Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовський районний відділ у м.Херсоні управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є наймачем кв. [ADDRESS] , у якій окрім неї зареєстрований як член сімї відповідач [PERSON] , яка є сестрою покійного чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач не проживає без поважних причин у вказаній квартирі понад 15 років. Просила суд Визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 15.05.2019 року справу прийнято до провадження та призначено засідання. Ухвалою від 19.09.2019 року до участі у справі залучено виконавчий комітет Херсонської міської ради. Представник позивача адвокат Гончаров М.В. в судове засідання надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив. Представник третьої особи надав письмові поясненн, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не є власником житлового приміщення. 06.03.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З витягу з протоколу №8 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 12.08.2014 року убачається, що [PERSON] визнано наймачем квартири [ADDRESS] . 29.12.2014 року між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення за № 817, а саме: квартири [ADDRESS] . З довідки №19-09-17/1 від 17.09.2019 року, виданої ОСББ «Михайлівська 28» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , яка не проживає за вказаною адресою з 2004 року. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 64 ЖК УРСР До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до положень ст. 163 ЖК Української РСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 Житлового Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації без поважної причини з 2004 року, після чого на протязі шести місяців за нею зберігалось право на житло. Поважні причини відсутності відповідача судом не встановлені. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно з наведеною нормою та п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 за № 2, наймач або член його сім`ї втрачає право користування жилим приміщенням, якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо). З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним, що у спірній квартирі відповідач не проживає з 2004 року, угод щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом сторони не укладали, а відтак суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивачів в обраний ним спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved