Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 22 вересня 1996 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З середини вересня 2017 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припиненні, вона проживає з дитиною в одному житловому будинку, а відповідач проживає окремо. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач належним чином не надає кошти на утримання сина, не виконує свій обовязок щодо його утримання. Відповідач має задовільний стан здоровя, матеріальне становище також задовільне, інших дітей у відповідача немає та аліменти він нікому не сплачує, непрацездатних батьків, офіційно дружини у нього немає, на даний час він має змогу утримувати їхню дитину. Позивач просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву за вхід.№2622 від 19.04.2018 року з клопотання справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідно до повідомлення Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області №02-18-109 від 22.03.2018 року, яке надійшло до суду 23.03.2018 року за вхід.№1970, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає у [INFO]. Відповідач [PERSON] на перше судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не зявився. Про день та час першого судового засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження був повідомлений належним чином судовою повісткою з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду повернувся лист з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №2450000510060 з відміткою «адресат відсутній» за адресою село Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області вулиця М.Коцюбинського,20. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, враховуючи вищевикладену норму Закону, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснюється. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, які є у справі - встановлено, що 28 квітня 2007 року у у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії 1-АМ №077889 (а.с.7)). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №293552 виданого 22 вересня 1996 року судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 1996 року(а.с.5). Із довідки №415 від 14.03.2018 року виданої виконкомом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю [PERSON], [INFO], та знаходиться на її утриманні(а.с.6). Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини. \~ Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, а оскільки відповідач працює охоронником в охоронній фірмі у місті Києві, як на це вказує позивач та не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованості заявлених позовних вимог і має підстави для задоволення із наступних підстав: відповідач [PERSON] не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, працює, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у частці від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою, оскільки про протилежне суду доказів не надано, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працевлаштований, оскільки на це вказує позивач та не спростовано відповідачем, має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Враховуючи викладене вище, суд має підстави для задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає можливим стягувати із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 16 березня 2018 року за вхід.№1809, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 16 березня 2018 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved