Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який рішенням Рожнятівського районного суду від 06.08.2013р. розірвано. Від спільного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] Проте батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому створились умови, які шкодять інтересам дитини. Зазначає, що цим ж рішенням суду вирішено стягувати з [PERSON] на утримання дитини на користь позивача аліменти в розмірі 700грн. щомісячно. Проте відповідач аліментів не сплачує, не приходить до дитини, не проявляє до неї батьківської турботи, не спілкується з дитиною. Тому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини. Крім цього пояснила, що вона має змогу вивезти дитину за кордон України, однак відповідач не дає їй такої згоди. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що аліменти сплачує по мірі можливості, що підтверджується відповідними квитанціями, дитину любить та хоче їй найкращого, проте не часто її відвідує, оскільки його заробітної плати не вистачає для таких поїздок, так як він проживає в м. Івано-Франківську, орендує квартиру, а дитина проживає в смт. Рожнятів. Просив у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник прокуратури - Гарасимик Т.О. позовні вимоги заперечив, оскільки вважає позов безпідставним, та пояснив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник Служби в справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації Попович В.Я. в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на висновок органу щодо позбавлення батьківських прав. Вважає за доцільне позов задоволити. Заслухавши позивача, відповідача, прокурора та представника Служби в справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу, який розірвано. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.12. 2009р. (а.с.6) [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO] Дані обставини сторонами визнається та не оспорюється, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Згідно з ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, в судовому засіданні встановлено, що Комісія з питань захисту прав дитини Рожнятівської районного державної адміністрації у своєму висновку від 20.08.2014р. вказує на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Як вказано у висновку, після розлучення [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надавав, тому [PERSON] звернулась до суду із заявою про стягнення з нього аліментів, про що Рожнятівським районним судом прийнято відповідне рішення від 06.08.2013р. Проте вказане рішення [PERSON] не виконує, аліменти в розмірі 700грн. не сплачує, в результаті чого станом на 01.07.2014р. його заборгованість по сплаті аліментів становила 8009,96грн., що підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 08.07.2014р. № 17355. Тому комісія у відповідності до акту Рожнятівської селищної ради від 08.07.2014р. засвідчила факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дочки [PERSON]. Згідно з поясненнями [PERSON], її колишній чоловік життям дочки з моменту розлучення не цікавиться, не підтримує з нею жодного зв'язку, не бере участі у вихованні, не вчиняє спроб побачитися з дитиною ні за місцем її проживання, ні у дошкільному закладі, який вона відвідує. В службу в справах дітей Рожнятівської РДА, як орган опіки та піклування, із заявою про визначення способу участі у вихованні малолітньої [PERSON] [PERSON] не звертався. На повідомлення служби про з'явлення для надання пояснень останній не реагував, про причини неявки не повідомляв. Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 08.07.2014р. № 17355 (а.с.7), загальна заборгованість [PERSON] згідно виконавчого листа № 350/1427/2013-ц станом на 01.07.2014р. становить 8009,96грн. Однак, як вбачається з представлених відповідачем квитанцій (а.с.34,35,36,37), він частково сплачував аліменти на утримання дочки. Так, 20 січня 2014р. відповідач перерахував на картку позивача 1010,10грн., 26 лютого 2014 року - 707грн., 10 березня 2014 року - 708грн., 09 квітня 2014 року - 707,07грн., 17 червня 2014 року - 707грн. та 17 липня 2014 року 707грн. Це свідчить про те, що батько намагається виправити свою поведінку та забезпечити належне утримання своєї дочки. Ч. 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відтак враховуючи, що обставини з приводу часткової сплати відповідачем аліментів у період з січня 2014 року по липень 2014 року на загальну суму 4546,17грн., які в свою чергу не заперечені в судовому засіданні позивачем по справі, Комісією з питань захисту прав дитини Рожнятівської районного державної адміністрації не досліджувались, суд вважає, що вказаний вище висновок Комісії є недостатньо обґрунтованим і з таким погодитись не може. Крім цього наведені обставини спростовують зазначену в Акті Рожнятівської селищної ради (а.с.9), складеному 08.07.2014р. депутатом Ковальчук М.М. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], інформацію про те, що [PERSON] поставив свою дочку [PERSON], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] у важке становище і він злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В той же час суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що його невисокі заробітки є перешкодою у побаченні з дочкою, та вважає такі невиправданими. Критично слід оцінити і посилання позивача на ненадання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон, як на одну (на думку останньої) із підстав для задоволення позову, суд вважає таке неприпустимим, оскільки спір з цього приводу вирішується судом в порядку позовного провадження і не може бути підставою для застосування виключної міри відповідальності до батька. Як зазначається в п. 18 Постанови, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно з ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності винив діях батьків. В даному випадку, суд вважає, що поведінку відповідача щодо своєї доньки, ще можна змінити. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав слід відмовити. Разом з тим, відповідно до вимог Закону та п. 18 Постанови, [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дитини і покласти на Службу в справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed