Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка навчається на денній формі навчання у Криворізькому національному університеті, строк закінчення навчання становить 30 червня 2017 року. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, чим ставить її в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/10 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до закінчення навчання, тобто по 30.06.2017 р. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підставі викладені у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 5% від доходів, надав письмові заперечення до позову. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 14), розірвано 26 серпня 2009 року. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], яка [INFO] року досягла повноліття. Повнолітня дочка навчається на І курсі Державного вищого навчального закладу Криворізькій національний університет, денна форма навчання, що підтверджено довідкою навчального закладу № 01/28-142 від 05.09.2013 року (а.с. 6). Строк закінчення навчання становить по 30 червня 2017 року, щомісячно отримує стипендію в розмірі 730 гривень, що також підтверджено матеріалами справи (а.с. 7). [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. До досягнення дитиною повноліття, відповідач сплачував аліменти на її утримання. На даний час матеріальної допомоги не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Має інші стягнення за виконавчими листами. З матеріалів справи вбачається, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2012 року, [PERSON], зменшено розмір стягуваних аліментів з 1/4 на 1/5 частину з усіх видів заробітку (доходів) на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття (а.с. 8). На даний час за цим виконавчим листом відповідач сплачує лише 1/10 від доходу на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оскільки дочка [PERSON], [INFO], досягла повноліття і навчається у вищому навчальному закладі, що стало підставою звернення до суду з позовом позивача [PERSON] Відповідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», [PERSON] працює, отримала дохід з листопада 2013 року по грудень 2013 року 5525,53 гривень (а.с. 15). Дохід відповідача згідно довідки (а.с. 16) з листопада 2013 року по грудень 2013 року становить 10921,63 гривень. Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З пояснень сторін встановлено та матеріалами підтверджено, що відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає з [PERSON] з 19.08.2011 року, від якого має двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на утримання яких сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини доходу. Крім цього, за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.10.2011 року відповідач сплачує аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу до 27.05.2014 року, з якою відповідач проживає та перебуває у зареєстрованому шлюбі. Суд встановив, на утримання сина [PERSON], [INFO] від шлюбу з позивачкою, відповідач сплачує 1/10 частину доходу (а.с. 8). Таким чином суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі через покладення на нього обов'язку сплачувати аліменти на дітей та дружину, з якими проживає однією сім`єю, не є такими, що дають суду підстави вважати, що відповідач не може надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу у розмірі 1/10 частини доходу. Доводи відповідача в тій частині, що загальний розмір відрахувань з заробітної плати становить понад 50% не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів на повнолітню дитину, при цьому відповідач не позбавлений можливості для звернення до суду з позовом зменшення розміру аліментів на утримання дружини, який встановлений рішенням суду до 27.05.2014 року. Крім цього, з пояснень сторін встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу, проте у виконавчому листі допущено описку і вказано 1/4, у зв'язку з чим він сплачує аліменти у більшому розмірі, не може слугувати обставиною для звільнення від сплати аліментів на іншу дитину, оскільки виправлення такої описки встановлено цивільно-процесуальним кодексом. Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, з підстав, наведених в позовній заяві, та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що відповідач не надав доказів, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, в підтвердження заперечень, які можуть бути підставою для встановлення умов неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на вимогах ст. 199 СК України та підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved