Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, зазначивши, що з 01.08.2007 року по 31.12.2020 року перебувала в трудових відносинах з Олевською РДА Житомирської області, яку 31.12.2020 року було реорганізовано шляхом приєдання до Коростенської РДА. 26.02.2021 року вона була звільнена у зв`язку із реорганізацією на підставі розпорядження голови Коростенської РДА №78-к від 25.02.2021 року, яким також було передбачено провести з нею повний розрахунок та виплатити вихідну допомогу. Після звільнення відповідач вчасно розрахунок з нею не провів, а отримала кошти вона лише в травні 2021 року. ЇЇ середньоденний заробіток становить 804,01 грн.. Просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за 54 дні, розмір якого становить 41004,50 грн. та понесені нею судові витрати зі сплати судового збору. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 5000 грн., так як діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полагає в тому, що вона втратила нормальні життєві зв`язки, була вимушена економити на харчах, одязі, щоденні думки та сподівання про отримання заробітної плати, насторога, тривога, емоційні реакції, переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, бажання уникнути контактів призвело до душевних страждань. Дії відповідача вважає принизливими, такими що заподіяли їй невиліковну травму, завдали глибокої моральної шкоди. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач при звільненні з роботи погодилась про отримання розрахункових коштів частинами, про що надала відповідну заяву. До того ж, розрахунок з позивачем не був проведений своєчасно у зв`язку з відсутністю належного фінансування. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин з приводу невиплати розрахункових коштів при звільненні працівника, який регулюється нормами трудового законодавства. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). Позивач з 01.08.2007 по 31.12.2020 р. перебувала в трудових відносинах з Олевською РДА Житомирської області, яку 31.12.2020 р. було реорганізовано шляхом приєдання до Коростенської РДА. 26.02.2021 р. вона була звільнена у зв`язку із реорганізацією, на підставі розпорядження голови Коростенської РДА №78-к від 25.02.2021 р.. Згідно даних довідки Олевської РДА від 01.06.2021 року середьоденна заробітна плата [PERSON] становить 804,01 грн.. Тобто, відповідачем при звільненні позивача були порушенні положення ст.116 Кодексу КЗпП України, оскільки мала місце невиплата їй розрахункових коштів. Повний розрахунок з позивачем було проведено 19.05.2021 року. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 41004,50 грн. (804,01 с/з х 54 р/д). Суми визначаються без вирахування податків та обов`язкових платежів (зборів), сплата яких є обов`язком роботодавця або працівника. Доказів відсутності вини в непроведенні вчасного розрахунку з позивачем відповідачем не подано. При цьому, заява позивача щодо згоди на отримання розрахункових виплат при звільненні протягом одного місяця не породжує жодних юридичних наслідків. За таких обставин, позов в частині стягнення середнього заробітку за час затрики розрахунку обгрунтований та підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди, то позивачу слід відмовити за недоведеності факту заподіяння такої шкоди. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial