Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька. Покликалася на те, що від шлюбу з відповідачем є спільна дитина - неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Зазначає, що отримання згоди батька на виїзд дитини за кордон стає складнішим. На даний час в добровільному порядку відповідач такої згоди не надає. Згідно договору № 2017180702 про курси чеської мови для іноземців на річних курсах 2017-2018 навчальних років від 26.08.2016 року [PERSON] повинні надаватися заняття з чеської мови як іноземцю протягом липня 2017 року - вересня 2018 року з проведенням нострифікації атестата про закінчену середню освіту та надання підтримки при виборі вищого навчального закладу і подання у вузи. Для виготовлення візи потрібний дозвіл про виїзд неповнолітньої дитини без супроводу дорослих, посвідчений нотаріусом. Позивач посвідчила в нотаріуса заяву про згоду на виїзд дитини за кордон. Відповідач [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд сина за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. А тому, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України в тому числі до Чеської Республіки без згоди та супроводу його батька, [PERSON] в період з 25 червня 2017 року по 25 червня 2018 року. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала з підстав викладених в заяві та просила позов задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Представник служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання подав заяву про розгляду справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України). Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33). У п.3, підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 7). Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с. 8). Син проживає разом із матір'ю. Батько дитини проживає окремо. Згідно договору № 2017180702 про курси чеської мови для іноземців на річних курсах 2017-2018 навчальних років від 26.08.2016 року [PERSON] повинні надаватися заняття з чеської мови як іноземцю протягом липня 2017 року - вересня 2018 року з проведенням нострифікації атестата про закінчену середню освіту та надання підтримки при виборі вищого навчального закладу і подання у вузи (а.с. 12,13,14). Для виготовлення візи на навчання потрібний дозвіл про виїзд неповнолітньої дитини без супроводу дорослих, посвідчений нотаріусом. Позивач посвідчила в нотаріуса заяву про згоду на виїзд дитини за кордон (а.с. 9). З матеріалів позову вбачається, що звертаючись до суду з вказаним позовом позивач, діє в інтересах свого неповнолітнього сина, просить про виїзд дитини за межі України, які носить тимчасовий характер і має на меті навчання дитини. Із позовної заяви вбачається, що батько дитини неодноразово відмовлявся надавати дозвіл на виїзд сина за межі України. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.03.2012 року надано дозвіл на виїзд за межі України неповнолітнього громадянина України - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною 16 (шістнадцяти) років (а.с. 10,11). Навчання та розвиток дитини є обов'язком обох батьків. Однак, на думку суду, відповідач не вживаючи самостійних заходів для організації навчання і розвитку сина, необґрунтовано та з надуманих причин обмежує права позивача на розвиток та організацію подальшого навчання та дозвілля дитини. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Право фізичної особи на свободу пересування, як і будь-яке інше конституційне право, гарантується державою і не може бути скасоване. Це право означає не лише право пересування по території України, а й право громадянина України на виїзд з України. Ст. 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну. Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2). Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; відповідно до зобов'язання… за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз'єднання сім'ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1). Як вбачається із статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З урахуванням можливостей матері дитини організувати навчання сина за кордоном, де дитина матиме можливість розвиватися духовно та фізично, розширяти світогляд, суд вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон буде цілком відповідати найвищим інтересам дитини. Позбавлення можливості неповнолітнього громадянина України - [PERSON], [INFO] виїхати за кордон порушує його законні права та інтереси. Разом з тим, суд вважає, що дозвіл на тимчасовий виїзд дитини слід обмежити однорічним строком, оскільки згідно договору про курси чеської мови для іноземців на річних курсах 2017-2018 навчальних років від 26.08.2016 року [PERSON] повинні надаватися заняття з чеської мови протягом липня 2017 року - вересня 2018 року, Крім того, це сприятиму розширенню світогляду дитини та добре позначаться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, та не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавлять останнього можливості брати участь у вихованні неповнолітнього сина. Обставин, які обмежують право неповнолітнього [PERSON] на виїзд за межі України суд не вбачає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved