Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.12.2012 року з відповідача на її користь стягують аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2012 р. і до закінчення дитиною навчання. З вересня 2012 р. відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів, заборгованість за 2012-2013 рр. складає 4833 грн. Оскільки відповідач добровільно не виплачує аліменти та укриває свої доходи просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну виплату аліментів в розмірі 10703,32 грн. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що пеня підлягає стягненню лише при наявності вини боржника, а в даному випадку вини [PERSON] у виплаті аліментів не має. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.12.2012 року з відповідача на її користь стягують аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2012 р. і до закінчення дитиною навчання. Постановою від 15.03.2013 р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до довідки ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 10.10.2013 р. №17047 всього нараховані аліменти станом на 01.10.2013 р. на загальну суму 6333,33 грн., з них сплачено 1500 грн., борг станом на 01.10.2013 р. становить 4833,33 грн.. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як розяснено в п.22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками Як вбачається з матеріалів справи на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, крім виконавчого провадження по стягненню аліментів, знаходяться виконавчі провадження по стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фірма ВІК» боргу на суму 86109,06 грн. та на користь [PERSON] боргу на суму 2483000 грн. Відповідач, як фізична особа-підприємець, за три квартали 2013 року подав до ДПІ у м.Херсоні неприбуткову декларацію. Відповідно до довідки ДПІ у м.Херсоні від 18.12.2013 р. станом на 13.12.2013 р. на особовому рахунку з єдиного внеску на загально-обовязкове державне соціальне страхування ФОП [PERSON] борг у сумі 1194,01 грн. Відповідно до виписки по рахунку відповідача в ПАТ «Укрексімбанк» від 16.01.2014 р. відбувалося зарахування коштів по виконавчим провадженням з боржників [PERSON], ТОВ «Фірма ВІК» на особистий рахунок [PERSON] Відповідач є підприємцем, однак, враховуючи те, що кошти, що надходять на його рахунки, стягуються згідно Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі і позивачу на погашення аліментів, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутня вина по невиплаті аліментів на користь доньки, [PERSON], а тому в позові слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed