарат 300 грн., металеві тиски 600 грн., чим спричинив позивачу шкоду на загальну суму 4100 грн. [PERSON] [PERSON] міськрайонним судом визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3 КК України, що підтверджено вироком суду від 03 листопада 2014 року. Покликаючись на вищенаведене позивач просила стягнути з відповідача в її користь матеріальну шкоду в розмірі 4100 грн. і моральну шкоду в розмірі 2000 грн., оскільки у звязку з крадіжкою особистих речей у неї погіршився стан здоровя, внаслідок чого змушена була звертатися за медичною допомогою до лікарів. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що за вчинення крадіжки він уже покараний в кримінальному порядку. Не заперечує проти сплати шкоди позивачу частинами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. При вирішенні питання стягнення шкоди суд враховує, що для покладення відповідальності на заподіювача шкоди необхідна сукупність умов: наявність шкоди, протиправні дії заподіювача шкоди, причинний звязок між вказаними протиправними діями та вина у заподіянні шкоди. Згідно ст. 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюється законом. Судом встановлено, що [PERSON] 14 червня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. в с. Промінь Луцького району проник в дачний будинок № 279, який належить позивачу, і викрав звідти бензопилу вартістю 1500 грн., бензокосу вартістю 1000 грн., електролобзик 700 грн., саморобний зварювальний апарат 300 грн., металеві тиски 600 грн., чим спричинив позивачу шкоду на загальну суму 4100 грн. Достовірність наведеного підтверджено вироком суду від 03.11.2014 року, згідно якого [PERSON] Луцьким міськрайонним судом визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3 КК України (а.с. 3-5). Проаналізувавши наведене в сукупності суд прийшов до висновку, що саме зазначені позивачем речі були викрадені відповідачем з її дачного будинку, а тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Судом не встановлено жодних доказів, що позивач зазнала моральної шкоди від неправомірних дій відповідача, а тому позов частині вимог про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 88 ч.2 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved