Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 28 січня 1989 року належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - її колишній чоловік, з яким вона перебувала у шлюбі з 28 листопада 2011 року. На теперішній сторони проживають окремо, відповідач не проживає в будинку з травня 2013 року. Реєстрація відповідача у житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні своїх прав власника. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Луганській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 20). Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 січня 1989 року, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). У житловому будинку, належному позивачу, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчить запис у будинковій книзі (а.с. 9-10). Відповідач [PERSON] у житловому будинку не проживає, витрати за його утримання та комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні, що підтверджується довідкою квартального комітету від 14.11.2013 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved