Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 24 квітня 2015 року вона одружилась з відповідачем у справі. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, але шлюб між ними не розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча офіційно працює на посаді директора сільського будинку культури у селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, має постійний дохід. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, 500 гривень на її користь до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та просила суд винести рішення, яким в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку стягнути аліменти у розмірі 200 гривень. В іншій частині заявлених позовних вимог залишити без змін та задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Таким чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ З урахуванням позицій сторін та вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за \~необхідне позов задовольнити частково, оскільки самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. \~ Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-АМ №322658 (а.с.5). Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, відповідач [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання свого сина, відповідно до чинного законодавства України, а саме: відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено. При \~вирішенні \~питання \~про \~розмір \~аліментів, \~суд \~дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в частці від заробітку відповідача починаючи з дня предявлення позову, так як в судовому засіданні беззаперечно доведено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи директор сільського будинку культури села Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою від 08 квітня 2016 року виданою відділом культури та туризму Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с.8). Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] і не надає матеріальної допомоги на її утримання, має постійне місце роботи, тому суд має підстави для задоволення вимог і вважає необхідним задоволити заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини у повному обсязі. При вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на дитини, щомісячно до її повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 22 квітня 2016 року за вхід.№2285, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 22 квітня 2016 року. Вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за \~необхідне позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити у повному обсязі. Відповідно ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст. 84 СК України). Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, інших утриманців не має, тому доклавши зусиль для пошуку роботи та працевлаштування може утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. При вирішенні питання про стягнення утримання на дружину, суд враховує матеріальне становище сторін, а також спроможність відповідача надавати таку допомогу, а тому вважає можливим проводити стягнення на утримання дружини в розмірі 200 гривень, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] - трьохрічного віку. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивачка при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved