Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, якою, із урахуванням уточнення позовних вимог та залишення частини позовних вимог за заявою позивача без розгляду, остаточно просила суд стягнути з Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] додаткову заробітну плату за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника за період з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року в сумі 297,62 грн. а також стягнути з Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 6\~000,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 12.01.2012 року по 08.05.2014 року вона працювала в КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації « Херсонської обласної ради ( далі КП «ХДБТІ» ХОР). Наказом по підприємству відповідачів від 08.04.2014 року № 10-К позивача було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за нібито недобросовісно виконання позивачем покладених на неї додаткових обовязків діловода, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.06.2014 року було визнано незаконним та скасовано. Так, зазначеним рішенням було встановлено, що в порушення ст. ст. 2.7, 2.8 Колективного договору позивача було змушено виконувати додаткову роботу за діловода [PERSON] упродовж пяти робочих днів, що позивач із зробила, проте незважаючи на домовленості позивача із керівником підприємства відповідачів, оплату за додатково виконувану роботу так і не було здійснено, тоді як відповідно до Колективного договору за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника встановлюється в розмірі до 10% тарифної ставки ( окладу) відсутнього працівника. При цьому відповідно до штатного розкладу посадовий оклад діловода з 01.12.2013 року був встановлений на рівні 1250,00 грн.. Таким чином за пять робочих днів виконання обовязків діловода відповідачі повинні були сплатити позивачу 297,62 грн.. Вказує про те, що діями відповідача по незаконному притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності вищезгаданим наказом № 10-К їй завдана моральна шкода, що полягала як у вчиненні відповідачами незаконних дій, що порушували умови колективного договору, так і у порушенні прав позивача на додаткову заробітку плату за виконання додаткових обовязків тимчасово відсутнього працівника так і за незаконне її притягнення до дисциплінарної відповідальності, яку позивач оцінює загалом у 6000,00 гривень.. Зазначає також про те. що їй спричинено тяжкий психологічний шок через оголошену догану, дискредитацію позивача як досвідченого працівника та голови профспілкової організації відповідачів. Також вказує про те, що моральні страждання їй спричинено відмовою у добровільній виплаті позивачу додаткової заробітної плати як за зверненнями самої позивачки так і за судовим рішенням, а також через погіршення загального стану здоровя позивача спричинені нервовими переживаннями через вищезгадані дії керівництва КП «ХДБТІ» ХОР. У судовому засіданні позивач та її представник за ордером та договором про надання юридичних послуг адвокат [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали із викладених у позові підстав та із урахуванням наданих суду доказів. Представники відповідача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечували, вказуючи на відсутність до того передбачених законом підстав. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін по справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так судом встановлено, що [PERSON] працювала у КП «ХДБТІ» ХОР на посаді інспектора з кадрів відповідно до наказу № 4 від 12.01.2012 року. Наказом № 24 від 01.04.2012 року позивача переведено на посаду начальника відділу кадрів та охорони праці, звідки 08.05.2014 року її було звільнено, що встановлено рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.06.2014 року, по справі № 667/2833/14-ц та що вбачається з наказу № 24 від 30.03.2012 року (а.с. 115) та витягу з табелю обліку робочого часу за січень 2014 року (а.с. 116) та з наказу про звільнення № 36-к/тр від 08.05.2014 року (а.с. 109) . Окрім того, на підприємстві відповідачів на час роботи позивача існувала така посада як діловод, яку починаючи з 01.02.2013 року займала [PERSON], якій у а період з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року було надано відпустку відповідно строком на пять календарних днів, що вбачається з відповідних наказів № 4-к/тр від 28.01.2013 року та № 8-к/тр від 23.01.2014 року (а.с. 103, 104), табелю обліку робочого часу по підприємству за січень 2014 року (а.с. 219) та посадової інструкції діловода затвердженої 28.01.2013 року (а.с. 220 223). З показів позивача допитаної в якості свідка вбачається, що у період перебування дідовода [PERSON] у відпустці, тобто з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року, роботу останньої на підприємстві додатково виконувала саме [PERSON], про що отримала усне розпорядження від начальника КП «ХДБТІ» ХОР [PERSON], який посилався при цьому на ст. 139 КЗпПУ, із погодженням проведення додаткової оплати за виконання таких обовязків, при цьому із відповідним наказом по підприємству, який позивач сама і підготувала за вказівкою начальника, про виконання позивачем у вказаний період обовязків діловода, її не було ознайомлена. Однак позивач показала те, що у вказаний період за вказівкою керівництва вона виконувала усі необхідні обовязки діловода, що входять до посадової інструкції, поруч зі своїми основними обовязками, зокрема відповідала на вхідні дзвінки громадян та представників різноманітних організації, з приводу звернень по роботі підприємства а також вела безпосередній прийому фізичних осіб з цього ж приводу, вела журнали вхідної та вихідної кореспонденції, тощо, що вбачається із відповідних, досліджених судом журналів за вказаний період (а.с. 200- 218). З показів [PERSON]П, , допитаної як свідка, вбачається виконання нею на підприємстві відповідачів п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2,6, 2.8, 2.11, 2.13, 2.15, 2.17 інструкції діловода, затвердженої КП «ХДБТІ» ХОР 28.01.2013 року ( а.с. 220-223) Окрім того обставини передачі [PERSON] обовязків діловода [PERSON]А, на період відпустки першої встановлені рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.06.2014 року по справі № 667/2833/14-ц (а.с. 6-7) При цьому покази свідка відповідачів [PERSON], не спростовують вищевказані позивачем обставини, з приводу виконання нею додаткових обовязків, що належать до посади діловода, зважаючи на те, що останній лише показав, що у вищезгаданий період з 27.01.2014 року по 31.01,2014 року кабінет діловода на підприємстві був зачинений, проте з його показів не можливо встановити того, що у вказаний період на підприємстві взагалі ніхто не виконував роботи діловода. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 105 КЗпПУ працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Відповідно до п.п. 2.7, 2.8, Колективного договору ХДБТІ , затвердженого 31.01.2012 року, та п. 3 Додатка 3 виконання працівником в основний робочий час одночасно із основною роботою додаткових обсягів робіт ( збільшення обсягу виконуваних робіт), наприклад покладання на працівника додаткових обовязків, можливо зокрема у випадках тимчасової відсутності іншого працівника в звязку із відпусткою. При цьому у такому в падку працівнику встановлюється відповідна доплата згідно Додатку 3 до договору, а саме до 100% тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника ( а.с. 9-11). Згідно п.8 штатного розпису КП «ХДБТІ» ХОР, затвердженого 01.08.2013 року, посадовий оклад діловода станом на 01.12.2013 ркоу становив 1250,00 грн.. ( а.с.224). Такими чином, враховуючи вищевказані докази позивача, та зважаючи на не спростування відповідачами належними та допустимими в розумінні ЦПК України доказами обставин, що свідчили б про невиконання додаткових обовязків діловода на підприємстві у розглядуваний судом період, чи про виконання таких обовязків будь-якою іншою собою, замість тимчасово відсутнього штатного працівника, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача додаткової заробітної плати за виконання позивачем додаткових обовязків тимчасово відсутнього діловода. При цьому вказана сума вираховується з наступним чином: 1250,00 (місячний оклад діловода) поділені 21 (робочі дні у січні 2014 року, як то вбачається з відповідного табелю) а потім отримана сума множиться на 5 відпрацьованих позивачем днів за тимчасово відсутнього діловода, що дорівнює 297,62 грн.. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Так з показів позивача, допитаної в якості свідка вбачається, що остання вважала, що діями відповідача повязаними із невиплатою їй додаткової заробітної плати та винесення стосовно неї наказів по підприємству з приводу доган, які було згодом скасовано у судовому порядку, їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у її душевних і фізичних стражданням а також у приниженні її честі та гідності і ділової репутації як голови первинної профспілкової організації КП «ХДБТІ» ХОР, проте суд приходить до переконання про те, що самі покази позивача не можуть бути підставою до задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, зокрема на вказану у позові суму, оскільки, без відповідного документального підтвердження а також підтвердження показами відповідних свідків, як то колег позивача та її родичів тощо, не можливо достовірно встановити по-перше наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та погіршенням самопочуття позивача а також наявність приниження її честі, гідності та ділової репутації, через що позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню у звязку з їх недоведеністю. Інші, досліджені судом надані позивачем доказ, а саме з приводу їх листування як із установами так і з правоохоронними органами, а також медична документація з приводу її захворювань, не спростовують вищевикладені висновки суду. Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial