Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником вказаної вище квартири, в якій також залишився зареєстрованим [PERSON] - член сімї колишнього власника [PERSON] Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує її право власності та можливість користування, розпорядження квартирою. В позові позивач посилається на те, що права члена сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, з припиненням для власника права власності на житло члени його сім'ї втрачають право на користування цим житлом. Позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити (а.с.15). Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі , проти задоволення позову не заперечував (а.с.16) Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 28 по вул. М. Грушевського (колишня назва Котовського), 16 в м. Житомирі, що підтверджується змістом копії договору купівлі-продажу від 08.08.2014 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.08.2014 року (а.с.5, 6). Зі змісту довідки №Д-161, виданої 02.12.2016 року Головою правління Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілларіонівська-16» [PERSON], вбачається, що відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі з 14.01.2006 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014 р. у справі N 6-158цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частиною 4\~ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за\~наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зі змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Наявність рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання. Враховуючи викладене, суд вважає, що право власності позивача порушене і підлягає захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved