Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона являються власником квартири № 90 у житловому будинку № 5 по вулиці Січневого прориву у м. Біла Церква Київської області. На даній житловій площі зареєстровано відповідачку. З 1986 року відповідачка не проживає у зазначеній квартирі, переїхала до іншого помешкання, за комунальні послуги не сплачує, веде аморальний образ життя, що не надає можливим досягнути домовленості з приводу добровільного зняття з реєстрації по помешканню позивача, тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати відповідача особою, що втратила право на користування житловою площею квартири. У судове засідання позивача не зявилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, до суду не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі доказів, які маються в справі, заочно у відповідності до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являються власником квартири № 90 у житловому будинку № 5 по вул.. Січневий прорив у м. Біла Церква Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). В Квартирі перебуває на реєстраційному обліку відповідач [PERSON], яка являється дочкою позивача, яка не проживає в квартирі з 1986 року, що підтверджується копією довідки ф-3 та актом ( а.с.7-8). Відповідач не проживає в квартирі біля 20 років, за комунальні послуги не сплачує. Її реєстрація в квартирі порушує права власника квартири щодо володіння, користування та вільного розпорядження власністю. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (до яких, відповідно до статті 64 ЖК України відносяться дружина наймача, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство), мають право користуватися цим будинком на рівні з власником при умові , що вони постійно там проживають і приймають участь у витратах на утримання будинку. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше 19 років, постійно проживає в іншому місті, але залишилася перебувати на реєстраційному обліку в квартирі, яка належить позивачу, що порушує її права на володіння та розпорядження належним їй на праві власності майном, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved