Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду та просить суд: - розірвати договір банківського строкового вкладу № 26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3» від 16 грудня 2013 р., укладений між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON]; - стягнути з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за Договором банківського строкового вкладу № 26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3» від 16 грудня 2013 р. у розмірі 1 200,00 (одна тисяча двісті) доларів США; - розірвати Договір банківського строкового вкладу №? 26359017316903 «ПОРИ РОКУ 6» від 10 січня 2013 р., укладений між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON]; - стягнути з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за Договором банківського строкового вкладу №? 26359017316903 «ПОРИ РОКУ 6» від 10 січня 2014 р. у розмірі 5 500,00 (п'ять тисяч п'ятсот) доларів США; - розірвати Договір банківського строкового вкладу № [NUMBER] «ПОРИ РОКУ 6» від 10 січня 2013 р., укладений між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON]; - стягнути з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за Договором банківського строкового вкладу № 26350017316902 «ПОРИ РОКУ 6» від 10 січня 2014 р., у розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч) доларів США. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 16 грудня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було укладено договір банківського строкового вкладу № 26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3», згідно якого позивачем розміщено на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 1 200,00 доларів США, строком до 21 грудня 2014 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,80% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором. Крім того, 10 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу №?26359017316903 «ПОРИ РОКУ 6», згідно якого позивач розмістила на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 5500,00 доларів США, строком до 15 січня 2015 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,85% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором. Також, 10 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського строкового вкладу № [NUMBER] «ПОРИ РОКУ 6», згідно якого позивачем було розміщено на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 5 000,00 доларів США, строком до 15 січня 2015 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,85% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором. 18 березня 2014 року позивач звернулася до Кіровського відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», де безпосередньо нею було розміщено депозит, з заявами про дострокове розірвання договору банківського строкового вкладу [NUMBER] «ПОРИ РОКУ 6» від 10.01.2014 року та договору банківського строкового вкладу № 26350017316902 «ПОРИ РОКУ 6» від 10.01.2014 р., згідно яких позивач просила повернути належні їй грошові кошти, проте депозити відповідачем не повернуто. Також, 21 березня 2014 року позивач звернулася до того ж Кіровського відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», з заявою про дострокове розірвання договору банківського строкового вкладу № 26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3» від 16.12.2013 р. та видачу їй готівки, проте відповідачем не виконуються зобов'язання за укладеним з позивачем договором. На вищезазначені звернення позивача, відповідач надав відповідь про відмову у видачі належних позивачу грошових коштів, з посиланням на п.п. 7 п.4 Постанови Правління НБУ №49 від 06.02.2014 р., що у випадку дострокового розірвання договорів банківського строкового вкладу позивачем, відповідач поверне їй грошові кошти не у валюті вкладів, а у національній валюті України за курсом купівлі іноземної валюти банку на дату повернення грошових коштів і рекомендував позивачу дочекатися спливу строку дії договорів строкового банківського вкладу для отримання нею належних їй грошових коштів у валюті вкладу. Вважає, що такі дії відповідача не відповідають приписам цивільного законодавства України та порушують майнові права позивача, що надає їй підстави звернутися до суду за захистом своїх інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» Кірічко М.О. в судовому засіданні заперечувала на задоволенні позовних вимог та пояснила, що відповідно до п.7 ч.1 Постанови Правління Національного банку України № 245 від 29 квітня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів та достроково погашати ощадні (депозитні) сертифікати, номіновані в іноземній валюті, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції. Аналогічне положення містилось у Постанові Правління НБУ № 172 від 28.03.2014 р. «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» та у Постанові Правління НБУ № 49 від 06.02.2014 р. «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», які діяли на час звернення позивача до відповідача. Крім того представником відповідача зазначено, що згідно ч.1, ч.2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 р., Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його компетенції, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Відповідно до зазначеного закону України, до функцій Національного банку України відноситься встановлення для банків правил проведення банківських операцій, ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках. Положенням «Про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства» від 17.08.2012 р. та Законом України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України має право застосовувати заходи впливу у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог. Таким чином, відповідач посилається на неможливість порушення з його боку приписів нормативно-правових актів Національного банку України та, як наслідок, в зв'язку з дотриманням таких приписів, неможливістю видачі депозитних вкладів позивачу у валюті цих вкладів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було укладено договір банківського строкового вкладу № 26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3», згідно якого позивачем розміщено на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 1 200,00 доларів США, строком до 21 грудня 2014 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,80% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором (а.с.9,10). 10 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу №? 26359017316903 «ПОРИ РОКУ 6», згідно якого позивач розмістила на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 5 500,00 доларів США, строком до 15 січня 2015 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,85% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором (а.с.12,13). 10 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського строкового вкладу №?26350017316902 «ПОРИ РОКУ 6», згідно якого позивачем було розміщено на депозитному рахунку № [NUMBER] вклад в іноземній валюті в розмірі 5000,00 доларів США, строком до 15 січня 2015 р. включно, з нарахуванням відсотків 8,85% річних на умовах, визначених вищезазначеним договором (а.с.15,16). 18 березня 2014 року позивач звернулася до Кіровського відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», де безпосередньо нею було розміщено депозит, з заявами про дострокове розірвання договору банківського строкового вкладу № 26359017316903 «ПОРИ РОКУ 6» від 10.01.2014 року та договору банківського строкового вкладу № 26350017316902 «ПОРИ РОКУ 6» від 10.01.2014 р., згідно яких позивач просила повернути належні їй грошові кошти, проте депозити відповідачем не повернуто (а.с.14,17). 21 березня 2014 року позивач звернулася до того ж Кіровського відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», з заявою про дострокове розірвання договору банківського строкового вкладу №?26351017316901 «ПОРИ РОКУ 3» від 16.12.2013 р. та видачу їй готівки, проте відповідачем не виконуються зобов'язання за укладеним з позивачем договором (а.с.11). На вищезазначені звернення позивача, відповідач надав відповідь про відмову у видачі належних позивачці грошових коштів (вих. № 28/13-55 від 20.03.2014 р,) з посиланням на п.п. 7 п.4 Постанови Правління НБУ № 49 від 06.02.2014 р., що у випадку дострокового розірвання договорів банківського строкового вкладу позивачкою, відповідач поверне їй грошові кошти не у валюті вкладів, а у національній валюті України за курсом купівлі іноземної валюти банку на дату повернення грошових коштів і рекомендував позивачці дочекатися спливу строку дії договорів строкового банківського вкладу для отримання нею належних їй грошових коштів у валюті вкладу (а.с.18). Також, судом встановлено, що ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було надано відповідь (вих. № 28/13-57 від 25.03.2014 р.) на звернення [PERSON] від 21.03.2014 р., згідно якого банк послався на норми Закону України «Про звернення громадян» та зазначив, що ним розглянуто попередні звернення та вже надано відповідь по суті (а.с.19). Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно п.п. 2, 5, 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно п.3.3. глави 3 «Порядок повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договорами банківського вкладу (депозиту)» Постанови Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 56 Закону України «Про Національний Банк України», нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Нормативно-правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved