Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про витребування майна, посилаючись на те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року вона є власником квартир у будинку [ADDRESS], а саме: №№ 12, 31, 110. У 2014 році вона дізналася, що 11 вересня 2009 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].), фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) укладено договір купівлі-продажу квартир у будинку [ADDRESS], а 22 вересня 2009 року між ними укладено додаткову угоду до цього договору, за умовами якої передано у власність ФОП [PERSON] 80 квартир, до складу яких входять і квартири, що перебувають у її власності. Рішенням Господарського суду Харківської області від 27 січня 2011 року, яке набрало законної сили, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартир, укладений 11 вересня 2009 року між ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON], і визнано за ФОП [PERSON] право власності на 80 квартир у будинку [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 31 березня 2010 року ФОП [PERSON] відчужив майнові права на 80 квартир товариству з обмеженою відповідальністю «Аліма-Т» (далі - ТОВ «Аліма-Т»). Рішенням Господарського суду Харківської області від 26 квітня 2011 року договір купівлі-продажу майнових прав від 31 березня 2010 року визнано дійсним і визнано право власності на 80 квартир за ТОВ «Аліма-Т». Проте постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10 травня 2012 року, яка набрала законної сили, рішення Господарського суду Харківської області від 26 квітня 2011 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Аліма-Т». Позивач зазначає, що, незважаючи на скасування судового рішення про визнання за ТОВ «Аліма-Т» права власності на об'єкти нерухомості, на даний час право власності досі зареєстровано за ТОВ «Аліма-Т». Договори купівлі-продажу квартир від 13.10.2009 року із нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, на підставі якого у неї виникло право власності, недійсним не визнавалися, предметом судового розгляду не були, рішення про припинення права власності [PERSON] не ухвалювались. Посилаючись на те, що вона фактично позбавлена можливості реалізувати своє право щодо об'єктів нерухомості, [PERSON] просила витребувати від ТОВ «Аліма-Т» у її власність квартири, розташовані в будинку за адресою: [ADDRESS], а саме квартири №№ 12, 31, 110. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач ТОВ «Аліма-Т» своїх представників в судове засідання не направив, про день, час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 13 жовтня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири №12 в житловому будинку літ.В-5 по [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим №5099. 13 жовтня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири №31 в житловому будинку літ.В-5 по [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим №5092. 13 жовтня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири №110 в житловому будинку літ.В-5 по [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим №5085. 15 жовтня 2009 року право власності на вищезазначені квартири на ім'я [PERSON] зареєстровані в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». За умовами п.1 цих договорів «Продавці» ([PERSON], [PERSON].) передали, а Покупець ([PERSON].) прийняв у власність однокімнатні квартири: № 12, 31, 110, що розташовані в будинку [ADDRESS] Відповідно до п.5 даного договору, продавці ([PERSON], [PERSON].) стверджують, що відчужуване майно на момент підписання цього договору, нікому іншому не продано, не подаровано, не відчужене іншим чином не заставлено, в спорі чи під забороною не перебуває, прав, щодо нього, у третіх осіб не має. У травні 2011 року квартири №12, 31 та 110 вибули з володіння [PERSON] проти її волі внаслідок низки судових рішень, що прийняті без її участі та з часом скасовані. Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 27 січня 2011 року заяву ФОП [PERSON] про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29 червня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено, рішення Господарського суду Харківської області від 29 червня 2010 року скасовано, визнано дійсним договір купівлі-продажу від 11 вересня 2009 року, укладений між ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON]; визнано за ФОП [PERSON] право власності на квартири №№ 1-16, 18-26, 30, 31, 38, 39, 41, 42-48, 51-54, 60-64, 67, 69, 70, 74-80, 85-87, 91, 94, 98-103, 107, 110, 112, 113, 115-123 (загальна кількість - 80 квартир) у будинку [ADDRESS]. Рішенням Господарського суду Харківської області від 26 квітня 2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 31 березня 2010 року, укладений між ФОП [PERSON] і ТОВ «Аліма-Т»; визнано за ТОВ «Аліма-Т» право власності на квартири №№ 1-16, 18-26, 30, 31, 38, 39, 41, 42-48, 51-54, 60-64, 67, 69, 70, 74-80, 85-87, 91, 94, 98-103, 107, 110, 112, 113, 115-123 (загальна кількість - 80 квартир) у будинку [ADDRESS] Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10 травня 2012 року рішення Господарського суду Харківської області від 26 квітня 2011 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Аліма-Т». Постанова набрала законної сили. Незважаючи на скасування судового рішення про визнання за ТОВ «Аліма-Т» права власності на об'єкти нерухомості, на даний час право власності на квартири №12, 31 та 110 досі зареєстровано за ТОВ «Аліма-Т», що порушує право власності [PERSON] та є перешкодою для його реалізації. При скасуванні останнього судового рішення щодо права власності ТОВ «Аліма-Т», в мотивувальній частині постанови Вищого господарського суду України від 21.08.2012 року по господарській справі №67/147-10 зазначено, що «фактично ФОП [PERSON] спірними квартирами не володів, так як вони на той час знаходились у володінні мешканців на підставі дійсних та належним чином оформлених правочинів, а отже права власності на згадані вище квартири у ФОП [PERSON] не було, він не володів та не користувався ними, а отже не міг розпоряджатися, оскільки державної реєстрації його права власності не було». Отже, обставини щодо відсутності у ФОП [PERSON] станом на 15.12.2009 року права власності на квартири встановлені судовим рішенням у господарській справі №67/147-10, що набрали законної сили. Суд враховує правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові від 23.12.2015 року по аналогічній справі (№6-327цс15), але щодо сусідніх квартир, де зазначено, що рішення Господарського суду Харківської області від 27 січня 2011 року, яким визнано дійсним спірний договір купівлі-продажу квартир та право власності за ФОП [PERSON], не є преюдиціальним, оскільки воно ухвалено в справі за позовом ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, де [PERSON], а також треті особи, не брали участі при розгляді цієї справи. Верховним судом України висловлена наступна правова позиція: «Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Виходячи з положень зазначених статей право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Розглядаючи такі спори судам слід встановити дійсного власника майна, для чого необхідно дослідити всі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, з урахуванням рівності прав сторін щодо надання доказів та їх дослідження, при цьому суди не повинні надавати перевагу одним доказам над іншими.» Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України. Отже, як випливає з фактичних обставин, дійсним власником квартир №№12, 31, 110 у будинку [ADDRESS] є [PERSON], яка придбала квартири на законних підставах, а саме на підставі дійсних договорів купівлі-продажу квартир від 13.10.2009 року із нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією. Квартири вибули з її володіння поза її волею у травні 2011 року після державної реєстрації права власності на квартири спочатку на ФОП [PERSON] на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2011 року, та потім перереєстровані на ТОВ «Аліма-Т» на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 26.04.2011 року, яке у подальшому було скасоване Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2012 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Аліма-Т» до ФОП «[PERSON].» про визнання дійсним договору від 31.03.2010 року та визнання права власності - відмовлено. Вищезазначена Постанова суду апеляційної інстанції залишена в силі Постановою Вищого Господарського суду від 21 серпня 2012 року по справі №67/147-10. Отже, незважаючи на той факт, що [PERSON] є дійсним власником спірних квартир, до теперішнього часу дані квартири перебувають у незаконному володінні ТОВ «Аліма-Т». Відповідно до ст.ст.317,319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею, однак позивачу чиняться перешкоди у розпорядженні його власністю. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України). За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої ? п'ятої статті 13 цього Кодексу. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За таких обставин, суд задовольняє позов.

Outcome: approved