Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 14 серпня 2012 року померла її баба [PERSON], вона є спадкоємцем за законом. До складу спадкового майна входять житловий будинок в с. Дмитрівка , на який видано 23 січня 2014 року свідоцтво про право на спадщину за законом, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,42 га, розташована на території Кунчанської сільської ради. На вказану земельну ділянку був виготовлений на імя бабусі Державний акт на право власності на земельну ділянку, однак він був втрачений, тому у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Від позивача надійшла до суду заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, представник Держгеокадастру подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст 1261, 1266 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є внучкою [PERSON] (що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб), яка померла 14.08.2012 року (свідоцтво про смерть) одиноко в с.Дмитрівка по вул Незалежності буд 78 (довідка Кунчанської сільської ради від 29.03.2016 року). Відповідно свідоцтва про смерть, батько позивача [PERSON] помер 10.01.2011 року, тобто позивач є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення і 23.01.2014 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі від 24.12.2015 року на імя [PERSON] зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №367651 на земельну ділянку площею 2,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кунчанської сільської ради. Згідно публікації в газеті «Життя Теофіпольщини» , державний акт серії ЯБ №367651 втрачено. Приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №367651 на земельну ділянку площею 2,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кунчанської сільської ради, тому за позивачем необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved