Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 06.01.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . 07.10.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На даний час їх донька є повнолітньою, але продовжує навчання на 3-му курсі денної форми навчання у комунальному вищому навчальному закладі «Нікопольський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради, де навчається на бюджетній основі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Зі своїх доходів вона поки що не може забезпечити повноцінне навчання, харчування, проживання та проїзд дитини. Тому вимушена звертатись до суду з цим позовом. Відповідач має працездатний вік та можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці. Інших аліментних виплат з нього не проводиться. Тому просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів та заробітку до закінчення донькою навчання. В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2001 року сторони по справі уклали шлюб (а.с.5), від якого [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.6). 07.10.2015 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.8). На даний час донька сторін по справі є повнолітньою, але продовжує навчання на 3-му курсі денної форми навчання у комунальному вищому навчальному закладі «Нікопольський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради, де навчається на бюджетній основі (а.с.7). Очікуваний термін закінчення навчання 30.06.2020 року (а.с.7). Відповідач має працездатний вік та можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці. Інших аліментних виплат з нього не проводиться, проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки не pаперечував. Тому суд вважає за необхідне стягнути з нього кошти на утримання доньки, яка продовжує навчання. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального положення сторін, з урахуванням того, що у відповідності з п.1 ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його заробітку та доходів кожного місяця.

Outcome: approved