Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом, де в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 22 жовтня 2012 року вона працювала на посаді оператора термопластавтоматів ТОВ «Полімер Системс». 20 вересня 2014 року відповідач повідомив позивача про її звільнення та усунув надалі від роботи. Проте наказу на звільнення та трудової книжки не надав. Крім цього не провів розрахунків по заробітній платі і відпускним. У звязку з викладеним позивач просила: «Змінити дату звільнення [PERSON] з роботи на посаді оператора термопластавтоматів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Полімер Системс» - на дату розгляду справи в суді. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімер Системс» видати [PERSON] трудову книжку. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер Системс» на користь [PERSON] 39884,86 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів і податків, з яких: невиплачена основна заробітна плата в сумі 23 751,00 грн., за час вимушеного прогулу заробітна плата в сумі 14 198.40 грн. та компенсація за невикористані щорічні відпустки в сумі 1935,46 грн.». У судове засідання позивач не зявилась. Надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд розглянув справу без участі сторін, в заочному порядку, відповідно до глави 8 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що представник відповідача на неодноразові виклики не зявився до суду, не надав суду заперечень та доказів на їх підтвердження, суд при прийнятті рішення виходить з тої інформації та доказів, які надані позивачем. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.47, 116, ч.4 ст.235 КЗпП України, відповідно до яких власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Крім того, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум. належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивач з 22 жовтня 2012 року працювала на посаді оператора термопластавтоматів ТОВ «Ві-Сервіс», що підтвердилось довідкою за № 79 від 28.02.2013 (а. с. 5). 20 вересня 2014 року відповідач повідомив позивача про її звільнення та усунув надалі від роботи, проте всупереч вимог ст.47, 116 КЗпП України, наказу на звільнення та трудової книжки не надав, не провів розрахунку по заробітній платі та компенсація за невикористані щорічні відпустки за весь період роботи при звільненні, у звязку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зміну дати звільнення позивача з роботи на дату розгляду справи в суді, зобов'язання відповідача видати трудову книжку, стягнення невиплаченої основної заробітної плати в сумі 2 3751,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 4198,40 грн. та компенсації за невикористані щорічні відпустки в сумі 1 935,46 грн., відповідно до розрахунків позивача. Згідно статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави у розмірі 1\~218,00 грн.

Outcome: approved