Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат на оплату комунальних послуг. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона з відповідачами є співвласниками квартири №8 в будинку №30 на вул.Ш Руставелі у м.Львові. Проте з листопада 2010 року відповідачі не сплачують витрати на житлово-комунальні послуги. Просить суд стягнути з відповідачів на її користь понесені нею витрати на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 12 618 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] – [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог частково, з мотивів викладених у запереченні, додатково пояснив, що [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі, на підтвердження чого подав довідку Головного УМВС України у Львівській області. Не заперечує щодо позовних вимог по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкових територій в сумі 938,31 грн. Відповідач [PERSON] подав клопотання про проведення розгляду справи без її участі (а.с.77) Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачі є власником квартири №8 в будинку №30 на вул.Ш Руставелі у м.Львові, що стверджується договором купівлі-продажу від 02.03.1999 року, ААР №342580, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5) та договором про поділ нерухомого майна від 24.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2495 (а.с.7) відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 13 частки вищевказаної квартири. У вказаній квартирі проживають позивач та відповідач [PERSON], що не оспорюється сторонами. Згідно довідки Головного управління МВС України у Львівській області №19/3024 від 09.06.2011 року – [PERSON], колишній житель [INFO], який 5 березня 2009 року подав клопотання щодо отримання дозволу на виїзд до держави Ізраїль на ПМП. Отримав дозвіл на виїзд, знятий з реєстраційного обліку 13.03.2009 року за попереднім місцем проживання (а.с.82) Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідачам надавались житлово-комунальні послуги, пов'язані з утриманням та збереженням належного їм на праві спільної часткової власності житлового приміщення. Тому оплата за житлово-комунальні послуги має здійснюватися позивачем та відповідачами відповідно до частки кожного у праві спільної власності на нерухоме майно. Пунктом 6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач має право на несплату житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім’ї при відповідному документальному оформленні. Як з’ясовано у судовому засіданні на підставі поданих документів, [PERSON] фактично не користувався комунальними послугами, внаслідок чого відсутні підстави для стягнення з нього цих виплат. Отримання комунальних послуг носить споживчий характер. Комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо-та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів, оплата телекомунікаційних послуг тощо) не є необхідними витратами на утримання та збереження спільного майна. За період з 01.04.2011 року по 15.03.2014 року позивач сплатила: за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території – 2814,93 грн.; за послуги газопостачання – 170,47 грн.; за послуги електропостачання – 1686,72 грн.; за послуги водопостачання та водовідведення – 815,46 грн.; за послуги центрального опалення – 11 395,21 грн.; за телекомунікаційні послуги – 1681,62 грн., на загальну суму 18 564,41 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.9-57). З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] проживає у квартирі №8 в будинку №30 на вул. Ш.Руставелі у м.Львові, що не оспорюється сторонами, проте, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6188 грн. заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг слід задовольнити. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат по оплаті житлово-комунальних послуг задовольнити частково, в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial