Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі однієї другої частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Просила допустити негайне виконання рішення суду. В обгрунтування позову зазначала, що у 22.09.2000 року році між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти перебувають на утриманні позивача, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згоди про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22.09.2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №1502. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 182337, актовий запис №2408), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 159704, актовий запис №2048) Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дітей. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вважає можливим встановити узгоджений сторонами розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Також, суд зазначає про задоволення вимоги позивача щодо допуску негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved