Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не виконується рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2012 року, яким з останнього стягнуто аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. та аліменти щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 300 грн. У зв'язку з чим, станом на 01.01.2014 року виникла заборгованість в розмірі 14 272 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду телеграму про розгляд справи у її відсутність, мотивуючи причини неявки важким матеріальним становищем, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів не заперечував. Проте вказав, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки протягом 2013 року не мав можливості в повній мірі виплачувати встановлені рішенням суду аліменти, так як за станом свого здоров'я не працював, про що надавав суду виписку з медичної картки амбулаторного хворого, з якої вбачається що останній перебував на стаціонарному лікуванні з 30.04.2013 по 07.05.2013. Просив також, врахувати, що створив нову сім'ю, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.08.2013 року та наявність на його утриманні батька похилого віку, а також те, що при кожній можливості сплачує хоча б частку від суми присуджених аліменті. У зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2012 року змінено розмір аліментів визначений рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.09.2011 року та присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця та 300 грн. на утримання дружини, [PERSON] до досягнення сином трьох років. На підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2012 року ВДВС Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області відкрито виконавче провадження. У зв'язку зі зміною відповідачем місця проживання, виконавче провадження було передано до ВДВС Печерського РУЮ м. Києва та 13.11.2013 року відкрито виконавчі провадження № 40716314 та № 40716234 (а.с. 18-19) Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Марченко О.А. заборгованість відповідача за аліментами на утримання дитини станом на 31.12.2013 року складає 7 800 грн. 16 коп., а за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - 6 472 грн. 74 коп. (а.с. 11, 13). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 с. 195 СК України якщо платник аліментів не працює на час виникнення заборгованості і не працює на час визнання її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності вини у несплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та позивачки відповідач суду не надав, а тому заборгованість за несплату аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов»язана платити аліменти за рішенням суду. Про цей обов»язок відповідачу було достовірно відомо, що не оспорювалось ним в судовому засіданні. Наряду з цим, відповідач з позовом про відстрочку чи розстрочку сплати заборгованості до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved