overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з березня 2016 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння в сімї. Спільне господарство не ведеться. Спору про майно між сторонами не має. За спільною домовленістю діти будуть проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у наданій суду позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, але поштовий виклик з відміткою про вручення поштового відправлення повернувся до суду з відміткою про повернення за закінченням встановленого строку зберігання, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст.105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому з 28 серпня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з березня 2016 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння в сімї. Спільне господарство не ведеться. Спору про майно між сторонами не має. За спільною домовленістю діти будуть проживати з матір'ю. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити шлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на сплату судового збору у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104,105,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] вона має двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 29.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано, з відповідачем проживають окремо з грудня 2014 року, син [PERSON] вирішив залишитися разом з батьком, тому, що будинок в якому проживає останній, знаходиться поблизу школи, в якій він вчиться, в цьому ж районі проживають його друзі та приятелі. Зібравши у грудні 2014р. належні їй речі, разом з молодшим сином позивачка переїхала проживати до своїх батьків, де мешкає разом з дитиною по теперішній час.. Позивач вважає, що діти в подальшому повинні залишатися жити з нею, оскільки вона матеріально забезпечена, має постійну роботу, постійне місце проживання, не має шкідливих звичок. Відповідач з 2010 року зловживає алкоголем, що й зруйнувало їх шлюб, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обовязків: мирним шляхом не бажає вирішити питання про місце проживання дітей, навязує дітям думку про те, що позивач сама їх покинула, відмовляється жити з ними. Позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та та [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, просила визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком, а малолітнього сина [PERSON] разом з матірю. Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування в судовому засіданні 01.10.2014р. позовні вимоги визнала, та згідно Висновку органу опіки та піклування з урахуванням думки старшої дитини просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір*ю [PERSON], дитини [PERSON] - разом з батьком [PERSON] В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування свого позову пояснила, що перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року. Рішенням Центрально-Міського райсуду від 01. 08. 2013 року цей шлюб було розірвано. Від шлюбу вони з відповідачем мають дитину - [PERSON] [INFO], який мешкає з позивачкою. Відповідач з лютого 2013 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча працює та має можливість це робити. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги частково змінила: просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1 / 6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, за умови, що відповідач зменшить розмір аліментів на свою першу дитину також до 1 / 6 частини. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, він згоден виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1 / 6 частини з усіх видів свого заробітку (доходів), та не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття, та обіцяє звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 01. 08. 2013 року. (а.с.3,4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO] (а.с.5), який мешкає з позивачкою (а.с.7). Відповідач з лютого 2013 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча працює та має можливість це робити. Відповідач ухиляється від обовязку з утримання дитини, хоча його стан здоровя та матеріальне становище, дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Аналіз зібраних у справі доказів надає можливість суду вважати, що змінений визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини відповідає вимогам ст.ст. 182,183 СК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 20.09.2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутності взаєморозуміння. Позивач, вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновлена бути не може, тому просить позов задовольнити. Майнового спору між сторонами немає. У судовому засіданні позивач не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 425, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 143 від 16.03.2006 року, серія [NUMBER] (а.с. 6). Спір щодо місця проживання сина між сторонами відсутній. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, майнового спору між ними немає, до примирення не прагнуть, обидва наполягають на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, тому задовольняє позовні вимоги. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У заяві [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу -[PERSON]. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, 24.07.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Пономаренківській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис №19. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2007 року сторони однією родиною не проживають, сімейних стосунків не підтримують, у звязку з чим родини фактично не існує. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав нотаріальну посвідчену заяву, в якій зазначає , що проти розірвання шлюбу не заперечує, справу просить розглядати за його відсутністю. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.07.1991 року в Пономаренківській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис №19. ( а.с.5) Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки з 2007 року сторони однією родиною не проживають, сімейних стосунків не підтримують. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.01.1994 року по 25.02.2009 року. З час шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO]. Відповідач вихованням дитини не займається, ухиляється від батьківських обовязків. Після розірвання шлюбу жодного разу не бачився ні з нею ні з дочкою [PERSON]. Тому вона просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON]. Позивач позов підтримала у повному обсязі, суду надала пояснення відповідно позову. Просила позов задовольнити. Відповідач до залу судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, заяв про перенесення справи не надав . Представник 3-ї особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та вважає за доцільне задовольнити його. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] - є батьком [PERSON] (а.с.6 копія свідоцтва про народження). Згідно характеристики ЗОШ № 90 та Народного художнього колективу студії акторської майстерності «САМ» на [PERSON] відповідач не займається вихованням дитини, на батьківські збори не зявляється (а.с.7,8 характеристика). Служба у справах дітей вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок позбавлення батьківських прав. Згідно ст.164 ч.1п.2 СК України мати, батько дитини … можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своєї доньки не займається, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що 20 лютого 2010 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за її твердженням на гараж та квартиру № 13 в житловому будинку № 2а по вулиці Металістів в місті Вільяннську Запорізької області. Через відсутність правовстановлюючих документів позивачу в нотаріальній конторі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як зясувалося, що померлий за життя розпочав виготовляти правовстановлюючі документи на нерухомість, але раптово помер. За домовленістю між ними, як спадкоємцями, вони бажали перерозподілити спадщину в інших частках. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд розглядає справу за наявності в матеріалах справи документів в порядку ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами. Згідно до вимог ст.16 ч.1,2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи [PERSON] помер 20 лютого 2010 року. Внаслідок втрати правовстановлюючих документів, спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, спадкодавець за життя не встиг отримати правовстановлюючих документів на квартиру, раптово помер. У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У відповідності до ст.268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на гараж. Позивачем не надано доказів того, що спадкодавець за життя мав у власності цю нерухомість або вчиняв будь-які дії щодо отримання правовстановлюючих документів на неї. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому в виконкомі Верхньотокмацької сільської ради Чернігівського району Запорізької області 20.12.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] 02.05.2014р.н. та доньку Юлію [INFO] Спільне життя у сторін не склалося так як відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняти сварки, погрожує їй ножем та сокирою, неодноразово викликала міліцію, поряд проживають його батьки, але й вони не можуть вплинути на поведінку сина в звязку з чим просила суд розірвати шлюб . В суді позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, пояснила, що проживати в таких умовах вона далі не може, у чоловіка постійні ревнощі, на підставі цього сварки та погрози, вона змушена була йти з дому, проживає окремо з меншою дитиною, це далеко від центру села, старший знаходиться у його батьків бо йому звідти ближче до школи і вони добре до нього ставляться. Вона працює листоношею і вже подала заяву про звільнення, на даний час відповідач продовжує їй погрожувати іі вона змушена буде виїжджати до матері в Донецьку область. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, пояснив, що він дійсно буває інколи емоційним та збудженим, але далі погроз справа не йде, він не хоче, щоб дружина забирала з собою дітей. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано у Верхньотокмацькій сільській раді Чернігівського району Запорізької області 2920.12.2003 року, актовий запис № 12. Сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] 02.05.2014р.н. та доньку Юлію [INFO], старший син проживає з батьками відповідача так як ближче ходити від них до школи, менша донька проживає при ній. Позивачка подала заяву про звільнення з роботи, надала суду висновок відносно якого зверталась до поліцій на погрози відповідача. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідач з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертався, в звязку з чим у відсутня змога надати даний сторонам трок для примирення. Так як сторони шлюбні відносини не підтримують, суд вважає що сімя фактично розпалась, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами залишивши позивачці прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області 25.04.1992р.. Спільне життя у сторін не склалося, фактично шлюбні відносини не підтримують більше ніж 15 років. У зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб . В суді позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в призначене судове засідання не з'явився. Враховуючи, що відповідач проживає в с.Глибочок, Одеської області, ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року прийнято рішення про необхідність доручити Котовському районному суду Одеської області допитати в якості відповідача [PERSON] та направлено судове доручення про: проведення окремих процесуальних дій; вручення судових документів; повідомлення про день судового засідання; копія позовної заяви з додатками. 19 травня 2015 року до Чернігівського районного суду Запорізької області повернулось вказане судове доручення без виконання у зв'язку з тим, що [PERSON] за адресою реєстрації: с.Глибочок, Косовський район, Одеська область, не проживає. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано виконкомом Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області 25.04.1992р., актовий запис № 4. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони шлюбні відносини не підтримують більше ніж 15 років, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами, залишивши позивачці дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську 28.04.2007року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через розходження поглядів на спільне сімейне життя, до того ж відповідач почав підіймати на позивачку руку. Однією сім'єю не проживають з травня 2014 року, з того часу сім'я фактично розпалась. Позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити вимоги, оскільки за увесь період сумісного проживання теплих стосунків у них майже не було, а ще й відповідач підняв на неї руку, просить залишити їй прізвище «[PERSON]».. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечував, дуже шкодує за тим, що сталося, але позивачка сама спровокувала його на сварку пославшись на те, що в неї вже є хтось інший, просив, щоб позивачка не змінювала прізвище дитині. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м .Бердянську 28.04.2007року , актовий запис № 189. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка на позові про розірвання шлюбу наполягає, відповідач позов визнає, суд вважає що сім'я фактично розпалась. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved