Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася в жовтні 2015 року до суду з позовною заявою, де просить звернути стягнення за договором позики на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначила, що 13.08.2014 року позивач уклала Договір позики з відповідачем [PERSON], відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 240000,00 грн. строком до 11.05.2016 року. З метою забезпечення зобов'язань за договором позики між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передала, а [PERSON] - іпотекодержатель, прийняла, з метою забезпечення зобов'язань за договором позики від 13.08.2014 предмет іпотеки: квартиру № 49, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 Договору Іпотеки квартири, як забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошей, переданих за Договором Позики. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без участі, просила позов задовольнити. Відповідачі подали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 13.08.2014 року між позивачем та відповідачем відповідачем [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 240000,00 грн. строком до 11.05.2016 року. З метою забезпечення зобов'язань за договором позики між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передала, а [PERSON] - іпотекодержатель, прийняла, з метою забезпечення зобов'язань за договором позики від 13.08.2014 предмет іпотеки: квартиру № 49, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 Договору Іпотеки квартири, як забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошей, переданих за Договором Позики. Умови договору позики відповідач не виконує, кошти не повертає. 10.03.2015 року позивачем направлено на адресу Позичальника та Іпотекодавця заяву з вимогою провести розрахунок по заборгованості, а у випадку ухилення від виконання зобов'язань, позивач буде змушений звернутися до суду для захисту своїх майнових інтересів та повернення позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Того ж дня, позичальник повідомила позивача про те, що сплачувати борг вона не в змозі у зв'язку із скрутним становищем, а також те, що права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13.01.2015 року, відповідно до якого рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 року, яким визнано право власності на вищевказану квартиру за Позичальником. Оскільки попереднім власником квартири була [PERSON], тому 11.03.2015 року позивач звернулася до неї з аналогічною заявою про повернення заборгованості, оскільки до останньої перейшло право власності на предмет іпотеки. 16.03.2015 року позивачу надійшов лист від відповідача [PERSON], в якому остання зазначила, що повернути борг [PERSON] в сумі 240000 (двісті сорок тисяч) грн. не може, оскільки вона не позичала дані кошти у [PERSON] Згідно до висновку про вартість майна від 16.09.2015 року, ринкова вартість, визначена шляхом застосування порівняльного методичного підходу, предмета іпотеки становить 388688,00 (три вісімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст.1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК Українидоговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаногоКодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повномуобсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, щовизначена на часвиконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому числі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З відповідачів в дохід держави підлягають стягненню судові витрати судовий збір в сумі 2400 грн. 00 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Оскільки судом встановлено порушення зобов'язань позичальником, заявлений позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає до задоволення.

Outcome: approved