Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS], який належав йому на підставі договору купівлі - продажу від 22.02.1973 року №2-947. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була його донька - [PERSON], яка спадщину прийняла, однак не встигла оформити свої спадкові права. [INFO] померла її мати - [PERSON]. 16 березня 2009 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за реєстровим №462 було посвідчено заповіт від імені [PERSON], відповідно до змісту якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає в рівних частках [PERSON], [INFO] та їй. Вважає, що в момент посвідчення заповіту волевиявлення її матері не було вільним, оскільки вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в результаті тяжкої хвороби. Взимку 2008 року [PERSON] захворіла на рак молочної залози та перебувала з вказаним діагнозом на обліку в Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини. Від лікування хвороби [PERSON] відмовилася, посилаючись на тяжке психологічне та матеріальне становище. На облік в Кіровоградський обласний онкологічний диспансер [PERSON] самостійно також не встала. Весь час хвороби мами вона проживала з батьком, однак кожного дня навідувалася до матері та доглядала її аж до самої смерті. Факт знаходження [PERSON] в стані, під час якого вона не могла усвідомлювати значення своїх дій можуть підтвердити свідки [PERSON], який проживав поруч з [PERSON] та може підтвердити стан її здоров'я, а також [PERSON], який являється чоловіком померлої та бачив в якому стані знаходилася його дружина за місяць до смерті. Окрім того, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчувала заповіт [PERSON] в неї вдома, оскільки померла на той час вже не могла вільно пересуватися та постійно перебувала в постільному режимі, а тому також може підтвердити фізичний та психологічний стан [PERSON] під час складання заповіту, а також присутність під час посвідчення заповіту відповідача та його дружини. Просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 16 березня 2009 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №462. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити, пояснили, що у своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що в момент посвідчення заповіту волевиявлення її матері [PERSON] не було вільним, оскільки вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в результаті тяжкої хвороби, перебуваючи на обліку в Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини з діагнозом рак молочної залози, проте до позову не додається жодного документу, що підтверджує її стан. Не додається до позову також і відомостей про психічний стан, про те, які ліки вживала [PERSON] та чи могли вони впливати на здатність заповідача усвідомлювати свої дії. [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON], а тому він в свою чергу стверджує, що [PERSON], незважаючи на хворобу, залишалася у здоровому розумі та при ясній пам'яті, у зв'язку з чим розуміючи та усвідомлюючи стан свого здоров'я, а також погіршення його в майбутньому, спосіб життя своєї доньки та те, що вона одружена, але чоловік проживає з іншою сім'єю і належним чином не піклується про доньку, тому і прийняла рішення про посвідчення заповіту. Крім цього, у зв'язку з хворобою [PERSON] не мала можливості оформити спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], а тому в той же день, коли нею був складений заповіт, нею було складено ще й довіреність на ім'я відповідача, якою його було уповноважено бути її представником з питань оформлення спадкових прав після її батька. До цих висновків та рішень сестра дійшла самостійно та обдумано і за її ініціативою був викликаний нотаріус додому для посвідчення вказаних документів. Що стосується свідка [PERSON], якого позивач просить допитати в якості свідка, оскільки він був чоловіком померлої, та на погляд позивача, може підтвердити, що [PERSON] не усвідомлювала свої дії в момент складення заповіту, з цього приводу відповідач пояснив, що з 2000 року сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася і останній переїхав на постійне місце проживання до квартири [ADDRESS], де він проживав однією сім'єю з іншою жінкою, проте шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був розірваний. З липня 2004 року [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Тому [PERSON] не проживав однією сім'єю з [PERSON] і взагалі ніякі стосунки з дружиною не підтримував і відповідно не міг і не може знати чи усвідомлювала значення своїх дій [PERSON] в момент складання заповіту. Крім того, [PERSON] ніде не працювала і спочатку перебувала на утриманні батьків [PERSON] та [PERSON], а після їх смерті фактично його сестра перебувала на його утриманні, а останні місяці, коли сестра не вставала з ліжка, він повністю здійснював разом зі своєю дружиною за нею догляд, вони купували продукти та необхідні сестрі речі, які вона просила, готували їжу, прасували речі. Сестра дійсно терпіла біль, але до останнього відмовлялася від будь - яких ліків та знеболюючих, не бажала звертатись у лікарню, навіть тоді, коли вони викликали лікаря, і взагалі до останнього дня перебувала у здоровому розумі та ясній пам'яті, чітко розуміла свої дії, адекватно сприймала оточуючих. Позивач весь цей час до хворої матері з'являлась дуже рідко, ніякого догляду не здійснювала. Більше того, вона прохання та її побажання щодо догляду не виконувала. На прохання матері щодо догляду вона реагувала досить агресивно. Явно висловлювала їй своє небажання здійснювати догляд. Місце проживання позивача йому взагалі не відоме, оскільки коли [PERSON] не проживала у батька, вона не проживала і разом з матір'ю. Таким чином, місце проживання позивача останні місяці життя [PERSON] взагалі не було відоме, тому як вона могла здійснювати догляд і знати про стан здоров'я матері йому не зрозуміло. Крім того, в позовній заяві позивач посилається на ч. 1 ст. 215 ЦК України, яка в свою чергу передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні норми, недотримання яких є підставою для визнання нікчемності правочину, і застосовується лише у тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави ( норми ) для цього. Проте, ст. 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами, тобто унеможливлюють застосування загальних норм, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Таким чином, ст. 203 ЦК України передбачає загальні норми, недотримання яких є підставою для визнання нікчемності правочину, і застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави ( норми ) для цього. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала пояснення, згідно яких зазначила, що 16 березня 2009 року нею за реєстровим №462 було посвідчено заповіт від імені [PERSON]. Цей заповіт був складений та посвідчений на дому о 12:10 год. у зв'язку з хворобою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в двох примірниках, один з яких зберігається в архіві приватного нотаріуса, а інший, викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів, був виданий заповідачу. Так як пройшло багато часу, якісь деталі посвідчення заповіту згадати уже неможливо, але в цілому пам'ятає наступне - виклик здійснював [PERSON]. Під час спілкування з особою, яка замовляє виклик вона роз'яснює, яким чином встановлюється дієздатність особи, виясняє чи не приймає особа щодо якої буде вчинена нотаріальна дія лікарські препарати, що містять наркотичні речовини. [PERSON] повідомив, що [PERSON] такі лікарські препарати не приймає. На виклик вона виїжджала з помічником [PERSON], яка на даний час знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. [PERSON] провів її та помічника до хворої, а сам на її прохання, вийшов на двір і там чекав. Чи були на подвір'ї треті особи вона не пам'ятає, але в приміщенні, де лежала хвора, вони залишились втрьох - [PERSON], вона та її помічник. [PERSON] знаходилася в ліжку, в дуже холодному приміщенні, що її вразило та запитала чому приміщення, де вона лежить не опалюється ( думала, можливо вона безпорадна і про неї ніхто не піклується ), на що [PERSON] відповіла, що їй так легше. На практиці дієздатність встановлюється шляхом співбесіди, починаючи з елементарних запитань - ім'я, дата народження, мета зустрічі з нотаріусом, тощо. В результаті спілкування з [PERSON] у неї не виникло сумнівів в її дієздатності, вона відповідала чітко та логічно. Вона пояснила, хто відноситься до спадкоємців першої черги, про коло спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та інші статті Цивільного кодексу України, пов'язані з посвідченням заповіту. [PERSON] сказала, що бажає заповісти все своє майно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в рівних частках. І мотивувала це тим, що вона одружена, але з чоловіком погані відносини і вона більше довіряє брату [PERSON] і сподівається, що він не скривдить її доньку. Після цього вона та її помічник, з її слів записали два примірника заповіту. Після цього [PERSON] прочитала текст заповіту самостійно вголос і на обох примірниках написала фразу: «Текст заповіту прочитаний нею вголос та підписано власноруч » та розписалась в реєстрі нотаріальних дій. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 22.02.1973 року №2-947 належить [PERSON]. Акт введення в дію від 16.04.1987 року №221 ( а.с. 6-7, 10 ). З копії запису акта про народження №32 від 18 травня 1971 вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9 ). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу видно, що 27 червня 1991 року гр. [PERSON], [INFO] зареєстрував шлюб з гр. [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2012 року міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області ( а.с. 8 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] є донькою померлого, а отже спадкоємцем першої черги за законом. З постанови державного нотаріуса Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори від 15.11.2012 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав ( а.с. 11). Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] 16 березня 2009 року склала заповіт про що свідчить її власноручний підпис, вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та були витримані всі вимоги щодо складання та оформлення заповіту ( а.с.55 ). У відповідності до заповіту [PERSON], діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлена нотаріусом з приписами цивільного законодавства, на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: « Все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в рівних частках кожному». Крім того, 16 березня 2009 року [PERSON] склала довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №461, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з питань оформлення спадкових прав після смерті її батька [PERSON], котрий помер [INFO] ( а.с. 47 ). У відповідності до ч. 1 ст.56 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою - приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] З листа головного лікаря Комунального закладу « Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини » від 15 травня 2014 року за №382 видно, що померла [PERSON] перебувала на обліку в КЗ «АЗП-СМ» з 25 грудня 2008 року по 06 травня 2009 року з приводу злоякісного новоутворення молочної залози в занедбаній формі ( пізнє звернення за медичною допомогою ). 06 травня 2009 року хворій був виписаний рецепт №829959 на опіоідний анальгетик трамадол для в/м'язового застосування 5% розчин 2 мл. [INFO] [PERSON] померла, тому стверджувати, що препарат міг викликати розлад свідомості, неможливо ( а.с. 63 ). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач являється його донькою, а з померлою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі, який так і не було розірвано, хоча вони перестали проживати разом з 1998 року. Коли [PERSON] захворіла, донька [PERSON] переїхала до нього проживати, однак донька доглядала за матір'ю. Про діагноз померлої він дізнався у 2007 році, проте донька про неї піклувалася, готувала їй їжу. Психіка у [PERSON] була порушена, це виражалося у процесі спілкування - вона нервувала, грубо розмовляла. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони являлися сусідами померлої [PERSON], яка у 2008 році захворіла, у неї був рак, а у 2009 році [PERSON] померла. Знають про те, що догляд за померлою здійснював її брат [PERSON] та його дружина, оскільки померла відмовлялася від лікування та приймання ліків. Психічний стан у [PERSON] за тиждень до смерті був нормальний, вона не заговорювалася, про складений нею заповіт нічого не розповідала. Свідок [PERSON] пояснила, що вона доньку померлої не бачила жодного разу, сама померла [PERSON] їй говорила про те, що донька давно не приходить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює сімейним лікарем з 2005 року, на його дільниці значилася [PERSON] як онкохвора. [PERSON] вперше звернулася до нього 25.12.2008 року, однак спочатку відмовилася від огляду. Потім 28.09.2009 року під час огляду він поставив хворій діагноз недоброякісне новоутворення молочної залози, в неї була вже 4 стадія. Вважає, що у [PERSON] був депресивний стан та вона була неадекватною, однак на його питання вона відповідала. Відповідно до абз.2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). Відповідно до п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (ст. 145 ЦПК). Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. За клопотанням представника позивача судом було призначено по справі посмертну комплексну судову психологічно-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №534 КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня » від 21 жовтня 2014 року [PERSON] за життя не страждала психічним захворюванням та на момент складання заповіту 16.03.2009 року ознак психічного захворювання не встановлено з урахуванням перенесеної нею хвороби, а саме злоякісного новоутворення молочної залози в занедбаній формі. Могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, діагноз встановлено клінічно, при огляді 28.04.2009 року ( а.с. 94-95 ). Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Судом встановлено, що [PERSON] у момент укладення та підписання нею заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, при складенні заповіту особу заповідача [PERSON] було встановлено, дієздатність її перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано, тому заповіт від 16 березня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, не може бути визнаний недійсним. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно вважати фактично понесеними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed