Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 57400,00 грн., пеню в сумі 22400,00 грн. та інфляційні витрати в розмірі 2095,13 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2020 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу та виготовлення меблів № 046 , відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов`язався впродовж 40 календарних днів з моменту підписання цього договору, але не пізніше 31.07.2020 року поставити і передати у власність [PERSON] корпусні меблі та здійснити їх монтаж у відповідності до специфікації матеріалів і фурнітури та індивідуального схематичного плану, що є додатком до договору. Загальна вартість товару - корпусних меблів становить 80000,00 грн. На виконання умов договору позивачем на користь позивача сплачено грошові кошти в сумі 80000,00 грн. Однак, відповідач поставив малу частину товару в обумовлений договором строк на суму 22600,00 грн., не здійснивши частину а ні поставку іншої частини оплаченого товару, а ні монтаж вже поставленої частини товару. У зв`язку з вказаними обставинами відповідач надав позивачу розписку від 10.11.2020 року відповідно до якої зобов`язався до 10.12.2020 року повернути позивачу грошові кошти в сумі 57400,00 грн. та сплатити на її користь пеню в розмірі 0,2% від загальної вартості товару за кожен день прострочення строків поставки та монтажу товару. Проте, відповідач всупереч умовам договору та розписки не повернув грошові кошти і не сплатив пеню. З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу та пеня, а також індекс інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим позивач просила позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.06.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу та виготовлення меблів № 046 , відповідно до умов якого виконавець ФОП [PERSON] зобов`язався впродовж 40 календарних днів з моменту підписання цього договору, але не пізніше 31.07.2020 року поставити і передати у власність [PERSON] корпусні меблі і здійснити їх монтаж у відповідності до специфікації матеріалів і фурнітури та індивідуального схематичного плану, що є додатком до договору. Відповідно до п. 3 договору загальна вартість товару - корпусних меблів становить 80000,00 грн. Встановлено, що на виконання п. 3 договору №046 позивачем на користь ФОП [PERSON] було сплачено грошові кошти в розмірі 80000,00 грн. Як зазначила позивач, відповідач поставив лише частину обсягу товару на суму 22600,00 грн., не здійснивши а ні поставку іншої частини оплаченого товару, а ні монтаж вже поставленої частини товару в обумовлений договором строк 40 календарних днів, але не пізніше 31.07.2020 року, тобто не виконав зобов`язання передбачені п. 1 договору №046, чи порушив його умови. Відповідачем була надана позивачу розписка від 10.11.2020 року відповідно до умов якої ФОП [PERSON] зобов`язався до 10.12.2020 року повернути [PERSON] , як замовнику товару/послуг, грошові кошти в розмірі 57400,00 грн. та на виконання п. 3.1 договору №046 від 21.06.2020 року сплатити на її користь пеню в розмірі 0,2% від загальної вартості товару за кожен день прострочення строків поставки та монтажу товару. Суд вважає, що вказана розписка є підтвердженням оплати позивачем товару та визнання відповідачем суми грошових коштів, яка підлягає сплаті на користь позивача, оскільки з її змісту відповідач зобов`язався повернути сплачені позивачем кошти та сплати пеню. Позивач просила стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 57400,00 грн. та пеню в сумі 22400,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір побутового підряду, у відповідності до умов яких ФОП [PERSON] був зобов`язаний поставити і передати корпусні меблі та здійснити їх монтаж за замовленням позивача та у відповідності до специфікації матеріалів і фурнітури та індивідуального схематичного плану, а позивач була зобов`язана прийняти та оплатити виконану роботу. Позивач свій обов`язок щодо своєчасної та в повному обсязі оплати замовлення виконала у повному обсязі, а також не чинила перешкод у доступі відповідача до приміщення з метою належного виконання договору, натомість, відповідач, порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та якісного виконання робіт/надання послуг у відповідності до погоджених умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи вищезазначене, у зв`язку з тим, що ФОП [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язання, позивач має право вимагати від відповідача повернення сплачених нею коштів в сумі 57400,00 грн., у зв`язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, оскільки згідно п. 5.3 договору №046 від 21.06.2020 року виконавець за порушення строків поставки товару, вказаних у п. 1.3 цього договору, зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,2% вартості товару, вказаної у п. 3.1 даного договору, за кожен день прострочення строків поставки товару. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. При цьому, розрахунок пені наданий позивачем є невірним, оскільки пеня підлягає нарахуванню з наступного дня після закінчення строку, а саме з 01.08.2020 року, а не з 31.07.2020 року (останній день виконання договору включно) та становить 22240,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 80000,00 грн. (вартість товару) * 0,2 (%) * 139 (загальна кількість днів прострочки) : 100 + 22240,00 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 22240,00 грн. Позивач також просила стягнути інфляційні витрати в сумі 2095,13 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку проведеного судом інфляційні витрати становлять 2031,96 грн., а тому вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача ФОП [PERSON] підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 2031,96 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, у зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial