Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Народицького району управління юстиції Житомирської області, актовий запис №11 від 23 жовтня 2009 року, однак, відносини в сім`ї не склались, виникають сварки, збереження сім`ї вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач щодо задоволення позовних вимог не заперечує, у своєму відзиві вказує, що спільне життя з позивачем в останній час не склалось, на протязі тривалого часу за ініціативою позивача вони разом не проживають, припинили спілкування. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2009 року (а.с.5). [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2010 року (а.с.6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склались, на протязі тривалого часу подружжя разом не проживає, не спілкується, тобто фактично шлюб не існує. Відповідно до ухвали Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року (а.с.35), сторонам у справі, надавався місячний термін для примирення, але позивач, по закінченню зазначеного терміну, в своїй заяві до суду від 24.02.2020 року (а.с.44) настоюєна задоволенні позовних вимог, тобто на розірванні шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд не вправі відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на наполягання позивача на розірванні шлюбу, оскільки це може бути розцінено як примушення останньої до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. До того ж, суд звертає увагу на те, що сторонам надався достатній термін для примирення, протягом якого останні не примирились і не відновили фактичні шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, про погіршення відносин в сім`ї, окремого проживання подружжя на протязі тривалого часу, тобто, що фактично шлюб не існує, а тому суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. в порядку статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved