Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS]. Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи і воно належним чином не зареєстроване. В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: 53/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що становить 53/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] і входить до складу квартири №2, а саме: коридор 2-1 площею 4,6 м2, коридор 2-4 площею 4,6 м2, коридор 2-2 площею 2,2 м2, санвузол 2-3 площею 3,6 м2, кімната 2-5 площею 11,0 м2, кімната 2-6 площею 14,1 м2, що складає 40,1 м2 загальної площі, а також: вхідні сходи, льох, ? частину хліва, фундамент, огорожа штахетна, огорожа дротяна, ? газопроводу, ? водопроводу, ? каналізації. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала щодо задоволення позову в частині спадкування, однак заперечила про визнання права власності як на окрему квартиру. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2013 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 53/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], що стверджується рішенням народного суду міста Луцька від 25.07.1983 року (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З пояснень позивача та представлених в судове засідання письмових доказів, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Ііший спадкоємець від прийняття спадщини відмовився шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Крім цього, як з'ясовано в судовому засіданні і як слідує з інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS], у вказаному будинку після його розподілу було встановлено нову нумерацію приміщень, а тому з врахуванням викладеного, суд вважає за можливе визнати право власності на дані приміщення, крім самовільно перепланованих. При цьому, у задоволенні заявленої вимоги про визнання права власності на дане майно, як окрему квартиру слід відмовити, так як суду не представлено доказів присвоєння вказаній частині будинковолодіння саме такого номеру і у визначеному законом порядку.

Outcome: partial