Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «Навчально-виховний комплекс «Антошка», відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на картковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 3750 гривень, що були надмірно сплачені позивачем за надання послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений Договір про надання послуг № 14 від 14.09.2015 р., відповідно до якого ТОВ «НВК «Антошка» зобов»язалось надати послуги щодо виховання, навчання і загального розвитку дитини, а позивач зобов»язалась їх оплатити. Дитина почала відвідувати дитячий садок з вересня 2015 р.. Позивач посилається на те, що нею були сплачені кошти в розмірі 1715 гривень за вересень, 4500 гривень за жовтень, 4500 гривень за листопад, 3000 гривень сплачено в якості благодійного внеску. Відповідачем послуги надавались неякісно, вихователями невірно визначено розумовий рівень дитини, неодноразово дитині завдані фізичні травми вихователем, відсутня була реакція персоналу на її поради і прохання стосовно рівня і якості надання послуг, при виникненні конфлікту між батьками, адміністрація не втрутилась у його вирішення. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 20.11.2015 р. в телефонному режимі вона повідомила про намір розірвати Договір і з 23.11.2015 р. дитина не відвідувала дитячий садок. Оскільки дитина не відвідувала садок з 23.11.2015 р., а послуги були сплачені в повному обсязі за листопад 2015 р. позивач вважає, що підлягає стягненню з відповідача сума надмірно сплачених коштів за 6 днів, в які дитина садок не відвідувала. Також, посилаючись на положення п.3.1.3 Договору про благодійну діяльність позивач просить стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 2250 гривень, а саме частину пожертви, що використовується відповідачем не за призначенням в зв»язку з припиненням відвідування дитиною дитячого закладу. Оскільки між сторонами не оформлено належним чином розірвання договору та не складено акту приймання-передачі наданих послуг, позивач вважає, що договір не є розірваним, в зв»язку з чим вона звернулась з позовом до суду. Позивач в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача в зв»язку з достроковим розірванням Договору про надання послуг надмірно сплачені кошти за період, коли послуги фактично не надавались, та частину суми, сплаченої як благодійна допомога, в зв»язку з використанням її не за призначенням. Крім того, позивач зазначила, що підставою звернення до суду стало не вирішення даного спору в позасудовому порядку і не оформлення належним чином розірвання договору з боку відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не дотриманий порядок дострокового розірвання Договору про надання послуг з ініціативи Замовника. Також представник відповідача зазначає про недоведеність і безпідставність заявлених вимог і пред»явлення вимог про повернення суми благодійного внеску не до належного відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Антошка» укладено Договір № 14 про надання послуг, відповідно до п.1.1 якого Виконавець за завданням Замовника зобов»язався надати послуги щодо виховання, навчання і загального розвитку дитини Замовника, а Замовник зобов»язалась прийняти та оплатити надані послуги в порядку, передбаченому даним Договором. Сторони погодили, що послуги будуть надаватись в приміщенні центру розвитку дитини за адресою: м.Київ, вул.Ломоносова, 73-Е і навчальний рік за даним Договором складає 12 місяців. Крім того, сторони погодили вартість послуг, яка становить 51215 гривень, які повинні бути сплачені відповідно до Графіка платежів за договором, що є Додатком № 2 до Договору про надання послуг. Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг сторони погодили можливість і порядок його дострокового розірвання як з ініціативи Виконавця, так і з ініціативи Замовника послуг. Згідно з п.2.4.3 Договору Замовник має право розірвати Договір, повідомивши про це Виконавця за 30 календарних днів, при цьому Замовник зобов»язаний оплатити фактично надані Виконавцем Послуги. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. В силу положень ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов»язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи н обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов»язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. З урахуванням норм чинного законодавства, зважаючи на те, що умовами Договору про надання послуг передбачено право сторін Договору в односторонньому порядку розірвати договір, у тому числі Замовнику послуг, попередивши про це за 30 днів Виконавця, суд вважає, що сторони погодили форму і порядок дострокового розірвання Договору. Як зазначає позивач при зверненні до суду 20.11.2015 р. вона в телефонній розмові повідомила відповідача про намір достроково розірвати договір і з 23.11.2015 р. дитина позивача припинила відвідувати дитячий заклад. Зазначені обставини не оспорювались відповідачем, а тому в силу положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Однак, в даному випадку, враховуючи положення п.2.4.3 Договору про надання послуг договір є розірваним лише з 21.12.2015 р. Тобто, фактично за умовами Договору про надання послуг сторона Виконавця повинна була надавати послуги відповідно до Договору № 14 до 20.12.2015 р. включно, а позивач повинна була оплатити зазначені послуги. Позивач при зверненні до суду посилалась на оплату нею послуг на виконання умов Договору № 14 про надання послуг за період з вересня по листопад 2015 р. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. З урахуванням викладеного, беручи до уваги положення Договору про надання послуг в частині порядку його розірвання, суд вважає, що вимоги позивача про повернення надмірно сплачених коштів за послуги, які фактично не надавались, є необґрунтованими, суперечать положенням Договору та вимогам ст.652 ЦК України, відповідно до якого сторона договору не має права вимагати повернення того, що було виконане нею за зобов»язанням до моменту розірвання договору. Крім того, звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача частину суми благодійного внеску, яка на її думку, використовується відповідачем не за призначенням в зв»язку з розірвання договору. Як вбачається з матеріалів справи 14.09.2015 р. між [PERSON] та Благодійною організацією «Благодійний фонд Антошка» був укладений Договір про благодійну діяльність № 14\\09, згідно з яким Благодійник добровільно жертвує Бенефіціару у власність грошові кошти в сумі 3000 гривень з метою підтримки статутної діяльності Бенефіціара, в свою чергу Бенефіціар приймає пожертву та зобов»язується використати її з метою здійснення благодійництва у сфері освіти, відповідно до основної мети та предмету діяльності Бенефіціара. Тобто, з суб»єктного складу сторін Договору вбачається, що благодійний внесок був зроблений і кошти передані у власність Благодійної організації «Благодійний фонд Антошка», який і несе відповідальність за належне виконання Договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач пред»явила вимоги про повернення частини сплаченої суми благодійного внеску не до належного відповідача. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу положень ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачу судом були роз»яснені її права та обов»язки в ході судового розгляду. Позивач на власний розсуд визначила предмет спору та розмір позовних вимог, будь-яких заяв щодо зміну предмету або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог в ході судового розгляду у визначений законом спосіб не подавала. Також позивач на власний розсуд визначила обсяг доказів, якими вона підтверджує обґрунтованість заявлених вимог і вважала за можливе завершити розгляд справи на підставі наданих і досліджених судом доказів. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів за фактично ненадані послуги є необґрунтованими, суперечать умовам Договору і положенням чинного законодавства, а вимоги про стягнення частини суми сплаченого благодійного внеску пред»явлені не до належного відповідача, в зв»язку з чим позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed