Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказує про те, що 27.07.2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис №130. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що сімейне життя між ними з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сім'ї позивач називає різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Як вказує позивач, в такій атмосфері сімейного життя відсутнє піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що в подальшому призводить до постійних сварок та душевних страждань. На переконання позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач зазначає про те, що тривалий час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Діти проживають разом із матір'ю, спору між сторонами щодо виховання та місця проживання дітей немає. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачем подано суду заяву, в якій вона просить розглянути справу без її участі та зазначає про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити, проти примирення заперечує. Представник позивача у поданій суду заяві просить розглянути справу за її відсутності, вказує про підтримання позову позивачем. Відповідач також подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав та просив задовольнити, заперечував проти надання строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 27.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис №130 (а.с.4). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Сім'я існує тільки формально, сторони живуть окремим життям, вважають збереження сім'ї і спільне життя неможливим, проти примирення заперечують. Спору стосовно місця проживання дітей та їхнього виховання між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість збереження сім'ї та необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється згідно зі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved