Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в обґрунтування яких надала пояснення аналогічні тим, що викладенні у ньому. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що не має на утриманні непрацездатних батьків, дружину та інших дітей, окрім спільної з позивачем. На даний час не працює, хоча не є інвалідом та не має медичних протипоказань до виконання робіт. Оскільки він не є батьком дитини, а тому не повинен сплачувати аліменти на її утримання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22.07.2012 р. зареєстрували шлюб. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Із свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що у період перебування сторін у шлюбі у них 05.03.2013 р. народилась донька [PERSON] Згідно даного свідоцтва [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] Доводи відповідача про те, що він не є батьком малолітньої [PERSON] не беруться судом до уваги, оскільки на судовий розгляд справи він не надав жодних належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували відсутність кровного споріднення між ним і [PERSON] та виключення відомостей про його особу як батька дитини з актового запису про її народження. Лише виключення відомостей з актового запису про особу [PERSON] як батька [PERSON] з актового запису про її народження буде підставою для його звільннення від обов»язку утримувати [PERSON] до досягненню нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Оскільки [PERSON] проживає окремо від неповнолітньої доньки [PERSON] та є її батьком, тому зобов»язаний брати участь в їх утриманні до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень відповідача встановлено, що на його утриманні не перебуває непрацездатна дружина, батьки та інші діти, окрім спільної із позивачем, на даний час не працює, хоча не має інвалідності та медичних протипоказань до виконання робіт. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому суд прийшов до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, оскільки він не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, не має постійного доходу та беручи до уваги, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково, в розмірі 400 грн. щомісячно, який на думку суду не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини та матеріальної спроможності відповідача з огляду на його молодий вік та повну працездатність. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial