Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивачці та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1998 року належить вищевказана квартира. У вказаній квартирі зареєстровані відповідач, які є родичами позивачки, проте з 2012 року відповідачка [PERSON] , з 2019 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів у належній позивачці квартирі порушує її права як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Третя особа у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 1999 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6) Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.12-13). Згідно з довідкою уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] [PERSON] від 214.07.2021 року, [PERSON] та [PERSON] дійсно більше року не мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України). З урахуванням викладеного, суддя доходить висновку про те, що [PERSON] не можна визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки квартира належить їй на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідача [PERSON] у належній позивачці квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивачки, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача [PERSON] в будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial