Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 15.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 407. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 15.10.2011 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Після реєстрації шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося з тієї причини, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, у звязку з чим шлюбні відносини між ними були припинені. Протягом тривалого часу вони проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На теперішній час вона фактично створила нову сімю, відповідач також перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у звязку з чим вона звертається до суду. Спору з приводу поділу майна не має. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.05.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 13 червня 2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 15 жовтня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 138383, виданим 15.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис за № 407. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №232533, виданим 17.01.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області.- Згідно позовної заяви, неповнолітня донька сторін проживає разом з матірю. \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час проживає окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримує, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзив на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (до шлюбу Шлука) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Лукашова». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., понесений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved