Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними Софіївською селищною радою міста Красний Луч Луганської області, актовий запис №10. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 25.07.2012 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем виявилося невдалим та не склалося через різні погляди на життя, нерозуміння одне одного, у звязку з чим між ними стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Стосунки з відповідачем припинені з 2014 року, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, майже не спілкуються, відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню до сина. Зазначає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 25 липня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №147577, виданим 25.07.2012 Софіївською селищною радою міста Красний Луч Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за №10. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 257420, виданим 05.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні стосунки між сторонами припинені, подружжя сумісно не проживає майже три роки, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved