Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 22 вересня 2012 року, зареєстрованого відділом ДРАЦ реєстраційної служби Старовижівського РУЮ Волинської області за актовим записом № 34 та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалось, оскільки у сторін відсутнє взаєморозуміння та довіра, відсутні спільні інтереси, протягом останніх років сторони проживали окремо, шлюб існує лише формально. На думку позивача, примирення не дасть бажаних наслідків, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Вказує, що син проживає з нею, однак вона не може самостійно утримувати сина. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має. Просить шлюб розірвати та стягнути аліменти з відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, разом з тим позов в частині аліментів визнав частково, просив суд стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 750 грн. щомісячно. В процесі судового розгляду позивач [PERSON] не заперечила проти стягнення аліментів в сумі 750 грн. та просила суд стягувати з відповідача аліменти на користь сина [PERSON] в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов з уточненими вимогами підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 22 вересня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 34 (арк. справи 6,7). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (арк. справи 8). Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, підтримувати шлюбно-сімейні відносин, спільно вести господарство. Тобто судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу не має. Згідно з дослідженими в судовому засіданні обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище «[PERSON]». Згідно із частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено статтею 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлені наступні обставини: відповідач є працездатним, офіційно не працює, в Старовижівському районному центрі зайнятості на обліку не перебуває, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені статтею 182 СК України, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує ту обставину, що сторони в судовому засіданні узгодили суму аліментів в розмірі 750 грн. щомісячно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що уточнений позивачем і визнаний відповідачем розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно відповідає вимогам закону щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому з відповідача слід стягувати аліменти у визначеному розмірі, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Підпунктом 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, тобто в розмірі визначеному законом. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Отже, з урахуванням зазначених вимог закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 64 гривень. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved