Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №\~4 будинку № 2 провулок Бутлерова в місті Кривому Розі Дніпропетровської області шляхом його зняти з реєстраційного обліку місця проживання за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є основним наймачем квартири № 4, що розташована у будинку № 2 провулок Бутлерова м. Кривий Ріг. Квартира була виділена для її проживання та проживання членів сімї - сина [PERSON] та дочкам [PERSON], [PERSON] Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, вів антисуспільний спосіб життя, періодично по декілька днів не приходив до дому. Весною 2006 року, відповідач зібрав свої особисті речі та виїхав з квартири. Реєстрація відповідача за спірною адресою, тягне нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачує, що для позивача є обтяжуючим фактором. У добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстраційного обліку, у звязку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Просила справу розглянути за відсутності відповідача та постановити по справі заочне рішення. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу до суду не прибув, направив письмові пояснення, в яких просив справу розглянути за його відсутності, просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. Треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просили справу за позовом [PERSON] розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Допитана у суді свідок [PERSON] вказала, що з позивачкою мешкає по сусідству, у квартирі [ADDRESS]. Мешкає за вказаною адресою на протязі останніх десяти років, при цьому відповідача ніколи не бачила, нічого про нього не чула. Свідок [PERSON] вказав суду, що мешкає по сусідству з позивачкою на протязі останніх двадцяти років, у квартирі № 8 за вищевказаною адресою. [PERSON] знає з самого дитинства, останній з матірю не мешкає, не приходить її провідати. Останній раз відповідача бачив місяці три назад, мимо проходив по вулиці. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та членам її сімї: синові - [PERSON] та дочкам - [PERSON], [PERSON], надана для проживання квартира [INFO], які значаться зареєстрованими за цією адресою, що підтверджено довідкою ТОВ «КК «ДОМ.КОМ» № 7716 від 03.10.2016 року (а.с. 7). З акту, який міститься в матеріалах справи (а.с. 6), складений мешканцями будинку № 2, що розташований в м. Кривому Розі провулок Бутлерова, підписи яких засвідчені посадовими особами ТОВ «ДОМ.КОМ» убачається, що відповідач [PERSON] з 2006 року по теперішній час не мешкає у спірній квартирі. Наполягаючи на позовних вимогах, позивач зазначила, що відповідач є її рідним сином, який у спірній квартирі не мешкає, будь-які особисті речі відповідача у помешканні відсутні, комунальні послуги, які нараховуються на його імя не сплачує, тому суд погоджується з доводами позивача, що відповідач втратив інтерес до помешкання як до місця свого мешкання. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як розяснив Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При цьому, в п. 11 Постанови передбачено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно відповіді т.в.о. начальника КВ ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] (а.с. 39), [PERSON] за даними УІПКП «102» станом на 24.01.2017 року до кримінальної відповідальності не притягався, засудженим не значиться та в розшуку не перебуває. Судом встановлено, що відповідач у квартирі не мешкає та не зявляється, що свідчить про те, що він втратив інтерес до помешкання, як до місця свого постійного проживання. При цьому, суд враховує, що звертаючись до суду з позовом позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом з підстави, передбаченої ст. 71 ЖК України, й підстав позову під час розгляду справи в подальшому не змінювала. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач залишив житлове приміщення з власної волі, в квартирі не проживає з 2006 року, тобто без поважних причин відсутній за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, а тому на підставі вимог ст. 71 ЖК України, може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням. При цьому, перешкоди з боку позивача, для непроживання відповідача, судом не встановлені. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved