Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, вони проживають окремо. Серед причин розірвання шлюбу позивач назвала наступні. Між подружжям втрачене відчуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї, як таке, що суперечить інтересам подружжя, та просить суд розірвати шлюб, змінивши її прізвище на дошлюбне Кулик. У звязку з тим, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей, позивач також просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач, повідомлена в належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з*явилася. Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що у звязку із тим, що відповідач не утримує дітей, вона змушена перервати відпустку по догляду за дітьми та вийти на роботу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, а саме, визнав факт окремого проживання подружжя протягом останніх шести місяців та неможливість відновлення подружніх стосунків. Щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, - заперечив, вказавши що він раніше постійно офіційно працював. На момент розгляду справи у суді він звільнився з роботи, займається пошуком нової. Згодний виплачувати аліменти у частці від заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено Сімейним Кодексом України. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва 21 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 230(а.с.6). Згідно свідоцтв 22 червня 2011 року у подружжя народилася [PERSON], а 20 серпня 2013 року - [PERSON](а.с.9-10). Приписами ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України, встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. \~ Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Нормами ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Від можливості призначення судом строку на примирення сторони відмовилися. \~ Разом з тим, обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до\~ст. 184 СК України\~суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або ж отримує дохід в натуральній формі. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі є працездатною особою, до 01 квітня 2015 року мав постійну роботу водія у КП «Ратуша-сервіс» Львівської міської ради (а.с.28), на момент розгляду справи, згідно його пояснень, вирішує питання працевлаштування. Суд не погоджується з позицією позивача та її представника про необхідність визначення розміру аліментів у твердій сумі у розмірі 2500 гривень на місяць, оскільки, підставою для присудження аліментів у твердій сумі можуть бути обставини, коли батько дітей в силу професійних занять одержує заробіток лише кілька разів на рік, або частину доходу отримує в натурі, або має мінливий заробіток(розмір має велику амплітуду коливань), а також за інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на дітей у частці від доходу батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 30 березня 2015 року аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. Позивач поніс судові витрати і просить вирішити питання про їх стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у сумі 243,60 гривень, та такої ж суми в дохід держави.

Outcome: partial