Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні нею права користування квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У даній квартирі зареєстровані та проживають вона, її донька - [PERSON] та малолітня онука [PERSON], 2013 року народження. Відповідач вселився у квартиру [ADDRESS] без її згоди, права на користування квартирою у встановленому законом порядку не набув. У зв»язку із систематичними конфліктами, які виникають між нею та відповідачем, позивач неодноразово зверталась до дільничого інспектора. Проте дані звернення не дали належного результату та подальше сумісне проживання із [PERSON] виявилось неможливим, оскільки останній застосовує до позивача фізичне насильство, що змушує її звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2016 року в якості третьої особи залучено [PERSON]. У судове засідання позивач не з»явилась, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та виходячи з доводів, якими він обґрунтовується просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Із заявами про розгляд справи у їх відсутність до суду також не звертались. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224,225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана позивачу [PERSON], на підставі ордеру на жиле приміщення [NUMBER] від 05.11.1974 року, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих. Відповідно до довідки Форми 3 виданої ЖБК «Харчовик-2» від 17.06.2016 року № 53 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON] її донька - [PERSON] та малолітня онука [PERSON], 2013 року народження. Як було встановлено у судовому засіданні у квартирі без реєстрації та згоди позивача проживає відповідач [PERSON] Як убачається із даних довідки виданої ЖБК «Харчовик-2» від 07.12.2007 року № 67 позивач являється власником кооперативної квартири [ADDRESS]. Сума пайового внеску за квартиру сплачена нею у повному обсязі 01.01.1989 р. Згідно із ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Вказана норма Закону кореспондується із положеннями ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію». Судом встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивача, у встановленому законом порядку права на користування квартирою [ADDRESS] не набув. Договір найму жилого приміщення відповідач з позивачем не укладали. Згоди на проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] позивач не надає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved