Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на 73/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також визнати право власності з нею в цілому на зазначений будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що є власником 27/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04.07.1963 року. В зазначеному будинку позивач мешкала, була зареєстрована, постійно користувалася всіма приміщеннями домоволодіння. Власником 73/100 частини домоволодіння був її батько - [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого, мати позивача, [PERSON], яка також проживала за зазначеною адресою, до відповідних органів з метою оформлення спадщини не зверталася та також померла [INFO]. У передбачений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину позивач не змогла, у зв'язку з відсутністю оригіналу договору про право забудування. Таким чином, позивач вважає, що фактично спадщину прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надана суду заява за підписом Мереф'янського міського голови Сітова В.І., якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Мереф'янської міської ради, та не заперечує проти позову, у вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування від 04 липня 1963 року, посвідченого нотаріусом Мереф'янської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі №2519, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання отримала у дар 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності на 27/100 частин житлового будинку [ADDRESS] зареєстроване на праві власності за [PERSON] в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 24658166, номер запису 262, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №20186137 від 10.09.2008 року. Як вбачається із зазначеного витягу, а також договору дарування від 04.07.1963 року, 73/100 частина зазначеного будинку належить на праві власності [PERSON] на підставі договору на право забудування в частку землі, посвідченого Народним суддею 6 поділу Харківського району м. Мерефа 5 вересня 1938 року за реєстровим №209, зареєстрованого в Харківському обласному бюро інвентаризації 26 травня 1949 року під №262. Таким чином, судом встановлено належність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності [PERSON] на 73/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Із технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовлений станом на 31 липня 2008 року, а також з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №20186137 від 10.09.2008 року вбачається, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] складається із: житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 96,0 кв.м., сараю літ. «Б», погребу літ. «В», вбиральні літ. «Г», колодязя літ. «К», огорожі №1,4. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть мерії [NUMBER] від 19 травня 1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 73/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №252/01.16 від 29.04.2014 року та Харківського обласного держаного нотаріального архіву №1196/01-21 від 28.04.2014 року, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином, єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 24.02.1962 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та донька [PERSON] фактично спадщину прийняли, оскільки по день смерті проживали та були зареєстровані у спірному будинку та повністю його утримували, що підтверджується відомостями в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцями першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті відповідно чоловіка та батька [PERSON], померлого [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 2003 року, актовий запис №55. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну останній частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька - позивач по справі. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформації Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області №129/2 від 29 січня 2014 року та вищевказаної будинкової книги, позивач на день смерті [PERSON] була зареєстрована у спірному будинку та до теперішнього часу мешкає у ньому. Також, позивачем надано договір про надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], укладений від імені [PERSON] та договір про надання послуг з вивезення відходів за вищевказаною адресою, укладений від імені чоловіка позивача - [PERSON], який є її сином (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09 липня 1971 року) та мешкає разом з позивачем у спірному будинку. Крім того, як вбачається з повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1252/01.16 від 29 квітня 2014 року, після померлої [INFO] [PERSON], яка проживала на день смерті в [ADDRESS] з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавиці звернулася дочка померлої - [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала. При таких обставинах, суд вважає доведеним, що [PERSON] після смерті батьків прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на 73/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на спірний житловий будинок з надвірними спорудами в цілому, суд зазначає наступне. Як вже зазначалося вище, позивачу на праві власності належить 27/100 частин спірного житлового будинку з надвірними спорудами і право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем на надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що її право власності на 27/100 частин житлового будинку з- надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] кимось оспорються чи не визнається, також в матеріалах справи відсутні відомості щодо втрати останньою документа, що засвідчує її право власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial