Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] в якому просить ухвалити рішення про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та змінити прізвище дитини з «[INFO]» на [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 червня 2010 року між сторонами зареєстрований шлюб. В шлюбі [INFO] року у народилася донька [PERSON]. 01 жовтня 2012 року шлюб позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2012 року і до повноліття [PERSON]. Відповідач сплачував аліменти невчасно і не в повному обсязі, в зв'язку з чим вироком Богодухівського районного суду від 24.10.2012 року був засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт. Після притягнення до кримінальної відповідальності, відповідач [PERSON] аліменти сплачує епізодично, не в повному обсягу, в зв'язку з чим станом на початок 2015 року виникла заборгованість в сумі 5754,77 грн. та сума боргу продовжує зростати, що негативно впливає на матеріальне забезпечення дитини. Відповідач ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не спілкується з дитиною з грудня 2011 року, тобто не дбає про її розвиток та нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не забезпечує і не приймає участь у забезпеченні дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, жодного разу не відвідував з нею культурно-розважальні заклади, тощо; не створює умов для отримання дитиною освіти, як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Відповідач не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавився життям дитини, не відвідує її вдома, в комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 93 Харківської міськради», комунальному закладі охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 16», що підтверджується відповідними письмовими доказами. Вихованням дитини займаюсь лише позивач за допомогою її близьких родичів. Взагалі спосіб життя відповідача є антисоціальним, він вживає спиртні напої та наркотичні речовини, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога Богодухівської ЦРЛ. Вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON] умисно не виконує та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, що згідно ст.164 Сімейного кодексу України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» свідчить про ухилення батька дитини від виконання батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. У разі визнання позву відповідачем, просили ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Судові витрати залишають за позивачем. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Повністю підтвердив обставини, зазначені в позовній заяві. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відносно [PERSON] та не заперечує проти зміни прізвища дитини з «[INFO]» на «[INFO]». Представники третіх осіб в попереднє судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення повідомлялись своєчасно та належним чином, заперечень проти позову не надали. Представник Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.12.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] року в м. Харків, її батько - [PERSON], а мати - [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2012 року і до повноліття [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.10.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України (злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON]) та йому призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.03.2015 року, складеного службою у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради з метою обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], за цією адресою проживають [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Мати сама виховує двох дітей, її слів батько [PERSON] з грудня 2011року не спілкується з ними, не допомагає, не бере участі у вихованні доньки. Діти мають все для проживання, в квартирі затишно, гарний ремонт. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №16», [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на спостереженні в КЗОЗ ХМДП№16 з народження, діагноз: здорова. Фізичний та психічний розвиток відповідає віку, відвідує ДДЗ №93 з 09.2012 року. [PERSON] не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною. Відповідно до довідки №42/01-31, виданої 25.02.2015 року Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №93 Харківської міської ради», [PERSON] дійсно відвідує даний заклад з 01.09.2012 року по теперішній час. За час перебування у закладі освіти за дівчинкою піклується її мама, своєчасно здійснює оплату та харчування дитини, вчасно приводить та забирає доньку, брала активну участь у робот групи та дошкільного навчального закладу, дівчинка завжди охайна та весела. Батько дитини не брав участі у її вихованні. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги що позивач наполягає на позовних вимога, треті особи не заперечували проти них, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та в повному обсязі визнав позовні вимоги,

Outcome: approved