Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулася Виноградівського районного суду із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на майно. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 25.11.2017 року помер батько позивачки, [PERSON]. На момент смерті [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради від 06.11.2017 року №1694/02-30. За час свого життя померлий залишив заповіт на користь своєї дочки-позивачки [PERSON], згаданий заповіт 14.02.2008 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №85. До складу спадкового майна входять наступні об'єкти нерухомості:земельна ділянка площею 0,67 га на території Дяківської (Неветленфолівської) сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Виноградівський район, с.Ботар, вул.Миру,85. З підстав втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку та відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину у регламентованому ЦК України порядку. З цього питання приватним нотаріусом [PERSON] їй надано письмову відповідь- лист від 04.12.2017 року №603/01-16. та відповідно було рекомендовано звернути до суду. Відповідач [PERSON] (дружина померлого), як особа яка має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту (ч.1 ст.1241 ЦК України), декларує відсутність власного інтересу до спадкового майна, але у той же час відмовляється від вчинення дій, спрямованих на нотаріальне посвідчення власного волевиявлення, за прийняттям спадщини не зверталася. Позивачка [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України (у редакції ЗУ № 2147 від 03.10.2017 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2017 року помер батько позивачки, [PERSON]. На момент смерті [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради від 06.11.2017 року №1694/02-30. За час свого життя померлий залишив заповіт на користь своєї дочки-позивачки [PERSON], згаданий заповіт 14.02.2008 року, було посвідчено секретарем виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №85. До складу спадкового майна входять наступні об'єкти нерухомості:земельна ділянка площею 0,67 га на території Дяківської (Неветленфолівської) сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Виноградівський район, с.Ботар, вул.Миру,85. З підстав втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку та відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину у регламентованому ЦК України порядку. З цього питання приватним нотаріусом [PERSON] їй надано письмову відповідь- лист від 04.12.2017 року №603/01-16. У цьому розрізі слід відзначити, що у документах, які залишилися по смерті покійного батька позивачки було знайдено тільки копію державного акту на право приватної власності на землю. У той же час Відділ у Виноградівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області підтвердив факт видачі такого документу, що підтверджується листом від 24.11.2017 року №29-7-0.19-750/105-17 додається). Виконавчий комітет Неветленфолівської сільської ради у свою чергу підтвердив належність спадкового будинку померлому [PERSON], що підтверджується довідкою від 15.11.2017 року №1738/02-30. Позивачкою [PERSON], було замовлено проведення технічної інвентаризації спадкового житлового будинку. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 28.11.2017 року №890 житловий будинок з надвірними спорудами в с.Ботар по вул.Миру,85 будівництвом завершений, його інвентаризаційна вартість складає 113498,00 гривень. Згідно листа Відділу у Виноградівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 22.11.2017 року №П-120/0-0.19-124/135-17 нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 17673,17 гривень. Відповідач [PERSON] (дружина померлого), як особа яка має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту (ч.1 ст.1241 ЦК України), декларує відсутність власного інтересу до спадкового майна, але у той же час відмовляється від вчинення дій, спрямованих на нотаріальне посвідчення власного волевиявлення, за прийняттям спадщини не зверталася. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно положень п.3.1, п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем; такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарськійкнизісільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла; перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Потреба такого способу захисту права власності як пред'явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved