Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визначення права власності у порядку спадкування на Ѕ частини земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивач. На момент смерті чоловіка вона з ним була співвласниками в рівних частинах по Ѕ частині кожний житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та співвласниками земельних ділянок за тією ж адресою, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею -0,25 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0009, ведення особистого підсобного господарства площею -0,0164 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0011. 29.07.2021 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що належали її чоловіку та отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельних ділянок, дана постанова вмотивована тим, що земельні ділянки належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника, договори про поділ нерухомого майна (земельних ділянок), що є у спільній власності не укладалися , а тому неможливо визначити склад спадкового майна в спільній власності. У зв`язку з чим, звернулася до суду. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду телефонограму в якій просила провести розгляд справи у її відсутність та відсутність представника. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської областів судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності представника, щодо позовних вимог залишила на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази, які були належним чином завірені, у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть актовий запис №133 від 30.01.2021 року (а.с. 4-на звороті). Факт перебування позивача [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження запис № 262 від 30.01.1976 року (а.с.4). 29.07.2021 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали полмерломоу [PERSON] (а.с. 8) 29.07.2021 року позивачем було отримано постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 6323982001:00:002:0009 площею -0,25 га та на земельну ділянку кадастровий номер 6323982001:00:002:0011 площею -0,0164 га, яка вмотивована тим, що вказані земельні ділянки належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника, а тому неможливо визначити склад спадкового майна в спільній сумісній власноті. (а.с. 8 на звороті - 9) Згідно копії договору дарування від 18.05.1990 року, [PERSON] подаровано житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходяться в с.Комсомольське і розташований на присадибній ділянці присадибних земель совхоза «Комсомолець». На присадибній ділянці розташований один житловий будинок загальною площею 29,7 кв.м. з наступними надвірними спорудами: літня кухня, сарай, погріб. (а.с.5) Згідно копії договору дарування від 03.04.1998 року, [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину житлового будинку площею 29,7 кв.м, розташований на земельній ділянці, земля якої не обміряна разом з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №034044, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2664 га, що розташована на території [ADDRESS] , землю передано: для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,0164 га (а.с.7 на звороті). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240501586 від 15.01.2021 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0164 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0011, належить [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с. 9 на звороті) З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240509424 від 15.01.2021 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0009, належить [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с. 10) З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240508917 від 15.01.2021 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0009, належить [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с. 10 на звороті) З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240501280 від 15.01.2021 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0164 га, кадастровий номер 6323982001:00:002:0011, належить [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с. 11) З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6314480852021 від 05.01.2021 року вбачається, що земельній ділянці площею 0,0164 га, яка розташовано за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 6323982001:00:002:0011, належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. (а.с. 11 на звороті -13) З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6314480822021 від 05.01.2021 року вбачається, що земельній ділянці площею 0,25 га, яка розташовано за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 6323982001:00:002:0009, належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. (а.с. 13 на звороті -15) Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі спадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених уп.п.10, 23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно із ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивачка у визначений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Однак їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки з підстав неможливості визначити частки в спільній сумісні власності та неможливості встановити склад спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не стягує з відповідача судовий збір на прохання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved