Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просила позбавити останню батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мотивувала свої позовні вимоги тим, що вона є бабою згаданих дітей. Місце проживання матері дітей протягом декількох місяців невідоме. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Повідомила, що діти перебувають на її утриманні та під її доглядом, проживають разом з нею. Висновком Пустомитівської РДА Львівської області, як органу опіки та піклування, визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносини її дітей, оскільки вона повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє любові та заінтересованості їх станом здоров`я, навчанням, фізичним і моральним розвитком, не створює умов для розвитку природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці, не забезпечує необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, не допомагає фінансово і матеріально. Діти з відповідачем не спілкуються, оскільки вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. З огляду на вказане, просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 01 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 29 березня 2021 року третю особу Пустомитівську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування замінено належною третьою особою Службою у справах дітей Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак 29 березня 2021року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляд справи як шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу місця реєстрації проживання, так і шляхом розміщення на офіційному веб-сайті суду оголошення про її виклик у судове засідання, на розгляд справи не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, однак 29 березня 2021 року подала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, просила такі задовольнити та судовий розгляд проводити за її відсутності. Представник Служби у справах дітей Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області Мастикаш-Панчишин Г.Г., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак 29 березня 2021року подала до суду заяву, у якій повідомила, що ознайомлена з позовною заявою та доданими до неї письмовими доказами, їй відомі її права і обов`язки, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 09 жовтня 2009 року, стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 11 лютого 2013 року, стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 13 грудня 2017 року, стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області 21 лютого 2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Довідкою про склад сім`ї та земельне користування № 51 від 25 січня 2020 року, виданою Виконавчим комітетом Щирецькою селищної ради Пустомитівського району Львівської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своєю бабою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Аналогічна інформація міститься у акті обстеження житлово-побутових умов № 52 від 23 січня 2020 року. Характеристикою № 53 від 23 січня 2020 року, виданою Дмитрівським старостинським округом Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] за час проживання в селі проявила себе з негативної сторони, вихованням дітей не займається. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п. 16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновком Пустомитівської РДА Львівської області № 61-234/0/2-20 від 21 лютого 2020 року визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносини її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки вона повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків, не проявляє любові та заінтересованості їх станом здоров`я, навчанням, фізичним і моральним розвитком, не створює умов для розвитку природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці, не забезпечує необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, не допомагає фінансово і матеріально, разом з ними не проживає. З характеристики учениці шостого класу [PERSON] , яка навчається у Дмитрівській ЗОШ І-ІІ ст. Пустомитівського району Львівської області вбачається, що її бабуся приділяє належну увагу вихованню дитини, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, відвідує батьківській збори. Психолого-педагогічною характеристикою учня першого класу Дмитрівської ЗОШ І-ІІ ст. [PERSON] стверджується, що бабуся, яка займається його вихованням та доглядом за ним, завжди цікавиться його успіхами у школі, надає необхідну допомогу, з нею налагоджено співпрацю вчителями. Частинами 2 та 3 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивувала свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських обов`язків відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що становить 420 грн. 40 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 420 грн. 40 коп., що становить 50 % судового збору. Окрім цього, з квитанції № 36 від 15 грудня 2020 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1040 грн., замість 840 грн. 80 коп. За п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Відтак, позивачу слід повернути 200 грн. переплаченої суми судового збору.

Outcome: approved