Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вони уклали шлюб 03.12.2005 року у відділі запису актів цивільного стану Великого Новгорода Новгородської області Російської Федерації, актовий запис №1967. Від спільного подружнього життя вони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року вони всією сім`єю перебрались в Україну, а саме в с.Колоденки Рівненського району Рівненської області, де на даний час проживають, а діти навчаються в навчальному закладі. На переконання позивача, протягом останнього року сімейне життя між нею та відповідачем погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, відчуття довіри, взаємної любові та поваги зникли, а відтак зникла і основа для подальшого збереження шлюбу. Ведення спільного господарства між ними припинено та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між подружжям немає, додаткового строку для примирення не потребують. Просить шлюб розірвати. Ухвалою від 25.08.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 05.03.2020 року разом з відповідчем не проживають, хоча мають чотирьох дітей, які проживають з нею. Відповідач застосовував до неї фізичне та моральне насильство, при спілкуванні постійно відбуваються конфлікти, отримуючи кошти за дітей, такі їй не віддавав. Зазначила, що зберегти шлюб неможливо, між ними постійно були розбіжності, які згодом ставали лише серйознішими, відповідач жодних зусиль для примирення не вчиняв. Рішенням суду з відповідача стягуються аліменти, однак останні три місяці аліменти їй не надходять. Просить позов задовольнити та після розірванн шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що шлюб грунтується на вільному волевиявленні, а позивач не хоче зберегти шлюб та не бажає примирення. Відповідачем постійно забирались кошти у позивача, в тому числі і ті, що були отриманні від держави на дітей. Позивач не розділяє релігійних переконань відповідача. На даний час діти проживають з позивачем, яка не заперечує щодо участі батька у вихованні дітей. Просив позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що вони прожили 15 років разом, у позивача є син, якого він усиновив та виховував. Працював на двох роботах, щоб забезпечити сім`ю усім необхідним, гроші для дітей отримував для забезпечення потреб сім`ї. Насильства щодо дружини не вчиняв, а проблеми розпочались коли приїхали в Україну. На даний час не має роботи, хоча шукає, однак знайти не може. Просить шлюб не розривати та надати час для примирення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2005 року, сторони уклали шлюб 03.12.2005 року у відділі запису актів цивільного стану Великого Новгорода Новгородської області Російської Федерації, актовий запис №1967. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що внаслідок різних поглядів на життя у сім`ї виник стійкий конфлікт, сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, позивач примирення категорично не бажає. Суд вважає, що сім`я остаточно розпалася, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З відповідача також слід стягнути в користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved