Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані колишні співвласники [PERSON], [PERSON], які не знялися з реєстрації після продажу квартири. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійсненні прав власності позивача, яка не може вільно користуватися квартирою та змушена нести додаткові витрати на утримання. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутній за місцем реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки за вих. № 1/1 від 12.01.2017 року, виданої ОСББ «Будівельників 3» за адресою [ADDRESS], крім [PERSON] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відноситься до повноважень суду, з огляду на те, що відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: partial