Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про звільнення майна з-під арешту, яку мотивує тим, що вона являється спадкоємцем та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , до складу якої увійшла кв. [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини вона дізналась, що все майно, яке належало її матері, в тому числі житловий будинок знаходиться під забороною, що здійснена Генічеською районною державною нотаріальною конторою на підставі листа Генічеського ВДВС. Звернувшись до виконавчої служби їй повідомили про відсутність виконавчих провадження, боржником за якими є [PERSON] . Наголошує на тому, що обставини, які слугували підставою для заборони вчиняти будь-які дії щодо майна, яке на той час належало її матері, як на момент відкриття спадщини, так і на даний час перестали існувати, а наявність заборони обмежує наразі її права, як спадкоємця. У зв`язку із викладеним, позивач була змушена звернутися до суду для захисту свого права на спадкування та просить зняти заборону на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , накладену листом Генічеським відділом державної виконавчої служби та зареєстровану в державному реєстрі обтяжень Генічеською державною нотаріальної конторою 07 жовтня 2005 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] була відсутня. Її представник за довіреністю - [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю. Представник відповідача - Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори, про свідчить довідка від 21 лютого 2020 року, видана Генічеським БТІ, а також копія вказаного договору-купівлі продажу. Крім того [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 015242 від 28 грудня 2001 року належить земельна ділянка, площею 4.84 га, розташована на території Новоіванівської сільської ради, а також на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 741746 від 01 серпня 2008 року належить земельна ділянка, площею 0,1492 га, розташована на [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2019 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 212 - [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] була зареєстрована спадкова справа на майно померлої. З довідки, виданої приватним нотаріусом Генічеського районного округу від 08 серпня 2019 року вбачається, що спадкоємцем на майно померлої, в тому числі на земельні ділянки є її донька - [PERSON] . Факт того, що позивач являється донькою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про її народження. Звернення позивача до суду зумовлене тією обставиною, що під час оформлення спадщини з`ясувалось, що все майно, яке належало її матері знаходиться під арештом. Вказані обставини знайшли своє підтвердження відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, отриманими на запит суду, відповідно до яких наявний арешт (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2468546, що зареєстрований 07 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі довідки Генічеської державної виконавчої служби від 25 вересня 2003 року за № 16491. Об`єктом обтяження є квартира [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно додаткових даних, датою виникнення обтяження є 30 вересня 2003 року. Також з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 07 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі довідки Генічеської державної виконавчої служби від 25 вересня 2003 року за № 16491 був також накладений арешт (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2468550 об`єктом обтяження якого є невизначене майно, все майно, власником якого є [PERSON] . Також міститься відмітка про перенесення вказаного запису про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим на земельну ділянку, площею 4.84 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради, що як зазначалось вище належить матері позивача (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1307049265221) наявний запис про обтяження 21507600. В матеріалах справи наявна копія довідки Генічеського ВДВС від 25 вересня 2003 року на підставі якої накладені вказані обтяження та відповідно до якої було заборонено проводити будь-які дії з майном [PERSON] . При зверненні позивача до виконавчої служби, листом від 12 червня 2020 року Генічеський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що станом на дату відповіді відсутні виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] та що зняти арешт з майна немає можливості, так як виконавчі провадження знищені у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання. Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, суд враховує, що підстави, за яких виконавча служба наклала арешт на майно [PERSON] не встановлені, оскільки матеріали виконавчого провадження знищенні за закінченням строку зберігання, питання про скасування арешту на майно вирішено не було. Враховуючи, що наразі виконавчі провадження, за якими боржником є матір позивача відсутні та той факт, що позивач має намір реалізувати свої спадкові права після смерті матері, за відсутності обставин, які перешкоджають зняттю арешту, суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування майна повинно бути захищено шляхом зняття накладеного арешту на все майно [PERSON] , в тому числі на квартиру. На підставі наведеного, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved