Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12.08.2000 Станично -Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 37. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 12.08.2000 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], діти проживають та будуть проживати після розірвання шлюбу з нею. Спір щодо майна подружжя відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що з відповідачем склалися неприязні відносини, унаслідок чого між ними виникали сварки і спільне життя стало неможливим. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що починаючи з 12.08.2000 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Станично -Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №37. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Станично -Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 26 липня 2002 року, актовий запис №59; та сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.01.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Станично -Луганського РУЮ Луганської області, актовий запис №11. Як вбачається з довідки від 15.04.2015 №928003880 про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, виданої УПСЗН Новопсковської РДА Луганської області, [PERSON] та її діти- [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За позивачем [PERSON] після розірвання шлюбу залишається прізвище отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved