Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що з 2006 року по 2012 рік вона з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення вищевказаного рішення відповідач сплачує аліменти не регулярно та не в повному обсязі. Вказала, що дитина відвідує позашкільні гуртки, її потреби значно зросли. Матеріальне становище відповідача змінилося у кращу сторону. Крім того, позивач зазначила, що вона втратила свою роботу через перебування в декретній відпустці у зв`язку із народженням другої дитини [PERSON] , [INFO] , та наразі перебуває в активному пошуку роботи. З урахуванням зазначеного, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів, стягуваних на її користь за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2011 року з [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , до ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що з 2006 року по 2012 рік сторони у даній справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.01.2009 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської, [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2011 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] в розмірі 500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.03.2011 року. Після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина проживає разом з позивачкою. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та погіршення матеріального стану, в зв`язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З часу ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 04.08.2011 року про стягнення аліментів на дитину змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З матеріалів справи вбачається, що дитині сторін - [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 12 повних років. Встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, за станом здоров`я не має перешкод для надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач має на своєму утриманні ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 липня 2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що збільшення розміру аліментів у сумі до ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно є об`єктивним розміром стягнення аліментів. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2011 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908 грн., оскільки позивачка за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved