Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про встановлення факту її проживання однією сім'єю з померлим [INFO] року [PERSON]., як жінка та чоловік, але без шлюбу, у період з 2000 року по день смерті останнього, та змінити черговість одержання нею права на спадкування його майна. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі. На її думку позивач має право успадковувати майно померлого разом з його сином та матір'ю, відповідачами у справі, як спадкоємець першої черги. Відповідач [PERSON], - син померлого, в судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі, не заперечував щодо права позивачки на спадщину, як спадкоємиці першої черги. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову визнає, а також підтвердила факт спільного проживання її сина з позивачкою та те, що остання доглядала сина коли той хворів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до положень ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Положення ст.ст.1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як вбачається з положень ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривало часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Таким чином, суд з огляду на зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку щодо проживання сторін однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з 1 січня 2004 року по 10 травня 2014 року. Суд задовольняє вимоги позову в цій частині часткового, виходячи з того, що можливість встановлення зазначеного факту відбулося лише з часу набрання чинності, тобто з 1 січня 2004 року, Сімейного кодексу України. Також, суд задовольняє вимоги позивачки щодо зміни черговість спадкування з четвертої черги на першу чергу спадкування спадкового майна після померлого [INFO] року [PERSON], оскільки відсутній спір з даного приводу, а також в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивачка протягом тривало часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. На підставі наведеного та

Outcome: partial