Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 21.04.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. 22.09.2015 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано та місцем проживання дитини визначено її місце проживання. Зазначає, що вона офіційно працює, однак її заробітної плати в розмірі 1600,0 грн. (пів ставки) не вистачає на своє утримання та утримання сина. Відповідач на початку добровільно надавав їй матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 2500,0 щомісячно, однак останній рік допомоги не надає, участі у житті та розвитку дитини не приймає. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. А тому вважає, що з відповідача слід стягувати на її користь аліменти на утримання сина у зазначеному розмірі. Судові витрати понесені нею на правничу допомогу просила стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак до суду подала письмове клопотання, в якому вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що сторони 21.04.2009 року зареєстрували шлюб у виконкомі Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківській області, актовий запис № 1. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «Батько» вказано [PERSON] (відповідач) (а.с. 3). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2015 року, яке набрало законної сили 03.10.2015 року, шлюб між сторонами було розірвано, місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначено місце проживання його матері [PERSON], та після розірвання шлюбу [PERSON] залишено шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 4). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 13.12.2017 року, встановлено, що [PERSON] (позивач) проживає по [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] та [PERSON], сестрою [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії розпорядження Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області № 16 від 12.04.2017 року, відповіді Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області № 125 від 19.04.2017 року, замовлення Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області № 124 від 19.04.2017 року та посадової інструкції, затвердженої Жовнівською сільською радою Бережанського району Тернопільської області 14.04.2017 року відповідач [PERSON] працює на посаді державного реєстратора виконавчого органу Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області (а.с. 25-32). Згідно довідки про доходи, виданої Жовнівською сільською радою Бережанського району Тернопільської області за № 7861 від 25.12.2017 року, [PERSON] (відповідач), працюючи на посаді спеціаліста-реєстратора речових прав Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області за період з 13.04.2017 року по 30.11.2017 року отримав заробітну плату в загальному розмірі 33852,63 грн. (а.с. 39). Окрім цього, 25.11.2017 року [PERSON] (відповідач) зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 42). За час перебування у шлюбних відносинах у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 40, 41). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З `ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його заробітків (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, а на користь позивача понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги (квитанція № 007250 від 14.12.2017 року, а.с. 8). На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved