Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів та третіх осіб, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 12.10.2014 року, на будинковолодіння, що знаходяться по вул. Січових Стрільців, 67, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 12.10.2014 року помер її чоловік [PERSON] Будинковолодіння, що знаходяться по вул. Січових Стрільців, 67, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області перебувало у спільній сумісній власності подружжя позивача та [PERSON] Відтак, внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1 / 2 частка спірного будинковолодіння. Оскільки спадкодавець на випадок смерті заповіту не склав, то спадкування після його смерті відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкування після смерті спадкодавця, окрім позивача, увійшли діти померлого [PERSON] та [PERSON], , які в нотаріальному порядку відмовились від прийняття спадщини після смерті батька у корить позивача. Проте позивач у нотаріальному порядку не може оформити право на спадщину, оскільки на спірне майно відсутні правовстановлюючі документи. На підставі наведеного позовні вимоги просить задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву, у якій вказує, що позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити без його участі. Треті особи у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви, у яких вказують, що позовні вимоги визнають, просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити без їх участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачем та третіми особами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими лише в частині зазначеного майна, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.1953 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії ЯФ №626636 від 16.05.1957 року. Згідно договору купівлі-продажу від 19.08.1987 року за реєстром №2624 посвідчений Пустомитівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] продала, а [PERSON] купив, житловий будинок та хлів, що знаходився по вул. Леніна, 67, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області. Із довідки №3/16701 від 01.12.2015 року Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що згідно інвентаризаційних матеріалів станом на 29.12.2012 року будинок № 67 по вул. Січових Стрільців в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1987 року №2624 посвідчений Пустомитівською державною нотаріальною конторою. Відтак, у суду не виникає сумніву про те, що спірний житловий будинок № 67 по вул. Січових Стрільців в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, та житловий будинок № 67 по вул. Леніна в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, який зазначений у вказаному вище договорі купівлі продажу є одним і тим же будинком. Судом встановлено, що 12.10.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №370950 від 13.10.2014 року. Положеннями ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відтак, на підставі наведеного, беручи до уваги те, що спірне будинковолодіння придбане померлим під час перебування у шлюбі з позивачем, тому є спільним майном подружжя та перебуває у їх спільній сумісній власності, а також те, що у разі виділу частки у праві спільної сумісної власності частки кожного із співвласників вважаються рівними, суд прийшов до переконання, що у склад спадщини після смерті [PERSON], згідно ст. 1218 ЦК України, крім іншого, увійшла 1 / 2 частка будинковолодіння, що знаходяться по вул. Січових Стрільців, 67, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оскільки померлий за життя своїм майном на випадок смерті не розпорядився, то спадкування після його смерті, у відповідності до ст. 1258 ЦК України здійснюється за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] відносяться його дружина, позивач у справі [PERSON], та його діти: [PERSON] та [PERSON]. 28.04.2015 року [PERSON] подав приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON], в якій додатково зазначив, що не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на імя дружини спадкодавця [PERSON]. 08.05.2015 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] заяву зареєстровану в реєстрі за №502 про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON], в якій додатково зазначила, що не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на імя дружини спадкодавця [PERSON]. Листом приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] №151/02-14 від 14.07.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у звязку з тим, що останній належним чином не зареєстрував своє право власності на спірне будинковолодіння. Із заявою про видачу зазначеного свідоцтва позивач звернулась до нотаріуса 28.04.2015 року. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відтак, спадкодавець фактично набув у власність, проте за життя не встиг виготовити правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, яке належало йому та позивачу у рівних частках на праві спільної сумісної власності як членам подружжя. Беручи до уваги, те, що інші спадкоємці першої черги спадкування відмовились від свого права на спадщину після смерті батька, визнали позовні вимоги та не заперечують проти визнання права власності на спірне майно за позивачем, а задоволення позову не порушує прав та інтересів інших осіб, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог в частині 1 / 2 зазначеного будинковолодіння. Що стосується іншої 1 / 2 частини вказаного будинковолодіння, яке належить позивачу і така належність не заперечується третіми особами - спадкоємцями першої черги, то перешкоди в оформленні такої особою [PERSON] у встановленому чинним законодавством порядку, позасудовим шляхом, відсутні, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial