Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 20 листопада 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] року від шлюбу у них із відповідачем народилася донька [PERSON]. Згідно копії договору найму житлового приміщення №95 від 01.09.2014 року їхня малолітня донька проживає разом з нею у м. Мала Виска. Починаючи з 20 листопада 2013 року відповідач не проживає разом з нею та донькою, в усній розмові він пообіцяв доробити в своїй квартирі ремонт для подальшого проживання разом з нею та донькою, але це була тільки обіцянка. Її вагітність протікала дуже тяжко, вона майже всю вагітність провела на лікарняному, перебувала у безпорадному стані. Сподівалася на допомогу відповідача та на його порядність по відношенню до неї та їхньої майбутньої дитини. Однак, відповідач майже зник із її життя і не повернувся навіть після народження доньки. Вона перебувала у тяжкому як фінансовому, так і моральному становищі, та перебуває в ньому і до цього часу. Протягом певного періоду, а саме до кінця березня 2014 року вона ще працювала, а розпорядженням голови Маловисківської районної державної адміністрації від 11 серпня 2014 року №70-в їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 серпня 2014 року до [INFO] року. Вона неодноразово телефонувала відповідачу, повідомляла про свій душевний та тяжкий матеріальний стан, про необхідність сплачувати значні для неї грошові кошти, що пов'язано із специфікою вагітності та пологами. Проте, відповідач проявив байдужість до неї та майбутньої дитини. В березні 2014 року посварившись за значні витрати на лікарню, де вона знаходилася на збереженні, відповідач залишив їй свою заробітну картку нібито на витрати, вказавши про те, що на неї щомісячно буде нараховано 1000 грн., однак цього не сталося, щомісячно вона отримувала різну суму, найбільше це було 760 грн., з того часу відповідач жодного разу не приїжджав аж до пологів. Після народження дитини відповідач забрав свою заробітну картку. Коли вона телефонувала відповідачу та говорила про те, що їй не вистачає коштів на існування, на той час вона вже перебувала у відпустці, то відповідач відповідав, що у нього не має коштів. Отже, з кінця березня 2014 року до дати подання позовної заяви, відповідач ухиляється від участі в її утриманні, а після народження доньки і в утриманні своєї доньки. Відповідач жодного разу не поцікавився життям та станом здоров'я ані щодо неї, ані щодо своєї малолітньої доньки. На даний час вона не працює, здійснює догляд за дитиною, якій лише 4 місяці, тому вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти і на її утримання. Добровільної згоди про сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до досягнення донькою повноліття, а також на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). З розпорядження голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року №70-в вбачається, що [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 серпня 2014 року по [INFO] року ( а.с. 25 ). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням відповідної індексації, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви, а саме з 29 жовтня 2014 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., починаючи з 29 жовтня 2014 року і до досягнення донькою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved