Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду 20 жовтня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 14 червня 2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради, Дергачівського району, Харківської області, актовий запис № 39. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матір»ю та буде мешкати з нею і після розірвання шлюбу. На даний час сторони сумісно не проживають, відповідач вживає спиртні напої, під дією яких вів себе дуже агресивно, дозволяв собі ображати та принижувати позивача. А тому позивач вимушена звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не з»явилася, але надала суду письмову телефонограму, в якій прохала суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та слухати цивільну справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав суду телефонограму, відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та прохав слухати цивільну справу за його відсутності, оскільки він мешкає за межами м. Лозова, Харківської області. Відповідно до ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, постановляє рішення про його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 14 червня 2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради, Дергачівського району, Харківської областіі, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.№4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір»ю. Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім»єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved