Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Красноармійська, 1, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області. Обґрунтовує свої вимоги, тим що 22 лютого 2007 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого в с. Осиново, вул. Красноармійська, 1, Новопсковського району. Вона як донька померлого являється спадкоємцем першої черги за законом, її брати та дружина батька, які також є спадкоємцями першої черги за законом, спадщину між собою розподілили в добровільному порядку, що підтверджується договором про розподіл спадкового майна від 22.10.2013 року. Їй за цим договором дістався вищезазначений спадковий будинок. Таким чином спадщину після смерті батька вона прийняла. На даний час їй необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, але вона не може цього зробити, оскільки за життя батько з невідомих йому причин не провів державної реєстрації права власності на зазначене домоволодіння. Тому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22 лютого 2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД №106579, виданим 22 лютого 2007 року Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обовязки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] спадщину, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], померлого 22 лютого 2007 року, прийняла, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 19 липня 2007 року. Також спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є його дружина - [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON], які також прийняли спадщину. 22 жовтня 2013 року між спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], було укладено договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого позивачу [PERSON] переходить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Осинове Новоспковського району Луганської області, вул. Красноармійська, 1, що підтверджується договором про розподіл спадкового майна зареєстрований в реєстрі за №431 та посвідчений держаним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 вересня 2015 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №1 по вул. Красноармійська, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області. Згідно постанови державного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу про відмову вчинення нотаріальних дій від 16 вересня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №1 по вул. Красноармійська, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області, що залишився після смерті [PERSON], на підставі того, що нею не були подані необхідні для вчинення нотаріальної дії документи. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок, оскільки за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючих документів на зазначене домоволодіння. Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: вул. Красноармійська, 1, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області 1985 р., вартість складає 26042 грн. Відповідно до довідки № 366 від 03 листопада 2015 року виданої Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [PERSON], згідно запису в погосподарській книзі №14 за 2005 2010 роки станом на 22.02.2007 року був головою домогосподарства за адресою: вул. Красноармійська, 1, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1985 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції\-\-\-\- про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Так, відповідно до Інструкції, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: вул. Красноармійська, 1, с. Осинове, Новопсковського району, Луганської області, належав [PERSON], померлому 22 лютого 2007 року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується довідкою Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської № 366 від 03 листопада 2015 року, щодо запису погосподарської книги. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved