Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, якою просила визначити місце проживання [PERSON], [INFO], уродженки м. Херсона із позивачем [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 03.06.2011 року по 22.10.2012 року, та від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Після припинення шлюбних відносин між сторонами за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.10.2012 року з відповідача на корить позивача на утримання дитини [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Окрім того за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2012 року із відповідача було також стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Вказує про те, що після розлучення позивач не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною, проте останній вчиняє на адресу позивача погрози з приводу незаконних дій, що потягнуть собою відібрання дитини від матері. Разом із тим зазначає про те, що відповідач з'являвся до дитини в стані алкогольного сп'яніння, та вчиняв в присутності дитини протиправні дії щодо позивача. Вказує про те, що дитина, якій наразі два роки, від народження перебувала із нею, при цьому вона має постійне місце проживання, що за адресою [ADDRESS], де існують належні умови для проживання дитини. Вказує також про те, що обставини, які б свідчили про неможливість виконувати позивачем належним чином свої батьківські обов'язки відсутні. При цьому зазначає, що відповідач по справі не має у власності житла, а мешкає та зареєстрований у квартирі своїх батьків, та не створює належні умов для нормального існування дитини. Таким чином, із урахуванням приписів чинного законодавства, зокрема і міжнародного, що було імплементовано у національне, вважає, що місце проживання доньки [PERSON] [INFO] треба визначити саме із нею. У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі із викладених у позові підстав та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні обставини викладені у розглядуваному судом позові визнав частково, а саме з приводу того, що дійсно, в разі розлучення батьків, дитина повинна мешкати із матір'ю, проте просив суд в разі задоволення позовних вимог обов'язково визначити у рішенні конкретну адресу, за якою дитина буде проживати із матір'ю, вказуючи про те, що позивач зареєстрована за однією адресою проте наразі мешкає за іншою, у квартирі, яка не є власністю позивача, та з якої дитину може бути виселено у будь-який момент. Представник третьої особи Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в особі органу опіки та піклування за довіреністю Айралова Л.М., щодо задоволення позовних вимог не заперечувала із урахуванням наданих суду висновків з приводу умов проживання дитини. Представники третьої особи Комсомольської районної у м. Херсоні ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, проте від представника вказаної третьої особи за довіреністю Котько С.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, якою останні при вирішенні питання по суті покладались на розсуд суду із урахуванням наданих ними висновків з приводу розглядуваних судом питань, які ними було надано суду та долучено до справи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та їх представників, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження від 03.06.2011 року серії [NUMBER] сторони зареєстрували між собою шлюб, при чому при реєстрації шлюбу позивач залишилась на своєму дошлюбному прізвищі «[PERSON]». Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.10.2012 року, що набрало законної сили у встановленому законом порядку, шлюб між сторонами по справі було розірвано. Разом із тим як вбачається зі свідоцтва про народження від 05.07.2011 року серії [NUMBER] у сторін по справі в період шлюбу [INFO] року народилась спільна донька [PERSON]. Як вбачається з дослідженої судом копії виконавчого листа 29.10.2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона постановлено стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Так, відповідно до паспортних даних позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Проте, згідно актів затверджених КП «Дніпровський» від 21.11.2012 року та від 28.11.2013 року і 05.05.2014 року позивач разом із дитиною наразі мешкає без прописки за адресою [ADDRESS], власником якої є [PERSON], тобто мати позивачки, що сторонами у судовому засіданні не заперечувалось. Окрім того, згідно акту обстеження житлово-побутових умов складеного 16.05.2014 року уповноваженими особами Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради, за адресою проживання дитини [PERSON] [INFO] , що [ADDRESS], де дитина мешкає разом із матір'ю позивачем по справі та бабусею - [PERSON], створено усі належні умови для проживання дитини. Також довідкою Херсонського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеня - гімназія» № 7, що по вул. Перекопська 171-а за вих. № 314 від 26.09.2014 року, вбачається, що [PERSON] [INFO] починаючи з січня 2014 року відвідує вказаний заклад, при цьому дитину завжди супроводжує позивач. З акті обстеження умов проживання відповідача по справі [PERSON] , що за адресою [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою, де, згідно дослідженої судом довідки ТОВ «Україна» від 29.04.2014 року з 26.098.2011 року зареєстрована донька [PERSON] [INFO], мешкає тільки відповідач зі своїми батьками, при цьому помешкання охайне. Окрім того вказаним актом зафіксовано те, що відповідач відвідує доньку [PERSON] [INFO] близько двох разів на тиждень за місцем проживання позивача по справі, де як вище встановлено, наразі дитина фактично проживає. Обставини неналежної поведінки відповідача стосовно позивача по справі вказані у розглядуваному судом позові підтверджуються дослідженими судом заявою потерпілої [PERSON] про заподіяння їй позивачем 09.03.2014 року тілесних ушкоджені за адресою [ADDRESS]., а також витягом з ЄРДР з цього приводу за ч. 2 ст. 125 КК України та обвинувальним вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.07.2014 року стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України і ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.09.2014 року, якою вказаний вирок суду першої інстанції залишено в силі. Так, згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 згаданої статі орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Окрім того згідно роз'яснень викладених 12.12.2012 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України вирішуючи спір між матір'ю та батьком щодо місця проживання дітей, яким виповнилося по 11 років, судам належить виходити з рівності прав та обов'язків матері й батька відносно дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини, та, ураховуючи особисте добровільне побажання малолітніх дітей. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку. та яка діє на час виникнення розглядуваних судом спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір'ю. Таким чином суд приходить до переконання про законність та обґрунтованість розглядуваних позовних вимог та, відповідно, із урахуванням віку дитини, про необхідність їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved