Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що 23.10.2010 вона із [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею та знаходяться на її утримані. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дітям не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дітей, дітям потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 03.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив відповідачем до суду не подано. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 12 березня 2020 року, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серія [NUMBER] , видане виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, актовий запис № 01 від 04.01.2011 та серії [NUMBER] , видане Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №65 від 12.05.2016, відповідно (а.с. 6, 7). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки, виданої 23.01.2020 виконкомом Цибулівської селищної ради [PERSON], її діти [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2016 року народження дійсно проживають із мамою і знаходяться на утриманні сім`ї (а.с.9). Відповідач не надав суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дітей, не надав документів, які підтверджують відсутність заробітку, перебування на утриманні інших осіб. Суд з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають з позивачкою, матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але у відповідності до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 23.01.2020. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved