Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, збільшивши вимоги якого, просить визнати недійсними наказ Державного навчального закладу «Львівське вище професійне політехнічне училище» №249 від 03.09.2018 «Про встановлення педагогічного навантаження на 2018/2019 р.» в частині встановлення [PERSON] педагогічного навантаження в кількості 566 годин та наказу № 258 від 04.09.2018 «Про внесення змін до наказу № 249» в частині встановлення [PERSON] педагогічного навантаження в кількості 560 годин., зобов`язати відповідача встановити їй педагогічне навантаження на 2018/2019 навчальні роки в кількості 736 годин. Стягнути з відповідача її в користь втрачений заробіток за період з 01.09.2018 по 21.01.2019 в сумі 7 001, 12 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що з 01.09.1992 року по теперішній час працює у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне політехнічне училище» на посаді викладача. Протягом трудової діяльності завжди була забезпечена повним педагогічним навантаженям. Проте, у 2018-2019 роках адміністрація училища без її згоди зменшила педагогічне навантаження як викладача до 560 год. на навчальний рік. Вважає, що такі дії відповідача є незаконними, та такими, що порушують її права, оскільки оскаржувані накази фактично змінюють істотні умови праці та не були їй доведені до відома відповідно до положень ст.32 КЗпП України, а також прийняті без згоди профспілкового органу. Просить позов задоволити. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що 27.06.2018 року відповідачем було видано наказ № 204 «Про зміну істотних умов праці працівників училища у 2018-2019 н.р.», у зв`язку із неповним набором учнів. Із зазначеним наказом позивача було ознайомлено в той же день. Як зазначено п. 3 наказу, що у разі якщо колишні умови праці не може бути збережено, а працівник не згідний на продовження роботи на нових умовах, трудовий договір припиняється за п.6 ст. 36 КЗпП (відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці). Виданий наказ є чинний, позивачем не оскаржувався, остання не висловлювала будь- яких заяв про відмову від продовження роботи, продовжила працювати, що свідчить про її згоду на зміну істотних умов праці. Оплата праці позивача проводилася відповідно до відпрацьованого часу. Вважає даний позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, а тому, просить суд відмовити в задоволенні позову. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позову, просять позов задоволити. Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, надали пояснення аналогічні змісту відзиву, просять відмовити у задоволені позову. Представник відповідача [PERSON] допитаний в якості свідка суду показав, що саме недобір учнів зумовив зменшення педагогічного навантаження, в подальшому при збільшенні кількості груп відповідно було і збільшено педнавантаження позивачу. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов заперечив, вважає відсутніми підстави для його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] ., з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.1992 року по теперішній час працює на посаді викладача Державного навчального закладу «Львівське вище професійне політехнічне училище», що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] . Відповідно до наказу № 204 від 27.06.2018 року «Про зміни істотних умов праці працівників училища» у 2018-2019 н.р.» [PERSON] встановлено педагогічне навантаження 98 год. Із вказаним наказом [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її підпис у додатку до наказу. Крім того, такий наказ на звороті містить і погодження голови профкому ЛВППУ. Наказом №249 від 03.09.2018року «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам на 2018/2019 н.р.» у відповідності до навчальних планів та програм, враховуючи фактичну наявність контингенту учнів, [PERSON] встановлено педагогічне навантаження з погодинною оплатою праці в обсязі 566 год. Наказом № 258 від 04.09.2018 року «Про внесення змін до наказу № 249 від 03.09.2018 р.» у зв`язку з формуванням груп ВПУ № 410,950 і 940 в листопаді - грудні 2018 року та затвердженням тарифікаційних списків на вищевказані групи після їх формування [PERSON] встановлено педагогічне навантаження в обсязі 560 год. Зазначені накази погоджені профкомом ЛВППУ, про що свідчать протоколи №34 від 26.06.2018 та №35 від 30.08.2018. Відповідно до ст.25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - це час, призначений для здійснення освітнього процесу. Відповідно до п. 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.04.1993 року, навчальне навантаження між викладачами та іншими педагогічними працівниками в коледжі розподіляється керівником цього навчального закладу за погодженням профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склалися в закладі, з дотриманням КЗпП. Педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченої частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою. Перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року допускається у разі зміни кількості годин з окремих предметів, що передбачається робочим навчальним планом, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства України про працю. У відповідності до Закону України «Про загальну середню освіту», Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України, встановлення педагогічного навантаження працівників відбувається щороку перед початком нового навчального року та відповідно може змінюватися у залежності від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частинами третьою-четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу. Як встановлено судом позивачка своєчасно була повідомлена про зміну істотних умов праці (за два місяці до їх фактичного проведення), про що свідчить її розписка у додатку до наказу №204 від 27 червня 2018 року, з початку навчального року приступила до виконання трудових обов`язків, наказ №204 не оскаржувала, в подальшому, оскаржуваними наказами, з врахуванням кількості учнів, кількість годин педагогічного навантаження була лише збільшена. Зазначене свідчить, що відповідачем були враховані інтереси позивачки при розподілі педагогічного навантаження та їй було надано максимальну можливу кількість годин педагогічного навантаження, виходячи із фактичної укомплектованості груп та чисельності учнів. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з наданих суду документів, зокрема, акту виконаних робіт від 22.02.2019, складеного на підставі договору про надання юридичних послуг від 01.02.2019, укладеного між ДНЗ «Львівське вище професійне політехнічне училище» та [PERSON] , та квитанції №30 від 08.02.2019, сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у даній справі, складає 2 625 грн., а тому така підлягає стягненню з позивача в користь відповідача.

Outcome: approved