Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 13 липня 2013 року нею було придбано двокімнатну квартиру у [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу квартири № 520 від 13.07.2013р. В даній квартирі зареєстровані позивач - власник, її син [PERSON] та його дружина [PERSON]. Протягом минулого 2016 року відносини між її сином та його дружиною погіршились. 24.10.2016 року між позивачем та її невісткою виникла словесна суперечка, в якій невістка погрожувала викинути позивача на двір з його ж житла. Під час даних подій невідомі їй молоді люди яких впустила у її власність відповідач, нанесли їй -позивачу -тілесні ушкодження а саме закриту черепно-мозкову травму, гематому плеча та передпліччя ліворуч а також гіпертонічний криз. По даним подіям Ірпінський міський відділ поліції порушив кримінальне провадження № 12016110040003786 у якому [PERSON], являється потерпілою. Па даний час по матеріалам кримінального провадження слідчим Пічугіною Ю.В. призначено судово-медична експертиза для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Після даних подій відповідач зібрала свої речі та поїхала до м. Бердичів Житомирської області де вона проживає зараз по [ADDRESS], і це є її власністю,за адресою [ADDRESS] відповідач не зареєстрована, а зареєстрованау м. Бердичеві на [ADDRESS]. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідач зареєстрована, але не сплачує кошти на утримання майна, позивач змушена платити за власний рахунок більший розмір комунальних платежів хоча позивач зараз є пенсіонером. Позивач просила зобов'язати відповідача а саме [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні майном що знаходиться за адресою [ADDRESS] яка є власності [PERSON]. Визнати [PERSON] такою ,що втратила право користування житлом, а саме квартирою за адресою [ADDRESS] яка знаходиться у власності [PERSON]. У послідуючому позивач подала до суду уточнюючу позовну заяву,відповідно до якої зазначила,що відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.072013 року вона є власницею квартири 2-хкімнатної квартири [ADDRESS]. В 2014 році 3-тя особа по справі [PERSON], її син, попросив зареєструвати його та його дружину, відповідачку по справі, в її квартирі та дозволити тимчасово пожити в належній їй на праві власності квартирі поки вони придбають собі окреме житло. Повіривши проханню сина та відповідачки, вона дійсно дала згоду на їх тимчасову реєстрацію та проживання відповідачки в її квартирі для чого написала відповідну заяву. Але коли вона, власниця квартири, 24.10.2016 року приїхала до своєї квартири, то відповідачка [PERSON] влаштувала сварку і стала погрожувати викинути її з власної ж квартири в якій вона дозволила їй тимчасово пожити. Коли ж вона зробила зауваження відповідачці що вона тут не господар, а лише тимчасовий мешканець, то вона викликала по телефону 2-х людей, які без її дозволу ввійшли в її квартиру, стали її ображати та нанесли тілесні ушкодження. По даним подіям по її заяві в Ірпінському міському відділі поліції Київської області було порушене кримінальне провадження по якому вона була визнана потерпілою. Після даної події в її квартирі відповідачка [PERSON] хоча і виїхала з її квартири із своїми речами і з того часу проживає в 2-х кімнатній квартирі в [ADDRESS], яка була придбана відповідачкою і її сином в період шлюбу, але до цього часу не знялася з реєстраційного обліку в квартирі. Вона неодноразово просила відповідачку [PERSON] добровільно знятися з реєстраційного обліку в належній їй квартирі [ADDRESS] Але відповідачка до цього часу не знялася з реєстраційного обліку, а тому вона і змушена нести витрати по оплаті комунальних послуг з врахуванням і її. Оскільки відповідачка, хоча і являється її невісткою, але не відносилась і не відноситься до членів її сім'ї, оскільки вона з нею ніколи не мала взаємних прав і обов'язків та не була пов'язана спільним побутом, а дозволила їй з її сином проживати у своїй квартирі тимчасово до вирішення свого житлового питання в м. Ірпені, то вона повинна не тільки звільнити квартиру, але і знятися з реєстраційного обліку в її квартирі відповідно до вимог ст.98 ч.3 Житлового кодексу України. Позивач просить зобов'язати відповідачку [PERSON] [INFO] не чинити їй перешкод в користуванні належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] і знятися з реєстраційного обліку в даній квартирі. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з»явилась,про день та час розгляду справи повідомлена належним чином,причину неявки суд до відома не поставила,у зв»язку з чим суд проголосив по справі заочне рішення відповідно до ст.. 280 ЦПК України. 3-я особа [PERSON] у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник 3-їособи Ірпінської міської ради у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідка,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Спірні правовідносини,які виникли між сторонами по справі регулюються ст.. 317-321,391 ЦК України,а також ст.. 98 ЖК України. У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником квартири у [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу квартири № 520 від 13.07.2013р.(а.с.4-5) Також,у судовому засіданні встановлено,що в даній квартирі зареєстровані позивач - власник, її син [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.6-8) 24.10.2016 року позивач приїхала до своєї квартири у [ADDRESS], але відповідачка [PERSON] влаштувала сварку .На зауваження позивача відповідач викликала по телефону 2-х людей, які ображали позивача та нанесли їй тілесні ушкодження. По даним подіям по її заяві в Ірпінському міському відділі поліції Київської області було порушене кримінальне провадження по якому позивач визнана потерпілою. Виходячи із вимог ст.319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.321 ч.1 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник і майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні також було встановлено,що відповідач [PERSON] після подій 24.10.2016р виїхала з квартири [ADDRESS] із своїми речами .На даний час відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS],що стверджується заявою відповідача до суду (а.с.44). Також,встановлено,що відповідач [PERSON] не знялась із реєстрації в квартирі [ADDRESS],власником якої є позивач по справі. Поскільки відповідач не знялась із реєстрації у вказаній квартирі позивача,позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири та сплати комунальних послуг. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає підстави зняття з реєстрації. Однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення і права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування : та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом 10-ти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до правових позицій,викладених у постанові Верховного Суду України у справі №6-709 цс16 зазначено,що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У судовому засіданні не було надано доказів тих обставин,що відповідач є членом сім»ї позивача,у зв»язку з чим суд задовольняє вимоги позивача, зобов»язує [PERSON] [INFO] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні належною [PERSON] на праву власності квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку в даній квартирі. На підставі ст. 319,321,383,391 ЦК України, ,

Outcome: approved