Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила визнати недійсною довіреність від 19.06.2006 року, видану від імені [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за реєстровим №1655. Визнати недійсною довіреність від 21.09.2006 року, видану від імені [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за реєстровим №1656. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] та [PERSON] від 20.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №755. Витребувати у [PERSON] з чужого незаконного володіння земельну ділянку (кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018), площею 0,0779 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] та повернути її [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що нею було подано заяву до Київської міської ради про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Нещодавно позивачу стало відомо, що рішенням КМР №922/922 від 18.12.2008 року їй було виділено земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018), площею 0,0779 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. При ознайомлені з матеріалами кадастрової справи було з'ясовано, що дійсно державний акт був виданий на ім'я позивача, однак в подальшому вказана земельна ділянка була продана двічі. При з'ясуванні вказаних обставин, позивачу стало відомо, що 19.09.2006 року та 21.09.2006 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] оформлено довіреність, відповідно до якої позивач нібито уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатись всім її майном, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, а у зв'язку із цим укладати всі дозволені законом угоди. Зазначила, що жодних довіреностей вона не підписувала, підпис на довіреності виконано іншою особою, особа на яку було видано довіреність, а саме [PERSON], їй невідома. Так, 14.10.2011 року за заявою [PERSON], який діяв на підставі довіреностей від 19.09.2006 року та 21.09.2006 року на ім'я позивача було видано державний акт на земельну ділянку. 20.12.2011 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого належну позивачу земельну ділянку було відчужено на ім'я [PERSON] Від імені позивача договір було підписано [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2006 року. 18.05.2012 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, [PERSON] було продано земельну ділянку [PERSON] Вважає, що вказані довіреності від 19.09.2006 року та 21.09.2006 року посвідчені приватним нотаріусом КМНО [PERSON] підлягають визнанню недійсними у зв'язку з тим, що посвідчення довіреностей здійснено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину і відповідності такого правочину її внутрішній волі. Оскільки, спірна земельна ділянка вибула з володіння [PERSON] не з її волі, то вона підлягає витребуванню від добросовісного набувача [PERSON] На підставі викладеного, позивач просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог своєї довірительки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Третя особа Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради №922/922 від 18.12.2008 року, позивачу [PERSON] було виділено земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018 по [ADDRESS]. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] про вказане рішення не було відомо та про його існування позивач дізналась випадково у 2013 році, після чого вона звернулась за правовою допомогою до адвоката, який після ознайомлення з матеріалами кадастрової справи повідомив, що на її ім'я було оформлено державний акт на вказану земельну ділянку, яка в подальшому була двічі продана на підставі довіреності Дійсно з матеріалів справи вбачається, що 19.09.2006 року від імені [PERSON] була видана довіреність на відповідача [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Вказаною довіреністю позивач уповноважила відповідача [PERSON] управляти та розпоряджатися всім своїм майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, у в зв'язку із цим укладати всі дозволені законом угоди, а саме купувати, продавати, приймати подароване майно, обмінювати, здавати в оренду, заставляти і приймати під заставу будинок та інше майно, визначати в усіх випадках строки та інші умови на свій розсуд, проводити розрахунки по укладених угодах; Отримувати належні [PERSON] майно, гроші (вклади), цінні папери, а також документи від усіх осіб, установ, організацій, підприємств, у тому числі з відділень Ощадбанку та інших банків, пошти, телеграфу за всіх підстав, розпоряджатися рахунками в банках; отримувати поштову, телефонну, коштовну та іншого роду кореспонденцію та посилки; бути представником в державних (в тому числі БТІ), громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні будь-яких питань, що стосуються позивача, в тому числі замовити та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку на її ім'я, у відповідному управлінні ресурсів Київської міської державної адміністрації, витяг про експертну оцінку на земельну ділянку для відчуження, отримати довідку про відсутність (наявність) обмежень (обтяжень) за даними Державного земельного кадастру, отримати довідку про відсутність забудов; вести від імені [PERSON] справи в усіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, цивільні і кримінальні справи в усіх судових установах з усіма правами, якими наділений законом позивач, відповідач, треті особи і потерпілий, в тому числі з правом закінчення справи мировою згодою, визнання чи відмови повністю або частково від позовних вимог, змін предмета позову, оскарження рішення суду, одержання виконавчого листа з правом одержання майна і грошей. 21.09.2006 року від імені [PERSON] була видана довіреність на відповідача [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Повноваження у зазначеній довіреності були визначені такі ж самі як і у довіреності від 19.09.2006 року. 14.10.2011 року за заявою [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 19.09.2006 року та від 21.09.2006 року на ім'я позивача було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №038064. 20.12.2011 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований за №755, відповідно до якого земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018 по [ADDRESS] було відчужено на користь [PERSON], від імені позивача, договір був підписаний [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 19.09.2006 року за реєстровим номером №1655, посвідченої приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 18.05.2012 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018 по [ADDRESS] було відчужено на користь [PERSON] Позивач просила визнати недійсними довіреності від 19.06.2006 року та 21.09.2006 року, видану від імені [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за реєстровим №1655 та №1656. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що посвідчення довіреностей здійснено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину і відповідності такого правочину її внутрішній волі, довіреності позивачем не видавались та нею не підписувались. Однак, вказані твердження позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні з огляду на наступне. Виходячи з положень ст. 237 ЦК України суд вважає, що довіреність як документ, за яким здійснюється представництво, яке ґрунтується на договорі є правочином, оскільки в даному випадку присутня обов'язкова ознака правочину, встановлена ч.1 ст. 202 ЦК України дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Оскільки довіреність, за якою здійснюється представництво, є правочином, вона повинна відповідати вимогам, встановленим законом, додержання яких є необхідним для їх чинності. Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оспорюючи вказану довіреність позивач посилається на те, що вона її не підписувала, у зв'язку з чим вказаний правочин не відповідав її внутрішній волі. Згідно ч. 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчиниш письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його змінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України). Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу (ч.ч. 1-3 ст. 209 ЦК України). Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦПК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ході розгляду справи судом були роз'ясненні представнику позивача права передбачені ЦПК України. Однак, представник позивача не скористався своїми законними правами, клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи не заявив. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні не встановлено тих підстав, що передбачені законом, для визнання довіреностей недійсними, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що довіреності від 19.06.2006 року та 21.09.2006 року, видані від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчені приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за реєстровим №1655 та №1656, відповідають вимогам ст.203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину є вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин вчинений у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, видані [PERSON] при повному усвідомленні значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання довіреностей недійсними слід відмовити. Суд прийшовши до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання довіреностей недійсними на підставі яких був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] та [PERSON] від 20.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] зареєстрований в реєстрі за №755, приходить до висновку про відмову у визнанні вказаного договору купівлі-продажу недійсним та у витребуванні у [PERSON] з чужого незаконного володіння земельної ділянки (кадастровий номер 8 000 000 000 72:577:0018), площею 0,0779 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] та повернення її [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про надуманість тверджень позивача про наявність підстав для визнання недійсними довіреності внаслідок їх укладання іншою особою, і не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки судом не встановлено при розгляді справи вини відповідачів і таких доказів не надала суду і сама позивач.

Outcome: dismissed