Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2016 року. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], котрий матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у його вихованні, дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно та на її утримання в розмірі 900 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що періодично надає кошти на утримання дитини, не бажає сплачувати аліменти за судовим рішенням. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрований Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №78. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоровя, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Також відповідачем не надано суду доказів того, що він бере участь в утриманні дитини у грошовій чи натуральній формі. Та обставина, що відповідач не працює не звільняє його від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки він є працездатною особою молодого віку, має можливість працевлаштуватись і отримувати дохід. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі по 1500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, із відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 22.08.2018 року. На підставі ч.1 ст. 7 75, 84, 85, 180,181, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved