Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою: с. Бармаки, вул. Шкільна, 11 Рівненського р-ну, Рівненської області. В обґрунтування предявлених вимог вказано, що за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок. У зазначеному будинку за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача, який у вказаному будинку не прожива з 2005 р. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пред'явлені вимоги підтримали повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заяви про причини неявки відповідача та про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшли. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.04.2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння № 11 по вул. Шкільній в с. Бармаки, Рівненського р-ну, Рівненської області(а.с. 8). Місце проживання [PERSON] зареєстровано в квартирі за вказаною адресою (а.с. 13). Згідно актів обстеження від 16.12.2016 р., 27.01.2017 р., 28.03.2017 р. встановлено, що [PERSON] не проживає у зазначен ому будинку з 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.. Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявне порушення прав позивача як власника будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення.

Outcome: approved