Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 23.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено строковий договір банківського вкладу на користь третьої особи. Згідно умов договору банк зобов'язувався прийняти грошові кошти на строковий банківський депозит у сумі 2500 доларів США строком на 92 дні під 7,7 % річних. Згідно умов договору вкладником вважається особа, що відкриває депозитний рахунок на користь третьої особи до моменту першого звернення у банк особи на користь якої відкрито депозитний рахунок. 24.06.2014 року позивач звернулась до банку з метою використання рахунку та особисто здійснила поповнення рахунку на суму 20 доларів США. Вкладник має право достроково вимагати повернення вкладу до закінчення строку повідомивши письмово не пізніше ніж за 5 днів до бажаної дати отримання коштів. Оскільки, позивач повідомила банк 04.07.2014 року про наміри отримати кошти, але на станом на 24.07.2014 року коштів так і не отримала, отже змушена була звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав та просить суд стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» 2520 доларів США та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити та стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на її користь 2520 доларів США та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заперечення проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 23.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір строкового банківського вкладу №2630/51/192896. Згідно умов даного договору вкладником вважається особа, що відкриває депозитний рахунок на користь третьої особи, до моменту першого звернення у банк особи, на користь якої відкрито депозитний рахунок, з метою використання депозитного рахунку. Після першого звернення у банк особи, на користь якої відкрито депозитний рахунок, з метою використання депозитного рахунку та ідентифікації цієї особи, вкладником вважається особа на користь якої відкрито депозитний рахунок. Відповідно до умов договору сума первинного внеску за договором становить 2500 доларів США, які були внесені 23.06.2014 року. 24.06.2014 року позивач [PERSON] відповідно до умов договору звернулась до банку з метою використання даного депозитного рахунку та внесла 20 доларів США. Відповідно до п.4.2.1. договору вкладник має право вимагати повернення вкладу до закінчення строку встановленого умовами договору з урахуванням п.2.6.3.,2.6.4.,2.6.5 договору. Відповідно до п.2.6.3. догорову у разі дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника, вкладник письмово повідомляє банк про свої наміри не пізніше ніж за п'ять банківських днів до бажаної дати отримання коштів, зазначеної у відповідній письмовій заяві вкладника. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 04.07.2014 року звернулась до банку із заявою про видачу їй вкладу в розмірі 2520 доларів США. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ПАТ «Міський комерційний банк» не виконав умови договору, не повернувши позивачу суму внеску в розмірі 2520 доларів США, що на день розгляду справи за курсом НБУ складає 32306,40 гривень. Вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, а тому підлягають повному задоволенню. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 323,06 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно квитанції №78/1 від 18.07.2014 року розмір витрат на правову допомогу складає 1000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved