Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, котрий був зареєстрований 09.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №237, окрім того просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі прожиткового мінімуму. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 09.06.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалось через різні погляди на життя та взаємне непорозуміння, що знайшло відображення у сварках, втраті взаємної поваги. Спільне господарство ними не ведеться, з травня 2016 року проживають окремо. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак її доходу не вистачає на задоволення усіх потреб дитини. Відповідач працездатний, може надавати матеріальну допомогу, однак, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, що є підставою звернення з позовом до суду. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1000грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09.06.2012 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №237. [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя та взаємне непорозуміння, що знайшло відображення у сварках, втраті взаємної поваги. Спільне господарство ними не ведеться, з травня 2016 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про дитину, утримувати її, є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи, а також те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами, зареєстрований 09.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №237 слід розірвати, а також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання дитини щомісяця аліменти у розмірі 1000грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 16.06.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн., а також з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved