Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що з 20 червня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2006 року сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2010 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON]. На підставі виконавчого листа, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, було відкрито виконавче провадження, про що повідомлено відповідача. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 20 червня 2014 року в розмірі 27 391,46 грн. Відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів. Державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів у зв'язку з закінченням передбаченого законом строку - закінчення дитиною навчання. В зв'язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання дітей матеріальне становище позивача значно погіршилось. Виключно з вини відповідача виникла заборгованість по аліментах, а тому позивач вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на утримання сина в розмірі 27 391 грн. 46 коп.; стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 22 348 грн.14 коп.; судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 20 червня 1987 року між позивачем та відповідачем Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1025 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с.12/. Від цього шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.13/. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2010 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що навчається на денному відділенні Дніпропетровського національного університету, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 07 липня 2009 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 20 червня 2014 року, в особі матері [PERSON] /а.с.20-21/. На підставі вказаного рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист /а.с.15/. Державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 26 серпня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-0777 виданого 22 квітня 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська в зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення - закінчення дитиною навчання. Оригінал виконавчого листа було повернуто до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська /а.с.16/. Згідно довідки державного виконавця заборгованість по аліментах за період з 07 липня 2009 року по 20 червня 2014 року складає 27 391,46 грн. Боржником до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ квитанцій про сплату аліментів не надавалося /а.с.17-18/. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, яка стягується відповідно до ст. 197 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки судом встановлена заборгованість по сплаті аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума неустойки (пені), за період з липня 2009 року по жовтень 2009 року за прострочення сплати аліментів згідно ст. 196 СК України, становить 22 348,14 грн., яка розраховувалася наступним чином: Період по сплатіЗобов'я-зання сплатити, грн.Сплатив, грн.Заборго-ваність, грн.Загальна кількість днів прострочення до жовтня 2013 р., дні1% від суми заборгованості, грн.. Неустойка (пеня) нарахована на вказану суму заборгова-ності, грн.. Липень 2009239,350,00239,3519482,394 662,54Серпень 2009309,160,00309,1619173,095 926,60Вересень 2009314,160,00314,1618873,145 928,20Жовтень2009314,160,00314,1618563,145 830,81Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах на утримання сина в розмірі 27 391 грн. 46 коп. та неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 22 348 грн.14 коп. задовольнити. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved