Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.04.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, разом вони не проживають, відповідач тривалий час мешкає окремо. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливе, у звязку з чим позивач просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала суду письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі. Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява, відповідно до якої він позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 30.04.2009 між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № І, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №089511 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД №170402 виданого виконавчим комітетом Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області 02.04.2010 р.(а.с.9). Згідно довідки №955 від 10.03.2017 р. , виданої виконавчим комітетом Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, дитина проживає разом з позивачем (а.с.4). Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є погіршення взаємовідносин між сторонами, тривалий час вони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують і відновляти їх наміру не мають. У звязку з цим подальше збереження шлюбу неможливе, на примирення позивач не згодна. Згідно з ч.2 ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції про сплату судового збору від 13.03.2017 р. №12 при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн. Однак, як було встановлено судом, винними у розпаді сім'ї є рівною мірою як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір в даному випадку має бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 320,00 грн (640,00 грн/2=320,00грн) На підставі ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 ,115 СК України,\~

Outcome: approved