Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача [PERSON] сільської ради з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку , загальною площею 3,76 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що 12.03.2005 р. померла його мати [PERSON], після смерті якої він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак останнім йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець, отримавши за життя у спадок вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька чоловіка [PERSON], не зареєстрував набуте ним речове право на вказане майно, що унеможливлює його успадкування позивачем. Тому в іншому порядку крім судового, він не може захистити свої невизнані права. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності зареєстрованої за №55 від 10.06.2015р., позов підтримала. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, звернувшись з заявою (вх. № 4821 від 22.11.2016р.) про розгляд справи у її відсутність, в якій позов визнала. Третя особа по справі яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду псрави, у судове засідання не з'явився, звернувшись з заявою (вх.№4982 від 30.11.2016р.) про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені факти: ·\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ за життя, [PERSON], набув право власності на земельну ділянку площею3,76 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі земельна ділянка) (свідоцтво про право на спадщину ВВА №280459 від 15.01.2004р.); . 24.02.2003р. [PERSON] помер (свідоцтво про право на спадщину ВВА №280459 від 15.01.2004р.); . спадкоємцем після смерті [PERSON] була дружина [PERSON], яка успадкувала житловий будинок та спірну земельну ділянку площею 3,76 га, про що отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (свідоцтво про право на спадщину ВВА №280459 від 15.01.2004р.); . 12.03.2005р. [PERSON] померла, не зареєструвавши набуте нею речове право на земельну ділянку (свідоцтво про смерть І-ФП №201031); . позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем першої черги після її смерті ( рішення суду у справі №474/728/13-ц від 17.10.2013р.); . інші спадкоємці після смерті [PERSON], [PERSON] які б у встановлений строк звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, чи про відмову від неї, - відсутні. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою [PERSON], та після смерті [PERSON] [PERSON]Л.(довідка нотаріуса №85/02-14 від 30.11.2016р., інформаційні довідки зі спадкового реєстру №45975231 та №45975159 від 30.11.2016р.); . 27.09.2016р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на підставі пп.4.14, 4.15, 4.18 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - відсутність державної реєстрації права власності (успадкованого права на земельну ділянку) (відмова нотаріуса №67/01-16 від 27.09.2016р.); Суд вважає що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. При прийнятті рішення суд керується: Ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, діючій на момент отримання свідоцтва про право на спадщину) відповідно до якої право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Однак відсутність реєстрації такого права власності на імя спадкодавця згідно вимог\~ст. 125 ЗК України\~унеможливлює прийняття спадщини після її смерті спадкоємцями, яким є позивачка, шляхом подачі нею заяви до нотаріальної контори, тому право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ч.4 ст.13, ч.4 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 392 ЦК України\~наголошено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідивши наявні по справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає доведеним, що спадкодавець [PERSON]Й, за життя, на законних підставах набула право власності на земельну ділянку, позивач є спадкоємцем за законом після її смерті, в іншому порядку крім судового не може захистити своє право власності, а тому з врахуванням визнання позову відповідачем, вважає позов підлягаючим задоволенню. Суд вважає, що відмова позивача від вимог про стягнення з відповідача судових витрат, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому може бути прийнята судом. \~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved