Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона 09.02.2018 року у Харківському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №282 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що реєстрація шлюбу з відповідачем була помилкою, вони прожили всього чотири місяці. Відповідач зловживав спиртними напоями, в стані сп`яніння стає агресивним, бив її. З вересня 2018 року сім`я існує формально. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливо. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання, не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивач. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.02.2018 року у Харківському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №282. Від шлюбу дітей не мають. За змістом положень ч. 1ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2018 року у Харківському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №282. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливо, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Outcome: approved