Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить виселити відповідача з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19.11.2005 року по 25.05.2011 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Під час подружнього життя, до другої половини 2010 року, проживали спільно з ним в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності. Після розірвання шлюбу 25.05.2011 року відповідач продовжує проживати у вказаному будинку та відмовляється добровільно звільнити зайняті приміщення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю пославшись на обставини викладенні в позовній заяві. Поряд з цим, пояснила, що право власності за нею зареєстровано на старий будинок, що знаходився в [ADDRESS], який вона отримала 18.04.2006 року за договором дарування від [PERSON]. В 2007 році вказаний будинок був знесений, а на його місці проводиться будівництво нового будинку. Будівництво нового будинку не завершено, а тому відповідач проживає в літній кухні. Виселити відповідача з займаного приміщення має намір оскільки він не приймає участі в будівництві, а у 2010 році під час сімейної сварки побив вікна в будинку який будується. Представник позивача позицію довірителя підтримав повністю вказавши, що позивач не має змоги іншим шляхом захистити своє порушене право, як вимагати виселення відповідача з займаного приміщення. Відповідач позовні вимоги не визнав пояснивши, що дійсно старий будинок, який позивач отримала в дар, був знесений в 2007 році. На його місці вони спільно з колишньою дружиною розпочали будівництво нового будинку. Після знесення старого будинку проживали в літній кухні. В 2010 році під час сімейної сварки з позивачем він пошкодив деякі побутові речі, однак вікна не розбивав. Після вказаного конфлікту позивач переїхала проживати до іншого місця. На даний час будівництво нового будинку не завершена, а він продовжує проживати в літній кухні. Представник відповідача позицію довірителя підтримав повністю, в задоволенні позову просив відмовити вказавши, що [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає, оскільки даний будинок був знесений в 2007 році, а відповідно не може бути виселеним з неіснуючого житла. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню. 19.11.2005 року поміж [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірваний 25.05.2011 року, що підтверджено копією рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25.05.2011 року по цивільній справі №2-727/11 (а.с.6, 7). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2006 року (а.с. 5) за позивачем на підставі договору дарування р№2-470 від 18.04.2006 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. За вищезгаданим договором дарування від 18.04.2006 року (а.с. 4) [PERSON] подарувала [PERSON] дерев'яний житловий будинок за вищевказаною адресою, загальною площею 35 кв.м. та жилою площею 13,9 кв.м.. Сторони визнали, а відповідно в силу вимог ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, та обставина, що подарований позивачу дерев'яний житловий будинок ними був зруйнований в 2007 році, а на його місці розпочато будівництво нового будинку, яке на даний час не закінчено, що свідчить про припинення права власності позивача, в порядку п.4 ч.1 ст.346 ЦК України, на зруйнований житловий будинок та наявність у неї до завершення будівництва, в силу вимог ч.3 ст.331 ЦК України, права власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва нового будинку. Враховуючи, що відповідач не проживає в будинку за адресою [ADDRESS] по причині його відсутності, а лише займає нежитлове приміщення, яке розташоване на земельній ділянці за вказаною адресою, суд вважає позовну вимогу про виселення відповідача з житлового будинку необґрунтованою та приходить до переконання, що [PERSON] може ставити вимогу про усунення перешкод користуванням її власністю, а саме земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача звільнити зайняті ним приміщень, які на ній знаходяться. Окрім цього, згідно вимог ст.ст. 116, 157 ЖК Української РСР, відповідач будучи членом сім'ї, а в подальшому колишнім членом сім'ї позивача, що визнано сторонами та підтверджено рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.05.2011 року, підлягає виселенню з займаного житла у разі якщо він, систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Враховуючи, що позивачем не доведено доказами, а відповідач заперечує ту обставину, що він під час проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] систематично руйнував чи псував його, або використовував не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робив неможливим для інших проживання з ними в одному будинку і з цього приводу до нього вживались та виявились безрезультатними заходи запобігання і громадського впливу, суд також вважає позовну вимогу про виселення [PERSON] з вищевказаного житлового будинку недоведеною, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 116, 157 ЖК Української РСР, ст.ст. 331, 346 ЦК України,

Outcome: dismissed