overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її матір [PERSON] померла в с. Ричагів Миколаївського району Львівської області 01.05.2011 року, а батько [PERSON] помер 23.02.2014 року. Постійним та останнім місцем проживання її батька було с. Ричагів вул. Кляпарівська, 29. Позивач по справі здійснювала догляд за своїми батьками та займалась їхнім похованням.Її батько ще за життя 04.05.2012 року розпорядився належним йому нерухомим майном та склав заповіт, який був належним чином посвідчений. Згідно даного заповіту, все своє майно він заповів [PERSON] - позивачу по справі. Однак, у зв'язку із сильним погіршенням стану здоров'я, позивач по справі звернулась до Миколаївської державної нотаріальної контори тільки 25.07.2017 року, тобто із пропуском шестимісячного строку передбаченого для прийняття спадщини. У зв'язку з наведеним була змушена звернутись в суд із вказаною позовною заявою. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Львівської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги є підставним і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], який був батьком позивача, помер 23.02.2014 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 342713 від 25.02.2014 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задоволити, оскільки позивач строк на прийняття спадщини пропустили з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Вона у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала. Просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Позивач позовні вимоги підтримала, подавши про це письмову заяву, просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення вимог не заперечив, подавши про це письмову заяву. Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Згідно ст.1272,ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно інформації від нотаріуса, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, на момент смерті вона проживала одна, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~В обгрунтування вимог зазначила, що вона та відповідач є учасниками спільної сумісної власності на вказане житло на підставі свідоцтва про право власності. Оскільки частки співвласників в праві спільної власності на майно за законом вважаються рівними, просить про визначення розміру часток кожного із сторін, який становить ? частину квартири. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не зявилась, надавши письмове звернення про розгляд справи без її участі, задоволення позову, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся відповідач. Згадані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність учасників справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони в справі є учасниками права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 12815 від 26.10.2001 року. Зазначене право зареєстроване орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 8-10). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 357 частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд виходить з того, що ані законом, ані договором не встановлено право спільної сумісної власності на житло, яке належить сторонам, тому їхню спільну власність на нерухомість можна вважати частковою. З урахуванням принципу рівності часток співвласників у праві спільної власності на майно та обопільної згоди сторін на визначення рівного розміру їх часток суд знаходить за можливе задовольнити позов та визначити, що розмір часток сторін в праві спільної часткової власності є рівним і становить ? частину квартири. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про вселення в квартиру [ADDRESS], усунення перешкод в користуванні цією квартирою та зобов'язання відповідача надати позивачу ключі від цієї квартири. Посилалась на те, що вона є співвласником спірної квартири де проживає відповідач, який змінив замки на вхідних дверях квартири та перешкоджає їй вселитись та користуватись цією квартирою. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, а відповідач позов не визнав і стверджував, що [PERSON] може вселитись в спірну квартиру та проживати там. Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва, постанови, довідки (а.с.5,8-11,27) та пояснень сторін, останні є співвласниками в рівних частинах двохкімнатної квартир [ADDRESS], в якій зареєстрований та фактично проживає відповідач [PERSON] з яким проживає його дружина та неповнолітня дитина. Після розірвання між сторонами шлюбу в 2010 р.(а.с. 3), позивачка фактично стала проживати в [ADDRESS] (а.с.26). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва (а.с.56-57) було поділено спільне сумісне майно сторін, а належна позивачу частина цього майна залишилась в спірній квартирі, про що не заперечував відповідач. Як вбачається з акту, рішення суду (а.с.116, 74-75) та пояснень свідків [PERSON] і [PERSON], позивач 18.03.2014р. разом зі своїми рідними та знайомими приходила до спірної квартири де потім сталась сварка і бійка, в результаті чого викликалась міліція. Відповідач підтвердив той факт, що ним був змінений замок на вхідних дверях квартири, ключів від якого він позивачу не передав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у праві власності квартиру, користуються нею для особистого проживання, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою. Враховуючи те, що відповідач створює перешкоди для користування спірною квартирою її співвласнику, то порушене право позивача повинно бути захищено шляхом вселення, зобов'язання [PERSON] надати відповідачу ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та не чинити перешкод у користуванні цією квартирою. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 8526 грн. з яких 243,60 грн. судовий збір (а.с.1) та 8282,40 грн. витрати на правову допомогу (а.с.101). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення належності майна членам колгоспного двору та визнання права власності на спадкове майно. В своїх позовних вимогах позивач пояснила, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS]. Дане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору, головою якого був померлий [PERSON]. Позивач після смерті батька вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала та продовжує проживати у даному будинку. При звернені в нотаріальну контору позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки дане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору. Тому позивач просить встановити належність по ? частці житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS] членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання відповідачі подали заяву, у якій просять слухати справу у їх відсутності, позов визнають. Представник Білокриницької сільської ради Кременецького району в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, реєстраційного напису від 11.09.1986 року домоволодіння [ADDRESS] належить колгоспному двору , головою якого є [PERSON]. Згідно довідки № 235 від 20.02.2014 року виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району в житловому будинку по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 29.012014 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], оскільки будинковолодіння по [ADDRESS] відноситься до колгоспного двору, головою якого був [PERSON]. У відповідності до ст.1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що єдиними спадкоємцями спадкового майна померлого [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідачі - [PERSON], [PERSON], які не заперечують проти визнання за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS]. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши, що з 09.10.2002 року проживала з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю в будинку [ADDRESS] . В склад їх сім`ї входили вона, її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , дідусь [PERSON] , який помер [INFO] , бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] , дядько [PERSON] . Спадщина після смерті [PERSON] не успадкована, нотаріус відмовив в оформлені її спадкових прав через відсутність підтвердження проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 09.10.2002 року до 11.10.2009 року. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач вимоги визнав, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог не заперечив. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір про спадкування, який регулюється положеннями книги шостої Цивільного кодексу України. статтею 1268 ч.2 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Якщо факт постійного проживання доккументально не підтверджено, спадкоємець має право на звернення до суду з заявою про становлення такого факту (п.23 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 року). Позивач є дочкою [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала до 11.10.2009 року за адресою: [ADDRESS] , являється її спадкоємцем за законом першої черги. З 09.10.2002 року по 11.10.2009 позивач разом з матір`ю проживала у вказаному будинку, до 26.05.2006 року була неповнолітньою особою, паспорту не мала. Вказаний факт, відповідачем, який є зареєстрованою в тому ж житлі особою, визнано. Таким чином, судом встановлено, що з 09.10.2002 року та до смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] позивач проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевказані обставини, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім»єю понад п»ять років із спадкодавцем. В обґрунтування вимог посилається на те, що проживала разом з [PERSON], який помер 22.05.2004 року, у незареєстрованому шлюбі з 1989 року. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідачі, які є спадкоємцями першої черги за законом, не визнають право на спадкування. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім»їю в період з 1990 року по 2004 рік. Вказана обставина підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.05.2005 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер 22.05.2004 року. З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, заведеної відносно майна [PERSON], вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні учасники підтвердили, що вказані особи є дітьми спадкодавця, належать до першої черги спадкоємців. Постановою нотаріуса від 29.10.2012 року [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв»язку з тією обставиною, що даними особами не подано довідки з відомостями про осіб, які проживали спільно зі спадкодавцем на час смерті. Судом встановлено, що 22.10.2009 року [PERSON] звертався до Богунського РВ УМВС України в Житомирській області з приводу неправомірного відібрання громадянкою [PERSON] домової книги. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На думку суду встановлення факту не може мати юридично байдужого значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі зацікавлені в реалізації прав як спадкоємців першої черги. За таких обставин спадкоємець четвертої черги не може закликатись до прийняття спадщини. Вимога про зміну черговості отриманні спадщини (ст. 1259 ЦК України) позивачем не заявлена. Намір сторін укласти договір про зміну черговості будь-якими доказами не підтверджено та спростовується безпосереднім посиланням на виникнення спору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, зазначивши, що [INFO] померла її свекруха [PERSON] , 1921 року народження, після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , але спадкових прав не оформив, [INFO] помер. Не підтвердження факту родинних відносин між померлою свекрухою і померлим чоловіком не дають можливості оформити спадщину після смерті чоловіка. Просить встановити факт родинних відносин між померлою [PERSON] та померлим [PERSON] як матір`ю та сином. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Представник відповідача надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог не заперечив. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.10.1999), після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Чоловік позивача [PERSON] , [INFO] помер. Судом встановлено, що чоловік позивача [PERSON] народився [INFO] в с.Велень Коростенського району Житомирської області у батьків [PERSON] та [PERSON] . Експертним висновком №056/335-м-2 від 22.02.2019 року підтверджено, що прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина за законом. Встановлення факту родинних відносин чоловіка позивача та [PERSON] необхідно для оформлення позивачем як спадкоємцем спадкових прав. Підтвердження їх в іншому порядку не можливо, оскільки не зберіглись відомості про реєстрацію народження спадкодавця. За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини,\~зазначивши,\~що [INFO] помер\~її рідний\~брат [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина за\~законом.\~Вона у\~встановлений законом\~строк заяву\~про прийняття\~спадщини не\~подала.\~Просила визначити\~додатковий строк\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~ встановивши\~ факт\~їх родинних відносин як брата та сестри, оскільки в документах є розбіжності, що перешкоджають це підтвердити. Позивач в позовній заяві просила розгляд справи провести в її відсутність. Відповідач проти задоволення вимог не заперечив, подавши про це письмову заяву. Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 48 років помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом. Дівоче прізвище позивача Черноштан.\~В свідоцтві\~про її\~народження вказано,\~що [PERSON] народилась [INFO] в с.Кропивня, Коростенського району Житомирської області, батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 03.04.1964). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] в с.Кропивня Коростенського району Житомирської області народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.02.1959). Станом на 16.07.2007 року [PERSON] мав вік 48 років. Вказане дає можливість зробити висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, тому позивач доводиться рідною сестрою померлому [PERSON] . Даний факт правовстановлююче значення для реалізації позивачем права на отримання спадщини після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ст.1272,ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно інформації від нотаріуса, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, на момент смерті він проживав один, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією родиною, визнання права на спадщину за законом. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.180, 181, 182, 185, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved