Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду 19.01.2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення донькою, трьох річного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій позовні вимоги в частині щодо стягнення аліментів уточнила та в остаточному варіанті просила стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття та на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON], трьох річного віку Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін ст. 169ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30.10.2013 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину з урахуванням її віку, щомісячно і до повноліття дитини, а також аліменти на користь позивача на її утримання в твердій грошовій сумі 200 грн., щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, починаючи з дня звернення до суду.

Outcome: approved