overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири №2 у житловому будинку № 12 по вул. Профспілковій в м. Луцьку і у вказаному житлі з 06.11.2002 року зареєстрований відповідач. Вказує, що з вересня 2008 року [PERSON] відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, не знявся з реєстраційного обліку, фактичне його місце проживання невідоме. В звязку з чим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 2 у житловому будинку № 12 по вул. Профспілковій в м. Луцьку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 2 у житловому будинку № 12 по вул. Профспілковій в м. Луцьку, що стверджується договором купівлі-продажу 1/3 частин житлового будинку від 03.06.2010 року (а.с. 6,7) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9). У вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 10,11). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З наданих суду письмових доказів, а саме: висновку дільничного інспектора (а.с. 12) судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі № 2 у житловому будинку № 12 по вул. Профспілковій в м. Луцьку з вересня 2008 року і по даний час не проживає, а тому є всі підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Доказів постійного проживання у вказаному будинку всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири №4 у житловому будинку № 27 по вул. Жовтневій в с. Тарасове Луцького району і у вказаному житлі з 15.10.2009 року зареєстрований її рідний брат відповідач у справі. Вказує, що протягом останніх девяти років відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, не знявся з реєстраційного обліку, фактичне його місце проживання невідоме. В звязку з чим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 4 у житловому будинку №27 по вул. Жовтневій в с. Тарасове Луцького району. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №4 в житловому будинку №27 по вул. Жовтневій в с. Тарасове Луцького району, що стверджується договором про дарування житлового будинку від 21.03.2013 року (а.с. 5) та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6). У вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані [PERSON], 04.02.1957 р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З наданих суду письмових доказів, а саме: висновку дільничного інспектора (а.с. 9) та довідки Боголюбської сільської ради (а.с. 10) судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі №4 у житловому будинку № 27 по вул. Жовтневій в с. Тарасове Луцького району не проживає протягом останніх девяти років, а тому є всі підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Доказів постійного проживання у вказаному будинку всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування ним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 10/100 частин приміщення секції [ADDRESS] і у вказаному приміщенні зареєстрована відповідач. Однак, остання у вказаному приміщенні не проживає з 2007 року і обов'язків по його утриманню не виконує, коштів за комунальні послуги не сплачує і в добровільному порядку відмовляється знятись з реєстрації. В зв'язку з чим, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в заяві. Просив суд її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення, а саме: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу 10/100 частин секції в приміщенні гуртожитку від 19.09.2011 року та витягом про державну реєстрацію (а.с. 5. 6). У вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] , що підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМіК» ЛТД № 33 від 27.05.2014 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З пояснень сторін, висновку дільничного інспектора від 30.04.2014 року (а.с. 9), довідки ТзОВ «ЮМіК» №52 від 17.09.2014 року (а.с. ), судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2007 року без поважних причин, інтересу до цього житла не проявляє, за комунальні послуги не сплачує. Крім того, даний факт підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], які зазначили, що відповідач у вказаній кімнаті не проживає тривалий період часу і з'являється у ній переважно у нетверезому стані. При цьому, доказів постійного проживання у вказаній квартирі всупереч ст. 60 ЦПК України відповідачем суду не представлено, а тому є всі підстави вважати її такою, що вона втратила право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку по вул. Л. Українки, 11 в с. Боголюби Луцького району і у вказаному житлі зареєстрований відповідач, який є її братом. Вказує, що відповідач з 2008 року у вказаному будинку не проживає, участі у його утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає. В звязку з чим, просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили та просили визнати відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням по вул. Л. Українки, 11 в с. Боголюби Луцького району. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку вул. Л. Українки, 11 в с. Боголюби Луцького району, що стверджується договором дарування житлового будинку від 31.01.2006 року та витягом з реєстру про реєстрацію право власності (а.с. 14-15, 16). У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 17-19). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З пояснень позивача та представлених в судове засідання письмових доказів, а саме: акту Боголюбської сільської ради від 11.05.2016 року, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку по вул. Л. Українки, 11 в с. Боголюби Луцького району не проживає з 2008 року (а.с. 11), інтересу до цього житла не проявляє, за комунальні послуги не сплачує, а тому є всі підстави вважати його таким, що він втратив право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Доказів постійного проживання у вказаній квартирі всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю, який обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі значиться зареєстрованим відповідач по справі - її онук [PERSON] В спірній квартирі він не мешкає з вересня 2010 року, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не оплачує. Фактично він мешкає в [ADDRESS]. В добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає власнику вільно розпоряджатися належним майном. Позивач просить усунути їй перешкоду у користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають та просять праву розглянути за їх відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с.13-16). В спірній квартирі значаться зареєстрованими сторони по справі. (а.с.11). Однак, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з вересня 2010 року не мешкає, його речей в квартирі немає, комунальні послуги він не оплачує. (а.с.12). Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Згідно ст.ст.79-88 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 грн., оскільки від його сплати позивач звільнена, як інвалід 2 групи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2011 року. В шлюбі народилися син [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню сина вони не можуть. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 25.09.2011 року, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 067433 від 25 вересня 2011 року шлюб між сторонами зареєстрований 25 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1386 (а.с. 9). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 174846 від 12 лютого 2013 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є його батьком (а.с. 8). П. 1 ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Тому, враховуючи розмір доходів сторін, їх стан здоровя та стан здоровя дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові один до одного, тривалий час проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню сина ми не можемо. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 15 червня 2012 року, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина в її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 червня 2012 року шлюб між сторонами зареєстрований 15 червня 2012 року виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 01 (а.с. 6). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 2012 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є його батьком (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Тому, враховуючи розмір доходів сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2012 року. В шлюбі народилися син [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню сина ми не можемо. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 20.11.2012 1995 року, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2012 року шлюб між сторонами зареєстрований 20 листопада 2012 року Промінською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 8 (а.с. 16). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 травня 2013 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є його батьком (а.с. 7). П. 1 ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Тому, враховуючи розмір доходів сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved