Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 06.09.2002 року Юрківською сільською радою Звенигордського району Черкаській області, актовий запис № 8. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюбно-сімейне життя та несумісні характери. З жовтня 2017 року фактично припинилися шлюбно-сімейні відносини, оскільки почали проживати окремо. Подальше спільне проживання з відповідачем вважає не можливим, на примирення не згідно, оскільки даний шлюб існує лише юридично. Також позивачем вказано, що неповнолітні діти від даного шлюбу будуть проживати з нею, питання матеріального забезпечення буде вирішуватися окремо. Позивач у підготовче засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також підтримання позовних вимог. Відповідач у засідання не з'явився. Звернувся до суду із заявою, у якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, та просив розгляд справи провести у його відсутність. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, у порядку, встановленому ст. 207 ЦПК України. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов'язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 06.09.2002 року Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації актів про одруження 2002 року зроблено актовий запис за № 8. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданими 28.05.2003 року та 11.01.2010 року Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, відповідно. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна, а також місця проживання спільних дітей, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Сторони з жовтня 2017 року проживають окремо. Позивач категорично налаштована на припинення даних шлюбних відносин, його збереження не відповідає її інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, що суд оцінює як його незацікавленість у збереженні шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову відповідно до квитанції Ватутінського відділення АТ «Банк Січ» від 02.07.2018 року № ПН139511, підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету, становить 352 грн. 40 коп. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved