Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до Кремінського районного суду з позовом до відповідача, де вказала, що від спільного життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Відповідач з сім'єю не проживає з лютого 2015 року. На даний час донька [PERSON] потребує операції на серці та лікування. Позивач вказує, що її родичі з Російської Федерації згодні надати допомогу на проведення вищевказаної операції в м. Єкатеринбург. Син [PERSON] також потребує лікування та оздоровлення. Позивач неодноразово просила у відповідача дозволу на виїзд за кордон для лікування та оздоровлення, але відповідач зловживає своїми правами, відмовляється від надання такого дозволу. Виїзд дітей разом з позивачем за кордон вочевидь сприятиме їх лікуванню. А тому позивач звертається до суду та просить надати дозвіл на виїзд дітей з нею та надати дозвіл на виготовлення документів для виїзду без згоди батька до повноліття дітей. Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позов та допустити його до негайного виконання в зв'язку з тим, що дитина тяжко хворіє, у неї порок серця та вона потребує термінової операції в Російській Федерації. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 18 серпня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області в судовому засіданні вказав, що надання такого дозволу відповідатиме інтересам дітей, донька [PERSON] потребує термінового лікування, має захворювання. Діти перебувають на утримані матері, вони нерозривно пов'язані один з одним, а тому дозвіл на виїзд необхідний для двох дітей. Вислухавши позивача та представника третьої особи; дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі (а.с. 6), мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7,8). [PERSON] хворіє на вроджений порок серця (а.с. 14,15) Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до п.2 ч.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-XІІ від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З вищевикладеного суд вбачає, що [PERSON] потребує лікування та оздоровлення, мати [PERSON] може забезпечити це через виїзд за кордон до Російської Федерації, відповідач не надає нотаріальної згоди на виїзд дітей за кордон, діти нерозривно пов'язані один з одним, син [PERSON] також має право на оздоровлення. Разом з тим, вимоги позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд до повноліття дітей підлягають частковому задоволенню, оскільки мета надання дозволу є лікування, а тому дозвіл потрібно надати до його закінчення, а не повноліття дітей, а саме надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з дня винесення рішення та до закінчення лікування [PERSON]. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні суду. Позивач має наметі в найкоротші строки виїхати тимчасово закордон з дітьми для проведення операції на серці [PERSON], то суд вважає за потрібне визначити порядок виконання рішення суду та допустити його до негайного виконання для забезпечення своєчасного лікування. На підставі викладеного, ст.3 Конвенції про права дитини, п.2 ч.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» ,

Outcome: partial