Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, понесені нею на поховання сина [PERSON] в сумі 12108 грн., які складаються з витрат понесених нею на оплату послуг адвоката в кримінальній справі в сумі 1600 грн., витрат на поховання сина в сумі 8500 грн. та витрат на встановлення огорожі і пам'ятника в сумі 2008 грн., а також моральну шкоду, завдану його смертю, в розмірі 50000 грн. В обґрунтування свого позову вказала, що 28 листопада 2007 року, приблизно о 05 год. 45 хв., у результаті ДТП її сину [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті. Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2010 року винним у скоєнні цієї ДТП визнано відповідача [PERSON], який на протязі судового розгляду зазначеної кримінальної справи за його обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погоджувався сплачувати матеріальну та моральну шкоду, завдану їй, як потерпілій в справі, але не під час досудового слідства та судового розгляду, не після набрання вироком законної сили відповідач цього не зробив, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справ за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини його неявки суд не має відомостей, тому на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд, з урахуванням при цьому думки позивача, вважає, що справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу, про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії, чи вчинені вони цією особою. Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2010 року відповідач [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, керуючою транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого. Згідно змісту вироку, 28.11.2007 року, в результаті порушення [PERSON] п.п. 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, які привели до настання смерті останнього (а.с.4, 14-16). Судом установлено, що на поховання свого сина [PERSON] позивач витратила 8500 грн., на спорудження надгробного пам'ятника - 4000 грн., що підтверджується копіями накладної від 28.11.2007 року та розрахункової квитанції №425033 від 01.10.2008 року (а.с.6, 13). Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Враховуючи викладене, суд уважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8500 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на поховання свого сина [PERSON] та 2008 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених позивачем на спорудження надгробного пам'ятника на могилі померлого. Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно змісту ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам. Суд установив, що в результаті неправомірних дій відповідача позивач втратила сина [PERSON], тому враховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як характер правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим з необережності, ступінь вини відповідача, який не намагався усунути наслідків цього злочину, глибину душевних страждань позивача, пов'язаних з її душевним болем, викликаним відчуттям втрати близької людини, негативні наслідки, які виникли в результаті такої втрати та є довічними, що безперечно порушило її звичний склад життя та потребує додаткових зусиль для його організації, що позивач тривалий час позбавлена можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, тож вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому суд уважає, що у зв'язку з цим позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд уважає, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на оплату послуг адвоката в кримінальній справі в сумі 1600 грн. задоволенню не підлягають, оскільки питання відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні регулюються Главою 8 Кримінально-процесуального кодексу України і відповідно відносяться до судових витрат, питання про стягнення яких з підсудного вирішується при розгляді кримінальної справи. На підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 347 грн. 10 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial