Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 19.02.2011 Відділом ДРАЦС Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 38. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебуває в зареєстровану шлюбі з відповідачем. Протягом тривалого часу їх шлюбу вони не знаходять спільної мови з підстав різних поглядів на життя, різних міркувань та ведення господарства в цілому. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], 13.12.2013. Подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим та недоцільним, а також таким, що суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина. Шлюбні відносини між ними та ведення загального господарства припинились з 2014 року. Спору по сумісно набутому майну не має. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.07.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15 серпня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, через оголошення на сайті «Судова влада України». Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Зі згоди\~позивача суд\~ухвалює рішення\~при заочному\~розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 19 лютого 2011 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 128334, виданим 19.02.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 38. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №289654, виданим 24.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №752. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, відповідачем не надано заперечень проти позову, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб при реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище «Сумарокова» на прізвище «Шевченко», позивач заявила вимоги про залишення прізвища, отриманого після реєстрації шлюбу, тому суд має підстави залишити їй прізвище «Шевченко». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved