Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 02.11.1990 року. Від спільного проживання в шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що подружні стосунки з відповідачем погіршилися близько трьох років тому. Приблизно влітку 2016 року відповідач зібрав свої речі та пішов він неї, з того ж часу вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Також вказує, що за цей час вона переконалась, що у них з відповідачем не має спільних інтересів, жити з відповідачем вона не бажає, кожен з них живе своїм окремим життям і не переймаються проблемами один одного. Ніяких відносин з відповідачем вона не підтримує та навіть не знає де він проживає. Вони стали зовсім чужими людьми, а тому подальше подружнє життя неможливе. 29 березня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 11-12). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2019 року (а.с. 17-18). В судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 24 червня 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 02.11.1990 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Дніпровського відділу ЗАГС м. Києва зроблено актовий запис № 1624 (а.с. 7). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved