Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 31.08.2018 року мотивуючи тим, що вона з 27.02.1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя вони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2017 року і до повноліття дитини. 01.12.2017 року Білоцерківський міськрайонний суд ухвалив рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. У 2017 -2018 роках син [PERSON] неодноразово хворів гострим бронхітом, гострим лівобічним переднім отитом, ринітом та антено - невротичним синдромом з порушенням сну. В зв'язку з хворобами сина вона зверталась до відповідача за допомогою, однак він відмовив. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на лікування сина та у витратах на заняття у спортивному залі, які необхідні для фізичного розвитку дитини. За період лікування з вересня 2017 року по січень 2018 року нею було витрачено кошти на ліки в розмірі 2937,33 грн. та за два місяці спортивних занять 1000,00 грн., тому, з відповідача підлягає до стягнення 1/2 частина даних витрат в розмірі 1968,67 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що відповідач із сином не спілкується та не турбується про його здоров'я і розвиток, аліменти сплачує, однак є заборгованість. Крім аліментів купив сину куртку, а коли дитина хворіла з 31.10.2018 року (8 днів був на лікарняному) відповідач дав 500,00 грн. на лікування. Потім, коли син повторно захворів, відповідач кошти не давав, адже вона йому не повідомляла, що син хворий, оскільки вважала, що він відмовить у наданні коштів. Також, син у літній період ходив у фітнес центр для фізичного розвитку і зміцнення здоров'я, на які вона витратила за 3 місяці 750 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що він крім аліментів, за якими відсутня заборгованість, купував сину одяг та продукти, на повідомлення позивача про хворобу сина також надавав кошти. Він бажає спілкуватись із сином, однак позивач перешкоджає. Щодо занять сина у спортивному залі, то абонементи позивач не купувала, а вони були подаровані. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановлено, що [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]) та [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS]., з 27.02.1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білоцерківського міськраойнного суду Київської області від 01.12.2017 року, яке набрало законної сили 12.12.2017 року, шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5,12-13,16,28,29). Також, встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.07.2017 року і до повноліття дитини, та згідно із довідкою - розрахунком № 5354 від 20.07.2018 року станом на 01.07.2018 року заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 4,6,7). В підтвердження позовних вимог позивачем надано докази ( а.с. 8-11), з яких вбачається, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку в КП БМР «Міський центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» з діагнозом: антено невротичний синдром, порушення сну, вазомоторний риніт. У вересні 2017 року було встановлено діагноз: ГРЗ, гострий бронхіт та проходив амбулаторне лікування у ЛОР - лікаря з діагнозом: гострий лівобічний передній отит. У січні 2018 року проходив лікування за діагнозом: ГРЗ, гострий бронхіт, проходив амбулаторне лікування у ЛОР - лікаря з діагнозом: ГРВІ, вазомоторний риніт та 12.01.2018 року проходив амбулаторне лікування у невропатолога з діагнозом: астено - невротичний синдром, порушення сну. Згідно із квитанціями позивачем сплачено кошти на придбання ліків, у вказаний період: 08.09.2017 року - 129,66 грн., 11.09.2017 року - 175,00 грн., 16.09.2017 року - 152,27 грн., 22.09.2017 року - 193,87 грн., 23.09.2017 року - 300,80 грн., 25.09.2017 року - 19,95 грн., 22.09.2017 року - 166,00 грн., 03.01.2018 року - 427,00 грн., 03.01.2018 року - 30,25 грн., 12.01.2018 року - 527,90 грн., 18.01.2018 року - 145,95 грн., всього на суму 2268,65 грн. Позивач в позові вказала суму коштів, які були витрачені нею на придбання ліків в розмірі 2937,33 грн., однак судом не приймаються до уваги копії квитанції на суму 668,68 грн., оскільки вони датовані іншими місяцями відмінними від вказаних у виписці з лікарняного закладу, деякі з них взагалі не мають дати придбання ліків, крім того, позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідачем їй було надано кошти в розмірі 500,00 грн. на лікування сина. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 141,185 СК України, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини витрат пов'язаних з хворобою [PERSON], [INFO], в розмірі 1134,33 грн. Також, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь витрати пов'язані з фізичним розвитком сина та зміцненням його здоров'я. Так, з товарних чеків від 16.08.2018 року та від 29.08.2018 року вбачається, що позивачем було витрачено кошти на придбання абонементних квитків до Центру «Юніор» на загальну суму 1000,00 грн. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначив про те, що вказані квитки не були придбані за кошти позивача, а були подаровані, однак до суду не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, крім того, в судовому засіданні відповідач фактично визнав вимоги позивача щодо стягнення з нього половини витрат на сина пов'язаних з його розвитком та лікуванням. Тому, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частину витрат пов'язаних з фізичним розвитком та зміцненням стану здоров'я [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення додаткові кошти на дитину в розмірі 1634,33 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільна від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial