Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] в розмірі 51658,00 грн. та неустойку за несплату аліментів в період з квітня 2015 року по квітень 2017 року в сумі 15650,60 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.07.1997 року по 15.10.2002 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] На підставі виконавчого листа №2-1806, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 12.06.2002 року на виконання рішення суду, відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05.06.2002 року і до його повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 36946,27 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 18.11.2016 року. Крім того, з грудня 2016 року по квітень 2017 року сума аліментів, що розраховувалась на підставі даних органів статистики щодо середньої мінімальної заробітної плати в м. Києві складає 14711,73 грн. Отже, загальна сума складає 51658,00 грн. Також, згідно ч. 1 ст. 196 СК України позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити їй неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів, яка за період з квітня 2015 року по квітень 2017 року складає 15650,60 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що він не ухилявся від сплати аліментів, як стверджує позивач. Він є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію та аліменти утримуються з його пенсії у розмірі 1/4 її частини. В постанові про закінчення виконавчого провадження ВП №21815928 від 24.07.2017 року, яку направив відповідачу Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зазначено, що заборгованість по аліментам відсутня. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову та справу розглядати без його участі. Суд, врахувавши заяву позивача, письмові пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач та відповідач з 19.07.1997 року по 15.10.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва 19.07.1997 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 15.10.2002 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві. Встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП №52574383, з примусового виконання виконавчого листа №2-1806, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 12.06.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05.06.2002 року і до його повноліття. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.10.2016 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.11.2016 року виконавчий лист №2-1806, виданий Солом'янським районним судом м. Києва 12.06.2002 року було повернуто стягувачу. З вказаної постанови вбачається, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що згідно повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» від 31.10.2016 року №1597-180/5, [PERSON] звільнений з ПАТ «Альфа-Банк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, 4/6. Стягнення не проводились. Згідно відповідей ДПС України та УПФ України відомості про доходи боржника відсутні. Заборгованість по аліментам за період з 01.04.2015 року по 18.11.2016 року складає 36946,27 грн. На даний час вищевказаний виконавчий лист знаходиться у позивача. Позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] в розмірі 51658,00 грн. та неустойку за несплату аліментів в період з квітня 2015 року по квітень 2017 року в сумі 15650,60 грн. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що у нього відсутня заборгованість по аліментам, що підтверджується постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження ВП №21815928 від 24.07.2017 року. Однак, суд не погоджується з даними твердженнями боржника, оскільки зазначене підтверджує лише факт існування двох виконавчих проваджень, які були заведені по місцю роботи боржника та за місцем отримання пенсії, та не свідчить про належне виконання відповідачем свого обов'язку зі сплати аліментів. Крім того, розрахунок заборгованості відповідачем в судовому порядку не оспорювався, розрахунок наданий позивачем є вірним, а отже може бути взятим судом при ухваленні рішення по справі. Отже, судом достовірно встановлено, що заборгованість по аліментам за період з 01.04.2015 року по 18.11.2016 року складає 36946,27 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.11.2016 року. Крім того, з грудня 2016 року по квітень 2017 року сума аліментів, що розраховувалась, на підставі даних органів статистики щодо середньої заробітної плати в м. Києві складає 14711,73 грн. Загальна сума заборгованості становить 51658,00 грн. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в сумі 51658,00 грн. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несплату аліментів за період з квітня 2015 року по квітень 2017 року в сумі 15650,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розглядаючи справу № 6-149цс14 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів Верховний суд України зробив наступний висновок: оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Під час розгляду аналогічної справи щодо стягнення пені по аліментам Апеляційний суд міста Києва в рішенні від 24.05.2017 року по справі № 753/11567/15-ц зробив наступний висновок щодо розрахунку розміру пені: «неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)» Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком пені та вважає що відповідач повинен сплатити позивачу 15650,60 грн. неустойки (пені) від суми несплачених аліментів які були стягнути за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання їй правничої допомоги на суму 1500,00 грн., надано договір про надання юридичної допомоги від 12.01.2017 року, з якого вбачається, що позивачу надані послуги з перевірки наявності підстав та документів для подання в органи державної влади з питання стягнення заборгованості по аліментах, пені та додаткових витрат на утримання дитини з [PERSON]; складання для подання до районного суду проекту позовної заяви; прийняття участі в підготовці додатків до позовної заяви. Перевірка на відповідність таких додатків позовній заяві; представлення у встановленому порядку інтересів замовника в судах загальної юрисдикції (за згодою); здійснення у встановленому законодавством порядку, захист прав та законних інтересів замовника. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних із наданням правової допомоги в сумі 1500,00 грн. Що стосується витрат пов'язаних із сплатою судового збору то вони стягненню з відповідача не підлягають, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved