Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача, просить стягнути в її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені та з того часу утриманням та вихованням дитини займається позивач самостійно, відповідач участі у цьому не бере, матеріальної допомоги не надає. Оскільки обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття є рівним, однак відповідач від виконання такого ухиляється, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним. Пояснили, що відомостей про сплату відповідачем аліментів іншим особам, перебування на утриманні останнього непрацездатних батьків та інших дітей немає, тому просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дитина дійсно проживає разом з позивачем, відповідач працює доцентом кафедри в Національному університеті «Львівська політехніка», де отримує регулярний дохід в середньому розмірі 4000 грн. щомісячно, не заперечує свого обов'язку сплачувати аліменти, однак вважає, що такі слід стягувати у розмірі 25 відсотків, а не 30 як про це просить позивач. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). В судовому засіданні визнано сторонами, що дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює доцентом кафедри в Національному університеті «Львівська політехніка» та отримує регулярний дохід, тому суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.183 Сімейного кодексу України слід визначити частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітнього сина, судом враховано, що відповідач є здоровою працездатною людиною, має регулярний дохід, жодних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати відповідачем аліментів у розмірі 30 відсотків від його доходу як про це просить позивач та необхідність стягувати такі в розмірі 25 відсотків, відповідачем суду не подано, а тому враховуючи потреби дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], слід стягувати аліменти у розмірі 30% (тридцяти відсотків) із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 487 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved