Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.04.2019 вона подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про вступ у спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначає, що під час реєстрації спадкової справи нотаріус повідомив їй, що цілий житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали її батьку і є спадковим майном, після його смерті були зареєстровані як приватна власність AT «Укрсоцбанк». З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що дійсно 22.02.2019 державним реєстратором Пацалюк Альоною Валеріївною, Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор», прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45661029, про реєстрацію права власності на вищевказане майно за AT «Укрсоцбанк». Позивач вказує, що 24.07.2006 між її батьком та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір, за умовами якого батько отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США, кінцевий термін дії договору - 23.07.2021. Зазначає, що фактично батько кожного місяця регулярно погашав заборгованість, виходячи з умов, викладених в додатковій угоді, та вносив щомісячно 632, 62 доларів США. Наголошує, що у зв`язку із смертю боржника його зобов`язання, зокрема і по поверненню кредиту, включаються до складу спадщини, тому банк повинен був пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, натомість банк проігноровав такі вимоги та після смерті боржника зареєстрував його майно на себе, незважаючи на наявність спадкоємців. Зазначає, що банк також порушив вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки 22.02.2019 незаконно отримав у власність вищевказаний житловий будинок. За вказаних обставин позивач просила суд визнатинедійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45661029, від 22.02.2019, державного реєстратора Пацалюк Альони Валеріївни, Комунальне підприємство Куманівецької сільської ради «Вектор», Вінницька область, про державну реєстрацію права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33 - 37 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду при відкритті провадження за клопотанням позивача було витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 50 т. 1). Представник відповідача на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позову, оскільки не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними. Зазначає, що дійсно 24.07.2006 між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір № 050/35-421, в рамках якого було укладено додаткову угоду № 050/35-422 від 07.12.2006. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договорами між AT Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 050/1-666 від 24.07.2006, який посвідчений нотаріально та до якого в подальшому було внесено зміни відповідно до посвідчених нотаріально договорів про внесення змін і доповнень, в іпотеку банку було передано житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що AT «Укрсоцбанк» набуло права задовольнити свої вимоги за рахунок вказаного предмета іпотеки, оскільки у позичальника виникла прострочена заборгованість по кредитному договору. 16.10.2018 [PERSON] було направлено повідомлення із вимогою про виконання зобов`язань за Кредитним договором станом на 05.03.2018 із застереженням, що у разі не погашення заборгованості банком (іпотекодержателем) буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, 04.01.2019 було проведено оцінку предмета іпотеки та надано державному реєстратору всі необхідні документи. Вважає, що на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки реалізація предмета іпотеки відбулася в позасудовому порядку. Зазначає також, що AT «Укрсоцбанк» не було відомо про смерть [PERSON] ні в день його смерті, ні в день реєстрації права власності на Предмет іпотеки, а стало відомо про це згодом, та спадкоємець іпотекодавця несе всі його обов`язки за договором іпотеки (а.с. 64 - 67 т. 1). Позивач [PERSON] на підставі ст. 179 ЦПК України, надала суду відповідь на відзив, згідно якої вважає, що доводи, наведені у відзиві представником відповідача є безпідставними та суперечать вимогам законодавства України. Зазначає, що її покійний батько [PERSON] та жодний з членів родини, які проживали разом з ним, не отримували зазначеного у відзиві поштового повідомлення-вимоги про заборгованість за договором, відомості про відповідне відправлення відсутні в базі даних сайту Укрпошти, а оцінка майна була здійснена з порушенням законодавства України та правил проведення оціночної діяльності. Вказує, що в діях державного реєстратора наявні порушення чинного законодавства України, тому що державний реєстратор при переоформлені права власності на будинок повинен був отримати дозвіл органу опіки і піклування, оскільки там проживає малолітня дитина. Позивач зазначає, що AT «Укрсоцбанк» було відомо про те, що її батько [PERSON] помер, водночас вона не мала змоги в такий короткий проміжок часу повідомити банк про це письмово, а свідоцтво про право на спадщину нею ще не отримано (а.с. 85 - 90 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.10.2019 за клопотанням позивача, який вважає, що під час вчинення оспорюваного правочину було порушено право малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 94 - 95 т. 1), залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, як орган опіки та піклування, Вінницьку районну державну адміністрацію (а.с. 121 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2020 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 148 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2020 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов було залишено без розгляду (а.с. 178 т. 1). Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.04.2020 скасовано дану ухвалу від 28.01.2020, а справу направлено для продовження розгляду (а.с. 234 - 236 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.04.2020 дану цивільну справу прийнято для продовження розгляду, призначено судове засідання у справі (а.с. 240 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.05.2020 за клопотанням представника АТ «Альфа-Банк» (а.с. 162 - 168 т. 1) залучено до участі в справі Акціонерне товариство «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, в якості правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (а.с. 6 т. 2). Від підтримання наявного у справі клопотання позивача про витребування доказів у державного реєстратора Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор» Пацалюк А.В. (а.с. 22 - 23 т. 1) представник позивача в судовому засіданні відмовився, просив його не розглядати. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача адвокат Покоєвич А.О. позов підтримав, суду пояснив, що під час реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем АТ «Укрсоцбанк» було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки договір іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку був укладений на забезпечення кредитного договору, наданого боржнику в іноземні валюті, використовується також як місце проживання малолітньої дитини, але орган опіки та піклування згоду на відчуження його банку не надавав. Крім цього, предмет іпотеки було відчужено після смерті іпотекодавця та без відома його спадкоємців, про вимоги банку щодо погашення заборгованості їм не було відомо, та він особисто в розмові з представником банку повідомив йому, що іпотекодавець помер, а наступного дня було вчинено оспорювані реєстраційні дії. Тому вважає, що іпотекодержатель свідомо звернувся до державного реєстратора з вимогами про вчинення оспорюваних реєстраційних дій, знаючи про право спадкоємців на забезпечене іпотекою майно. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» адвокат Брижатий С.В. в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що правочин з реєстрації права власності іпотекодержателя на заставне майно було здійснено на підставі закону, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на дані правовідносини не поширюється, оскільки реалізація предмета іпотеки була не примусовою, а за згодою іпотекодавця, висловленою в договорі іпотеки, дозволу органу опіки та піклування на відчуження даного майно не потрібно, а на час здійснення оспорюваних реєстраційних дій іпотекодержателю не було відомо про смерть іпотекодавця, його спадкоємці борг за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, не сплатили, а тому вчинені реєстраційні дії відповідають вимогам закону, недобросовісності дій кредитора під час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій не доведено, на даний час відповідач АТ «Альфа-Банк» жодних майнових вимог до спадкоємців боржника не має, хоча сума боргу значно перевищувала вартість майна, що перейшло у власність іпотекодержателя. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор» Пацалюк А.В. в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином та завчасно, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вінницької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, до судового засідання також не з`явився, неодноразово надавав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, повністю покладається на рішення суду. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 9 т. 1). Після смерті [PERSON] у Вінницькій районній нотаріальній конторі 04.04.2019 заведено спадкову справу № 160/2019, яку зареєстровано у Спадковому реєстрі під номером 64005596, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.04.2019 (а.с. 10 т. 1). Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що державним реєстраторомПацалюк Альоною Валеріївною, Комунальне підприємство Куманівецької сільської ради «Вектор», Вінницька область, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за вищевказаною адресою та земельну ділянку, кадастровий номер 0520681003:02:003:0093, площею 0, 1745 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за цією ж адресою, за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45661029 від 22.02.2019 державного реєстратора Пацалюк Альони Валеріївни, Комунальне підприємство Куманівецької сільської ради «Вектор», Вінницька область, на підставі Іпотечного договору, серія та номер: 2537, виданого 24.07.2006, видавник: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Білозарецька О.Ю.; Договору про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5048, виданий 07.12.2006, видавник: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Білозарецька О.Ю.; Договору про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 2441, виданий 30.10.2007, видавник: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Білозарецька О.Ю.(а.с. 11 - 13 т. 1). 24.07.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» («Кредитор») та [PERSON] («Позичальник») було укладено Генеральний договір № 050/35-299, за умовами якого Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику грошові кошти у гривнях та/або доларах США, Євро («Кредит») в межах загального ліміту, що дорівнює або є еквівалентним за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на дату укладення цього Договору, 50 000, 00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит у строк та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, а також сплатити проценти та комісії (а.с. 14 - 16, а.с. 70 - 72 т. 1). Згідно з п. 2 Генерального договору № 050/35-299 від 24.07.2006, строк кредитування за цим Договором здійснюється протягом періоду з 24.07.2006 по 23.07.2021 включно (а.с. 14). 07.12.2006 Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 050/35-422 до вищевказаного Генерального договору, за умовами якого відповідно до основних положень Генерального договору Кредитор надає Позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії окремими частинами зі сплатою 13 процентів річних та комісій, види, розміри та строки яких визначені в п.6 цієї Додаткової угоди, в межах максимального ліміту заборгованості до 20 000, 00 доларів США 00 центів включно (а.с. 68 т. 1). Пунктом 2 вказаної Додаткової угоди визначено, що Кредит надається на споживчі потреби, повне погашення всіх траншів Кредиту має бути здійснене не пізніше 23 липня 2021 року на умовах, визначених Генеральним договором (а.с. 68 т. 1). 17.10.2008 Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №050/27-369 до вищевказаної Додаткової угоди № 050/35-422 від 07.12.2006, за умовами якої сторони домовились з 21.10.2008 доповнити пункт 6 п. 6.2 щодо введення додаткової щомісячної комісії «Ведення кредитної справи» в розмірі 1, 5% річних (а.с. 69 т. 1). Також 24.07.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» («Іпотекодержатель») та [PERSON] («Іпотекодавець») було укладеноіпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю., за умовами якого в якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором № 050/35-299, Додатковою угодою № 050/35-300 до Генерального договору № 050/35-299 від 24.07.2006, а також всіма можливими правочинами до вказаного Генерального договору, [PERSON] передав в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»: цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 0520681003:02:003:0093, площею 0, 1745 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17 - 18 т. 1). Згідно з п. 4.2 даного Іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки (а.с. 18 т. 1). Відповідно до п. 4.5 даного Іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»(а.с. 18 т. 1). В подальшому до даного Іпотечного договору сторонами було внесено зміни щодо змісту та розміру Основного зобов`язання, строку і порядку його виконання, згідно посвідчених приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. договорів про внесення змін від 07.12.2006, 13.10.2007, 05.02.2009 (а.с. 19 - 21 т. 1). З копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] (а.с. 38 т. 1). З копії спадкової справи № 160/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , в тому числі наявними в ній копіями заяв [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців, які претендують на частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає (а.с. 57 - 61 т. 1). Згідно з копією висновку про вартість майна, складеного ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ», було виконано оцінку вартості житлового будинку, загальною площею 131, 7 кв. м. з господарськими будівлями, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0, 1745 га, кадастровий номер 0520681003:02:003:0093, та визначено, що ринкова вартість вказаного житлового будинку та земельної ділянки складає 1 167 459 гривень. Дата оцінки - 17 грудня 2018 року (а.с. 75 т. 1). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості на 05.03.2018, загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором № 050/35-422 від 07.12.2006 становить 38 546, 87 USD, що еквівалентно 1 022 876, 04 грн (а.с. 76 т. 1). Згідно копії Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вих. №Б 18.04/19 від 24.04.2018, ПАТ «Укрсоцбанк» вимагав у [PERSON] сплатити борг за кредитними договорами, розрахованим станом на 05.03.2018, та повідомляв, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку, АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 77 - 78 т. 1). Згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0103038245442 (Київ 30), № 2321900152220 (Вінницькі Хутори), 28.10.2018 було отримано поштове відправлення від [PERSON] (а.с. 79). Що саме надсилалося за даним поштовим відправленням та ким саме воно було отримане, в даному рекомендованому повідомленні не зазначено. Відповідно до роздруківок із сайту ПАТ «Укрпошта», дані про відправлення за номером 0103038245442 та 2321900152220 відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а.с. 91, 92 т. 1). Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради 20.05.2019 за № 883, в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 96, а.с. 118 т. 1). З копії свідоцтва про народження, виданого 03.02.2012, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] (а.с. 97, а.с. 117 т. 1). Відповідно до відомостей про юридичну особу АТ «Укрсоцбанк», дану юридичну особу припинено, дата запису - 03.12.2019, правонаступником зазначено АТ «АЛЬФА-БАНК», код ЄДРПОУ: 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Велика Васильківська, будинок 100 (а.с. 164 - 167 т. 1). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Тобто в даному випадку необхідним є надсилання іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцеві про виконання зобов`язання за кредитним договором та надання для державної реєстрації права власності як копії такої вимоги, так і відповідного підтвердження її отримання іпотекодавцем. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] банком надсилався саме наданий суду лист (а.с. 77 - 78 т. 1) та що [PERSON] отримував таку письмову вимогу (повідомлення) АТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень. Так, надане представником відповідача рекомендоване повідомлення про отримання [PERSON] 28.10.2019 поштової кореспонденції від [PERSON] (а.с. 79 т. 1) суд оцінює критично, оскільки зазначене рекомендоване повідомлення не містить відомостей про вміст поштового відправлення, відправником значиться не АТ «Укрсоцбанк», а фізична особа, а також дата подання такої кореспонденції зазначена 16.10.2018, водночас Повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, адресоване [PERSON] , датоване ще 24.04.2018. Крім цього, дане рекомендоване повідомлення не містить відомостей про те, хто саме його отримав. Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За вказаних обставин, вищевказане рекомендоване повідомлення без опису вкладення чи інших документів на підтвердження, що саме було надіслано відповідним поштовим відправленням, не може бути належним доказом надсилання саме наданого суду повідомлення, а також не може бути доказом отримання [PERSON] цього ж повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вих. №Б 18.04/19 від 24.04.2018. В ході розгляду справи судом встановлено, що іпотекодавець [PERSON] помер [INFO] , водночас проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» відбулося 22.02.2019. Матеріалами спадкової справи доведено, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті іпотекодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців, які претендують на частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Тобто з дня смерті [PERSON] всі його права та обов`язки перейшли до позивача [PERSON] , в тому числі і право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки на час відкриття спадщини дане майно не належало відповідачу, а залишалося у власності іпотекодавця. Водночас, державна реєстрація права власності на майно, передане в іпотеку іпотекодавцем [PERSON] , за іпотекодержателем відбулася після смерті іпотекодавця [PERSON] , права якого на дане майно припинилися в зв`язку з смертю, відповідно право на дане майно набули спадкоємці іпотекодавця та 20.02.2019 позивач [PERSON] набула статусу іпотекодавця, що на час вчинення оспорюваної державної реєстрації, згідно встановлених обставин справи, не було предметом дослідження. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі 522/407/15-ц. Водночас відповідачем не заперечується, що позивачу [PERSON] іпотекодержателем (кредитором) не направлялося письмової вимоги про виконання порушеного зобов`язання, оскільки відповідач вказує на те, що на час вчинення оспорюваних реєстраційних дій іпотекодержателю не було відомо про смерть іпотекодавця за договором. Як наслідок, при проведенні державної реєстрації не було дотримано вказаних вище вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, оскільки будь-які правовідносини між іпотекодержателем та іпотекодавцем [PERSON] були припинені в зв`язку зі смертю останнього 20.02.2019, отже, у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на майно за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за відсутності належного повідомлення про вимоги банку [PERSON] , до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Та згідно ч. 2 ст. 22 цього ж закону, відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ч. 1 - 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За вказаних обставин, суд вважає, що оскільки на час вчинення оспорюваного правочину щодо реєстрації права власності на заставне майно за іпотекодержателем права та обов`язки іпотекодавця належали саме [PERSON] , під час вчинення оспорюваних реєстраційних дій без її попереднього повідомлення було порушено право власності позивача [PERSON] , як спадкоємця, на житловий будинок та земельну ділянку, передані в іпотеку спадкодавцем [PERSON] , на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» вона не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, наявності вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки до [PERSON] як спадкоємця іпотекодавця суду не доведено, а будь-які правовідносини між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем на той час були припинені в зв`язку зі смертю [PERSON] , а тому порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання недійсним та скасування оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Стосовно посилання позивача на застосування до даних правовідносин Закону України від 03.06.2014 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то даним законом передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З огляду на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено всіх вищевказаних умов для застосування даного закону, оскільки позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу, що вказаний житловий будинок, що є предметом договору іпотеки, використовувався як місце постійного проживання її батька [PERSON] та що у його власності не знаходилося інше нерухоме житлове майно, а також такі ж обставини щодо місця проживання та права власності на нерухоме майно спадкоємця [PERSON] , позивачки [PERSON] . Надана суду Інформація з відповідних реєстрів (а.с. 11 - 13 т. 1) стосується виключно об`єкта нерухомого майна, вказаного в договорі іпотеки. Щодо посилання позивача на порушення при вчиненні оспорюваних реєстраційних дій ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та відсутність дозволу органу опіки та піклування на відчуження вказаного майна в порушення вимог про обов`язковість дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, суд зважає на наступне. За нормами ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. З аналізу вказаних норм випливає, що вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Така правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.03.2019 по справі № 1612/2343/12. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, позивачем не доведено, що на час вчинення оспорюваного правочину неповнолітня дитина проживала та була зареєстрована у вказаному житловому будинку, надана суду копія довідки датована 20.05.2019 року та не містить відомостей з якого часу дитина проживає та зареєстрована у вказаному житлі (а.с. 96 т. 1), відповідно суд позбавлений можливості встановити, що вказані реєстраційні дії призвели до звуження житлових прав дитини, оскільки місце проживання та належність іншого нерухомого майна батькам дитини [PERSON] на час вчинення оспорюваних реєстраційних дій позивачем не доводилося, а зазначені обставини відповідачем не визнавалися. Окрім того, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 липня 2020 року по справі № 132/761/18. З урахуванням вищевказаної позиції Верховного суду, позовна вимога про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивачка визначила співвідповідачем, тобто в даному випадку належним відповідачем є саме АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», а державний реєстратор Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор» Пацалюк А.В. є неналежним відповідачем. Так, у даній справі зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір виник з приводу порушення іпотекодержателем права власності на будинок та земельну ділянку, внаслідок дій останнього щодо реєстрації за ним такого права. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що порушене право позивача [PERSON] на спірний житловий будинок та земельну ділянку підлягає захисту, та що належним відповідачем в даному випадку є саме АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме в частині задоволення позовних вимогдо АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», шляхом визнання недійсним та скасування оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а в задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор» Пацалюк А.В. про визнання недійсним правочину слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено лише до одного відповідача, а в задоволенні позову до співвідповідача відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 384, 20 грн (а.с. 31). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial