Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 199 від 20 квітня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і передачу її у власність за адресою [ADDRESS] , визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим № 4623687200:02:003:0123, відновити межі земельної ділянки до попереднього стану, що належить [PERSON] . Мотивувала позовні вимоги тим, що 20 жовтня 1997 року на підставі рішення Виконавчого комітету Чорнушовицької сільської Ради народних депутатів від 17 жовтня 1997 року № 52 у приватну власність [PERSON] передано земельні ділянки площею 0,1992 га та 0,1955 га, загальною площею 0,3947 га. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] вона звернулася до ПП «Рік» для виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,3947 га за адресою Львівська [ADDRESS] , с. Тарасівка. При цьому вона звернулась до відповідачів [PERSON] та [PERSON] для складання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, однак отримала він них відмову у підписанні такого. Повідомляє, що зазначені особи незаконно встановили паркан не на межі суміжних земельних ділянок, а на її земельній ділянці. Після отримання технічної документації вона звернулася до відділу у Пустомитівському району Головного управління Держгеокадастру у Львівській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 28 березня 2019 року вона отримала рішення № РВ-4601033972019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки подані документи не відповідають чинному законодавству, зокрема, відсутнє підтвердження погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками. Вказала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на свою земельну ділянку придбавши у [PERSON] будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці без встановлення відповідних меж. 17 листопада 2017 року згадані особи звернулися до ПП «Кайлас-К» для виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 11 квітня 2018 року вони звернулися до Підберізцівської сільської ради ОТ з клопотанням про затвердження їм технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. 20 квітня 2018 року Підберізцівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області ухвалила оскаржуване рішення, яким затвердила відповідачам технічну документацію на їхню земельну ділянку та передала таку їм у власність. Вказує, що земельна ділянка відповідачів [PERSON] та [PERSON] знаходиться в фактичних межах її земельної ділянки, що свідчить про порушення її права, як користувача земельної ділянки, на отримання її у приватну власність.. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 23 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строку з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних у такій. 14 травня 2019 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, якою недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 18 липня 2019 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вони з позовними вимогами не погодилися, зазначили, що позивач не має права звертатися з даним позовом до суду, оскільки не надає жодних доказів того, що вона є спадкоємицею померлої [PERSON] . Зазначили, що позивач спершу повинна була звернутися до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області для вирішення питання щодо меж земельної ділянки, що нею не зроблено. Вказують, що їхня земельна ділянка отримана ними у приватну власність законно. Зокрема, представником ПП «Калайс-К» та ними в присутності суміжних землевласників складено акт прийому-передачі межових знаків, який підписаний позивачем. З огляду на вказане, просять у задоволенні позову відмовити. Крім того просили викликати свідків [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2019 року від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Телічак Ю.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона з позовними вимогами не погодилася, зазначила, що реєстрація права власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на їхню земельну ділянку відбулася у відповідності до законодавства, підстав для відмови у здійснення державної реєстрації такої не було. Враховуючи вказане, просить у задоволення позовних вимог відмовити. У судовому засіданні 17 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] заявила клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] клопотала про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , а також просила зобов`язати позивача надати документи на підтвердження права власності на земельну ділянку. Протокольною ухвалою від 17 вересня 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, викликано свідків [PERSON] та [PERSON] , клопотання відповідачів [PERSON] та [PERSON] та їх представника [PERSON] про допит свідків задоволено, викликано свідків [PERSON] та [PERSON] , відмовлено у задоволенні клопотання про зобов`язання позивача надати документи на підтвердження права власності на земельну ділянку, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 18 жовтня 2019 року представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] просила викликати замість [PERSON] іншого представника ПП «Кайлас-К» для допиту як свідка. Протокольною ухвалою від 18 жовтня 2019 року клопотання представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] про виклик іншого представника ПП «Кайлас-К» замість [PERSON] для допиту як свідка задоволено. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що позивач є його троюрідною сестрою. Відповідачі самовільно захопили у неї частину городу. Межі городу позивача були позначені металевими стовпчиками, які зникли. Земельна ділянка, якою він користується, належить його доньці і розташована з протилежної від відповідачів [PERSON] та [PERSON] ділянки сторони. Коли відповідачі придбали будинок, металеві стовпчики були присутні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона все життя проживає в [ADDRESS]. Межі земель були позначені металевими стовпчиками. Її сім`я користується городом позивача. Вона побачила білі палиці по межах городу. Вона подзвонила і повідомила про це позивача. Металевих стовпчиків вже не було. Ці білі палиці були встановлені на городі позивача. Станом на даний час по цих палицях відповідачі [PERSON] та [PERSON] встановили дерев`яний паркан. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є представником ПП «Кайлас-К». Зазначив, що особа, яка розробляла технічну документацію, а саме [PERSON] переведена на роботу в м. Чернівці. Особисто на земельній ділянці він не був. В технічній документації є акт погодження меж позивачем. Позивач приїжджала до них і привозила належний їй державний акт старого зразка. Старі заміри робилися або рулеткою, або теодолітом, що допускало похибки. Свідка [PERSON] не вдалося допитати, оскільки він неодноразово викликався судом у судові засідання для його допиту, проте жодного разу за викликом суду не з`явився. Представник [PERSON] та позивач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак остання 09 липня 2020 року подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, а розгляд справи - проводити за її відсутності. Представник [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак останні 09 липня 2020 року подали до суду заяву, у якій просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечили. Відповідач Підберізцівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки такого суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подала. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечило, причини неявки такого суду не повідомило, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подало. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його користуванні. Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні свої прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б порушити прав інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Рішенням Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 199 від 20 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1957 га, кадастровий № 4623687200:02:003:0123, розташованої за адресою [ADDRESS] , та передано їм у власність вказану земельну ділянку. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101515595 від 25 жовтня 2017 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4606653592018 від 14 березня 2018 року стверджується, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка 0,1957 га, кадастровий 4623687200:02:003:0123, розташована за адресою [ADDRESS] . Державна реєстрація прав власності на земельну ділянку здійснена 25 жовтня 2017 року. Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки площею 0,1957 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , така від точки «В» до точки «Г» межує з земельною ділянкою [PERSON] . Дана обставина визнається сторонами та не оспорюється. Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 16886 встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,3947 га, яка складалася з земельних ділянок площею 0,1992 га та 0,1955 га. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 червня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається що [PERSON] померла [INFO] . Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22554638 від 28 грудня 2009 року встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . При цьому, як вбачається з акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] погоджено, що межі земельної ділянки площею 0,1957 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , збігаються з існуючими межами (металевою огорожею), власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Даний акт є частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ПП «Калайс-К» у 2017 році на замовлення [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. При цьому позивач як на підставу своїх позовних вимог покликається на виконану на її замовлення ПП «Рік» у 2018 році технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок площею 0,1992 га та 0,1955 га, яка розташовані в [ADDRESS]. З цього приводу суд зазначає, що технічна документація із землеустрою не може бути належним доказом у даній справі з огляду на предмет доказування. Так, позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , при затвердженні розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж своєї земельної ділянки і отриманні такої у приватну власність, не погодили межі земельної ділянки, що призвело до порушення розміру і конфігурації належної позивачу земельної ділянки. При цьому, суду надано технічні документації позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які складаються з відповідних технічних документів, належний аналіз яких потребує спеціальних знань в галузі топографії, геодезії та землеустрою. Слід зауважити, що суд не володіє спеціальними знаннями для дослідження вказаних документів для встановлення обставини справи. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи Так, належним доказом, яким можливо обґрунтовувати заявлені позивачем позовні вимоги, може бути висновок експерта, який відповідно до законодавства повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Таким чином, суд з висновку експерта міг би встановити наявність або відсутність обставин, на які посилається позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Однак, позивач не скористався своїм правом на проведення експертизи для підтвердження заявлених позовних вимог. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано. При цьому суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі не підтверджуються жодними наявними у матеріалах доказами, є сумнівними, з таких неможливо повною мірою встановити обставини, які підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed