Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд і до повноліття дітей. Позов мотивований тим, що їх спільне життя не склалось, і після розлучення їх спільні від шлюбу сини [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному її утриманні, оскільки відповідач коштів для цього не надає, тобто ухиляється від виконання батьківського обов'язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, хоча за станом здоров'я та матеріальним становищем має можливість брати в утриманні дітей. Позивач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу за даним позовом розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Водночас надав до суду письмову заяву, в якій просить дану справу розглядати за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши всі її фактичні обставини, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, 07.07.2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів 2006 року складено відповідний актовий запис № 54. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Ватутінського міського суду від 07.05.2013 року, яке вступило у законну силу 17.05.2013 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки № 31, виданої 04.08.2017 року Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Склад сім'ї: [PERSON], [INFO], - син, [PERSON], [INFO], - син. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], виданого повторно 12.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, та [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], виданого 12.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, їх батьками вказано сторін по справі. Відповідно до довідки № 146, виданої 30.08.2017 року 6 Державною пожежно-рятувальною частиною управління ДСНС України в Черкаській області за період часу з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року [PERSON], який працює на посаді водія, нараховано грошове забезпечення у розмірі 15 406,73 грн. Станом на день подачі позову [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] які є спільними синами сторін, виповнилось повних 11 та 7 років, відповідно. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколу № 7 до неї, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд,

Outcome: approved