Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], треті особи ГТУЮ в Київській області, Обухівська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати нечинним заповіт, складений [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори 02.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №3062, та стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що [INFO] року помер [PERSON], за життя якого було складено 4 заповіти, якими він розпоряджався щодо належної йому земельної ділянки - паю, який розташований на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Зокрема 26.05.2006 року на користь сусіда [PERSON], 17.08.2006 року на користь племінниці [PERSON], 02.11.2006 року на користь [PERSON] та 15.04.2011 року на користь [PERSON] 11.05.2011 року [PERSON] звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом. На підставі даної заяви державним нотаріусом було заведено спадкову справу №144/2011 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] 10.10.2011 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 15.04.2011 року до Обухівської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] У зв'язку з наявністю двох заповітів, ні [PERSON], ні [PERSON] не отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31.07.2012 року було визнано недійсним заповіт від 15.04.2011 року, укладений на користь [PERSON] Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.11.2013 року було відновлено дію заповіту на користь [PERSON] від 02.11.2006 року. 12.11.2014 року [PERSON] звернулась до Обухівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за законом. Впродовж 2014-2015 років тривав судовий розгляд у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту від 02.11.2006 року недійсним. У даній справі було постановлено рішення на користь [PERSON] та відмовлено [PERSON] у визнані заповіту від 01.11.2006 року недійсним. 14.11.2015 року [PERSON] звернувся до Обухівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту від 02.11.2006 року. Разом з тим, постановою №1723/02-31 державного нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори від 14.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з наданням нечинних правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки право власності на земельну ділянку, належну померлому, посвідчувалося іншими актами. Про існування такої постанови державного нотаріуса [PERSON] відомо не було, а ж поки в Єдиному реєстрі судових рішень вона не знайшла судове рішення, з якого дізналася, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.03.2016 року було визнано за [PERSON] право власності на спірний пай, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07.07.20164 року. Однак на даний час вказані судові рішення оскаржуються у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Позивач вважає, що незалежно від результатів постановленого рішення у справі, є підстави стверджувати, що заповіт від 02.11.2006 року є нечинним, а відтак не можу бути підставою для здійснення спадкування. Так, дізнавшись з постанови нотаріуса від 14.11.2015 року про те, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що в заповіті ідентифікована земельна ділянка за державним актом [NUMBER] від 05.05.2016 року, а на момент смерті [PERSON] належала земельна ділянка згідно дубліката державних актів [NUMBER] та [NUMBER] від 15.02.2008 року, [PERSON] звернулася до ГТУЮ в Київській області з інформаційним запитом щодо дійсності заповіту від 02.11.2006 року та можливості спадкування за ним. Листом №Х-92/4/01.2-34/4 від 01.08.2016 року ГТУЮ у Київській області повідомило [PERSON] про те, що заповіт в частині земельної ділянки, державний акт на право власності на яку анульовано, є нечинним. Не зрозумівши суть даної відповіді, [PERSON] повторно звернулася до ГТУЮ у Київській області з проханням роз'яснити, чи є чинним заповіт на земельну ділянку, акт на яку на момент посвідчення був анульований, однак після посвідчення заповіту на цю ж саму ділянку, видано новий державний акт про право власності. 30.09.2016 року листом №Х-112/4/07.2-34/4 ГТУЮ у Київській області повторно повідомило [PERSON] про те, що заповіт в частині земельної ділянки, державний акт на право власності на яку анульовано, є нечинним. Таким чином, заповіт від 02.11.2006 року, складений на користь [PERSON] є нечинним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, з підстав його необгрунтованості та безпідставності, адже права позивача не порушені, оскільки він не є спадкоємцем. Крім того представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову і в зв»язку зі спливом позовної давності, оскільки позивачу про порушення його права було відомо ще 10.10.2011 року. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в Київській області при вирішенні позову поклався на розсуд суду. Третя особа Обухівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли цивільної справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2006 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 2,70 га, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]. 18.08.2006 року рішенням №119 Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області вирішено анулювати державний акт серії [NUMBER] від 05.05.2006 року на право приватної власності на земельну частку (пай) площею 2,70 га, яка знаходиться в с. Старі Безрадичі, Обухівського району, Київської області на ім'я [PERSON], та видати дублікат державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай) площею 2,7 га на ім'я [PERSON] 02.11.2006 року [PERSON] був складений заповіт, яким належну йому на підставі державного акту на земельну ділянку [NUMBER] виданого Обухівською райдержадміністрацією 05.05.2006 року, земельні ділянки (кадастровий номер [NUMBER] та кадастровий номер [NUMBER]) площею 2,70 га, розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, він заповів [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3062. 24.11.2006 року розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №1079 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із складання дублікату державного акту на право власності на земельну частку (пай) площею 2,70 га [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. 15.01.2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 2,1700 га, що розташована Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. 15.01.2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,5300 га, що розташована Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №7. 31.07.2012 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги [PERSON] задоволено, та визнано заповіт складений 15.04.2011 року [PERSON], посвідчений секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, зареєстрований в реєстрі №38, недійсним. 20.11.2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, [PERSON] про визнання заповітів недійсними, відмовлено повністю. 30.01.2014 року рішенням апеляційного суд Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 20.11.2013 року змінено, та вилучено із мотивувальної частини рішення висновок суду наступного змісту «Отже ні позивач, ні відповідач [PERSON] не можуть спадкувати майно [PERSON] за заповітом, оскільки чинні заповіти на їх користь відсутні». 22.09.2014 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, та визнано заповіт від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062, яким [PERSON], заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 2,70 га, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, державний акт серії [NUMBER], виданого Обухівської районною державною адміністрацією 05.05.2006 року, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], таким, що не був скасований заповітом від 15.04.2011 року, складений секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району № 38. Визнано таким, що діє заповіт від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062. Визнано за [PERSON] право на спадкування за заповітом від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062. 11.11.2014 року ухвалою апеляційного суду Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 22.09.2014 року залишено без змін. 12.11.2014 року позивач звернулася до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) площею 2,70 га, яка знаходиться на території Старобезрадичівської сільської ради та належала [PERSON] 13.11.2014 року листом №1474/02-14 завідувач Обухівської районної державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,70 га, що знаходиться на території Старобезрадичівської сільської ради, яка належала померлому [INFO] року [PERSON], у зв'язку з тим, що не надані документи, які б підтверджували родинні стосунки з померлим. 21.01.2015 року ухвалою Вищого спеціалзованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Обухівського районного суду Київської області від 22.09.2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11.07.2014 року залишено без змін. 16.07.2015 року рішенням Обухівського районного суду Київської області в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи Головне Управління юстиції в Київській області, Обухівська районна державна нотаріальна контора, Старобезрадичівська сільська рада про визнання заповіту недійсним, відмовлено повністю. 26.10.2015 року ухвалою апеляційного суду Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2015 року залишено без змін. 14.11.2015 року державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовив [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Обухівською районною державною нотаріальною конторою Київської області 02.11.2016 року за реєстровим №3062, на земельні ділянки з кадастровими номерами -[NUMBER] та [NUMBER], надані для ведення товарного сльськогосподарського виробництва, які розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що належала померлому [INFO] року [PERSON] 24.12.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26.10.2015 року залишено без змін. 03.03.2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги [PERSON] задоволено, та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,53 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 2,17 га, кадастровий номер [NUMBER] - розташованих в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до інформаційної довідки № 56851676 від 07.04.2016 року, власником земельної ділянки площею 0,5281 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, є [PERSON], на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.03.2016 року. Відповідно до інформаційної довідки № 56848867 від 07.04.2016 року, власником земельної ділянки площею 2,1697 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, є [PERSON], на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.03.2016 року. 22.07.2016 року позивач звернулася до Головного управління юстиції у Київській області з запитом на отримання публічної інформації, на що 01.08.2016 року отримала відповідь, що заповіт в частині земельної ділянки, державний акт на право власності на яку анульовано, є нечинним. 23.09.2016 року позивач звернулася до Головного управління юстиції у Київській області з повторним запитом на отримання публічної інформації, на що 30.09.2016 року отримала відповідь за №Х-112-4/07.2-34/4, що заповіт в частині земельної ділянки, державний акт на право власності на яку анульовано, є нечинним. 01.02.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07.07.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. Так, згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною другою статтею 1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК. Відповідно до ч.4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Як вбачається з копії оспорюваного заповіту його вчинено в письмовій формі за допомогою технічних засобів спадкодавцем [PERSON], дієздатність якого нотаріусом перевірено, із зазначенням місця та часу його складання, прочитано вголос (про що є запис в заповіті), складено текст зі слів останнього, підписано [PERSON] особисто. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що форма та порядок посвідчення заповіту відповідає вимогам закону. Також відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Оцінивши в сукупності досліджені докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, з якими він звернувся до суду, про визнання нечинним заповіту, а тому, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, крім того рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.09.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, та визнано заповіт від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062, яким [PERSON], заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 2,70 га, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, державний акт серії [NUMBER], виданого Обухівської районною державною адміністрацією 05.05.2006 року, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], таким, що не був скасований заповітом від 15.04.2011 року, та визнано таким, що діє заповіт від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062, та визнано за [PERSON] право на спадкування за заповітом від 02.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі під № 3062. Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічної позовної давності, що є теж підставою для відмови в задоволенні позову з врахуванням поданої заяви відповідача зробленої до винесення рішення на підставі ст. 267 ЦК України. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed