Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної вимоги зазначила, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований та з 2007 року не проживає відповідач [PERSON] , а тому втратив право на його користування. Позивач в судове засідання не з`явилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Позивачу [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2017 року, індексний номер 88829713, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 року по справі №132/807/17. Факт не проживання відповідача [PERSON] у період з травня 2007 р. по теперішній час за вказаною адресою, підтверджується письмовим актом обстеження житлових умов №138 від 11.03.2020 р. Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, довідками Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №1152 від 27.12.2019 року, №109 від 26.02.2020 року, №42 від 22.01.2020 року та письмовими заявами громадян [PERSON] , [PERSON] . Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Разом з тим, вирішуючи спір встановивши, що відповідач з травня 2007 року, у тому числі на момент набуття права власності позивачем на будинок у 2017 року і на момент звернення до суду з цим позовом у червні 2020 року у спірному будинку як член сім`ї позивача не проживав, суд прийшов до висновку про задоволення позову з підстав, передбачених статтями 383 та 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved