Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що працює з 31.08.2017 року по теперішній час на посаді менеджера з продажу функціональної групи з продажу департаменту продажів ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна». Позивач вказує, що починаючи з квітня 2018 по теперішній час відповідач здійснює їй нарахування та виплату заробітної плати не в повному обсязі та не згідно посадового окладу. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 369 615,76 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [INFO] позивач народила дитину, у зв`язку з чим з 06.12.2017 по 10.04.2018 вона перебувала на лікарняному та мала стати до роботи 11.04.2018. Після вказаного періоду позивач повідомила, що буде працювали і далі на умовах повного робочого дня. Разом з тим, після цього позивач почала систематично не з`являтися на робочому місці або з`являтися тільки на декілька годин, свої прямі посадові обов`язки не виконувала, на розпорядження керівництва не реагувала. На пропозицію відповідача скористатися своїми правами щодо умов праці - відпусткою, працею на умовах неповного робочого часу позивач відмовилася. У зв`язку з цим на підприємстві було створено комісію з розслідування фактів систематичної відсутності позивача на робочому місці, по кожному з таких фактів були складені відповідні акти. Крім того, як зазначив представник відповідача, факти відсутності позивач на робочому місці підтверджують виписки з банківської картки, надані позивачем, з яких убачається, що позивач у робочі дні перебувала за межами міста, здійснюючи операції зі свого банківського рахунку. Також представник відповідача вказав, що виплата заробітної плати здійснюється позивачу на підставі табелю обліку робочого часу, який є підтвердженням фактично відпрацьованих годин позивачем відповідно до умов укладеного трудового договору. Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відповідач наполягав на тому, щоб позивач написала заяву на звільнення, а після її відмови це зробити почало штучно створювати умови, за яких позивачу неможливо було працювати - обмеження її до доступу до робочого ноутбука або до корпоративної пошти, що паралізувало роботу позивача. Крім того, створена відповідачем комісія з розслідування фактів відсутності позивача на робочому місці складає фіктивні акти про відсутність позивача на робочому місці, оскільки її робота передбачає не тільки перебування в офісі, а й постійні виїзди для переговорів з клієнтами або участь у різних заходах. Зауважив, що надані представником відповідача акти про нібито відсутність позивача на робочому місці складені працівниками відповідача, які є заінтересованими особами, тому вказані акти не можуть бути взяти судом до уваги при вирішенні вказаної справи. У поданих представником відповідача запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що у відповідача працює вісім жінок, які мають малолітніх дітей, жодну не звільнено. Щодо підтвердження факту пропонування позивачу працювати на умовах неповного робочого часу можуть зазначити працівники кадрової служби відповідача, оскільки інших доказів у нього немає та це і не вимагається чинним законодавством. Крім того, позивачем не надано доказів фіктивності актів відповідача про відсутність позивача на робочому місці, як і щодо блокування відповідачем роботи позивача та здійснення на неї морального та психологічного тиску. З приводу зауважень позивача про її перебування на період відсутності на робочому місці на зустрічах та конференціях відповідач зазначає, що жодних дозволів на це позивачу не надавалося, у відрядження позивача направлено також не було. Трудовим договором зафіксовано місце роботи позивача - місто Київ, - місцезнаходження відповідача, яке є місцем роботи усіх працівників товариства, а саме: м. Київ, пр. С.Бандери, 9, оф. 2-204. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Наказом ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» №310817-5-к від 31.08.2017 позивача прийнято на посаду менеджера з продажу функціональної групи з продажу департаменту продажів з 01.09.2017, зі строком випробування три місяці, з посадовим окладом 35000 грн. на місяць (а.с.56, І том). З трудового договору №23 (а.с.49-55, І том), укладеного 31.08.2017 між ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» та [PERSON] , убачається, що позивача було прийнято на роботу на посаду менеджера з продажів. Відповідно до п.1.3 договору місцем виконання працівником трудової функції за договором є м. Київ. Згідно із п.п. 3.1, 3.2 договору основним обов`язком працівника є добросовісне та в повному об`ємі виконання трудової функції, що відповідає посаді, яку займає працівник. Трудова функція працівника визначається посадовою інструкцією. У відповідності до п.п.3.3.2-3.3.4 договору працівник зобов`язався, зокрема, неухильно дотримувати трудову дисципліну, у т.ч. Правила внутрішнього трудового розпорядку, режим робочого часу, правила пропускного режиму роботодавця, вимоги з охорони праці, протипожежної безпеки, процедури внутрішнього контролю, а також інструкції, положення, регламент, правила та інші локальні нормативні акти роботодавця, виконувати рішення, накази, розпорядження безпосередніх і вищестоящих керівників, органу управління роботодавця, виконувати розпорядження роботодавця про виїзд в службові відрядження в разі виробничої необхідності. Відповідно до п.6.6 договору місячна ставка (посадовий оклад) працівника складає 35000 грн. Оплата здійснюється пропорційно відпрацьованому часу. Наказами ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» №271217-1-ОР від 27.12.2017 «Про режим роботи на 2019 рік» та №281218-1-ОР від 28.12.2018 «Про режим роботи на 2020 рік» на підприємстві встановлено норму робочого часу при 40-годинному робочому тижні - 1993 години, у понеділок,вівторок,середу та четвер початок робочого дня о 09 год. 00 хв., закінчення - о 18 год. 00 хв., у п`ятницю початок робочого дня о 09 год. 00 хв., закінчення - о 16 год. 45 хв. (а.с.110, І том). З наявних в матеріалах справи актів ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» (а.с.112-250, І том; а.с.1-40, 46-92, 95-112, 114-115, 117, 120-131, 133, 136, 139, 145-146, ІІ том) убачається, що позивач систематично була відсутня на робочому місці або перебувала на роботі лише певний час всупереч трудовому розпорядку. З довідки ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» №СТС00000007 від 23.04.2019 убачається, що з квітня 2018 по березень 2019 позивачу була виплачена заробітна плата в розмірі 81 184,24 грн. Як убачається з розрахункових листків ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» (а.с.94-101, І том), а також з інформативної довідки щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу (а.с.102, І том), що позивачу виплачена заробітна плата з урахуванням безпосередньо відпрацьованого нею часу, а саме: квітень 2018: норма робочих годин - 159, відпрацьовано - 110,75, відсутність з поважних причин (відпустка) - 48,25, нараховано - 24416,98 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 19655,67 грн.; травень 2018: норма робочих годин - 159, відпрацьовано - 55,50, відсутність з поважних причин (відпустка) - 15,25, відсутність з поважних причин (лікарняний) - 64,75, прогули - 23,50, нараховано - 20436,11 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 16451,07 грн.; червень 2018: норма робочих годин - 159, відпрацьовано - 28,25, відсутність з поважних причин (лікарняний) - 7,25, прогули - 123,50, нараховано - 6239,53 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 5022,82 грн.; липень 2018: норма робочих годин - 176, відпрацьовано - 35,25, прогули - 140,75, нараховано - 11678,32 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 9401,05 грн.; серпень 2018: норма робочих годин - 175, відпрацьовано - 13,75, відсутність з поважних причин (відпустка) - 80, прогули - 81,25, нараховано - 16517,91 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 13296,92 грн.; вересень 2018: норма робочих годин - 160, відпрацьовано - 18,50, прогули - 141,50, нараховано - 4061,14 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 3269,21 грн.; жовтень 2018: норма робочих годин - 176, відпрацьовано - 3,25, прогули - 172,75, нараховано - 648,59 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 14087,50 грн., борг за працівником - 13565,39 грн.; листопад 2018: норма робочих годин - 176, відпрацьовано - 4,75, прогули - 171,25, нараховано - 947,93 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,02 грн., борг за працівником - 12802,33 грн.; грудень 2018: норма робочих годин - 158, відпрацьовано - 3,25, прогули - 154,75, нараховано - 724,17 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,01 грн., борг за працівником - 12219,38 грн.; січень 2019: норма робочих годин - 168, відпрацьовано - 1,50, відсутність з поважних причин (відпустка) - 71,50, прогули - 95, нараховано - 6561,79 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,00 грн., борг за працівником - 6937,14 грн.; лютий 2019: норма робочих годин - 160, відпрацьовано - 3, прогули - 157, нараховано - 660,10 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,01 грн., борг за працівником - 6405,77 грн.; березень 2019: норма робочих годин - 159, відпрацьовано - 4,75, прогули - 154,25, нараховано - 1053,75 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,00 грн., борг за працівником - 5557,51 грн.; квітень 2019: норма робочих годин - 167, відпрацьовано - 5, прогули - 162, нараховано - 1056,07 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,01 грн., борг за працівником - 4707,38 грн.; травень 2019: норма робочих годин - 167, відпрацьовано - 2,25, відсутність з поважних причин (відпустка) - 30,75, прогули - 134, нараховано - 1272,80 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,00 грн., борг за працівником - 3682,77 грн.; червень 2019: норма робочих годин - 143, відпрацьовано - 3,75, прогули - 139,25, нараховано - 924,98 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,00 грн., борг за працівником - 2938,16 грн.; липень 2019: норма робочих годин - 184, відпрацьовано - 2,75, відсутність з поважних причин (відпустка) - 64,50, прогули - 116,75, нараховано - 2168,23 грн., виплачено без урахуванням податків і зборів - 0,00 грн., борг за працівником - 1192,73 грн. Твердження позивача щодо її перебування в робочий час на зустрічах та конференціях спростовуються матеріалами справи. Так, зокрема, в матеріалах справи містяться службові та пояснювальні записки директора департаменту продажів ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» [PERSON] , з яких убачається, що жодних розпоряджень, доручень чи повноважень, письмових чи усних, пов`язаних з виконанням своїх посадових обов`язків поза робочим місцем вона [PERSON] не надавала. Інших доказів на спростування вказаних обставин, матеріали справи не містять. Також це підтверджується п.8.12 Правил внутрішнього трудового розпорядку, де визначено, що відсутність працівника на робочому місці протягом робочого часу допускається тільки за попередньої згоди безпосереднього (або вищого) керівника й при дотриманні умов належного оформлення відсутності працівника. Крім того, як слідує з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З листа Головного управління держпраці у Київській області від 16.11.2018 №43/3/18/16408 убачається, що позивач зверталася до вказаної установи щодо можливого порушення законодавства про працю адміністрацією відповідача в частині неналежного виконання вимог про виплату заробітної плати (а.с. 105, І том). На виконання вимог Головного управління держпраці у Київській області відповідачем було надані відповідні пояснення від 04.12.2018 №18338/34.1 щодо обставин нарахування та виплаті позивачу заробітної плати (а.с. 106, І том). В судовому засіданні представник відповідача повідомив, що за результатами перевірки обставин які були зазначені позивачем у своєму зверненні, Головним управлінням держпраці у Київській області не було встановлено жодних порушень норм чинного законодавства. 27.06.2018 відповідачем було направлено відповідне звернення до Міністерства соціальної політики України (Департамент заробітної плати та умов праці) з метою роз`яснення можливого порядку нарахування позивачу заробітної плати. На зазначене звернення, Департамент заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України своїм листом від 26.07.2018 №1322/о/101-18/28 роз`яснило (а.с. 106, І том), що у випадку роботи на умовах неповного робочого часу, це не тягне за собою будь - яких обмежень обсягу трудових прав. Оплата праці у такому випадку здійснюється пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу відповідно до умов укладеного трудового договору. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що заробітна плата позивачу нараховувалася та виплачувалася в межах п.6.6. укладеного між сторонами трудового договору - пропорційно відпрацьованому час. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що відповідачем було порушено трудові права позивача та умови укладеного між ними трудового договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Надані сторонами докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed