Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що станом на 01.07.1990 року за вказаною адресою в господарстві (тип двору колгоспний) проживала її матір - [PERSON] , [INFO] , і їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по цій же адресі. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належе їй на день смерті майно. Позивач являється спадкоємицею після смерті матері, вступила в управління спадковим майном і бажає оформити спадщину на своє ім`я, однак в нотаріальному порядку їй у відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій позов визнав, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 337 від 15.03.2019 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , 1910 року народження, (мати позивача), яка була головою двору, значилось господарство, яке є колгоспним двором, розташоване в с. Гончарів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 63-). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 14.01.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1962 року по 1990 рік (а.с. 5-7). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 63363 від 30.01.2019 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності на домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано в реєстраційній книзі № 1 під реєстровим № 127 за [PERSON] (мати позивача), форма власноті - приватна, частка - 1/1, підстава виикнення права власності - свідоцтво про право власності, видане 04.07.1989 року виконкомом Тлумацької районної Ради на підставі рішення №99 ід 14.06.1989 року (а.с. 8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 19). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00022358471 від 15.03.2019 року позивач [PERSON] 14.02.1967 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 20). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки вступив в управління спадковим майном, проводила похорон померлої, проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 234 від 19.02.2019 року (а.с. 14). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 40/2019 від 19.02.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 40-53), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , які залишились після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № 131/02-31 від 26.02.2019 року (а.с. 18). Як вбачається з оголошеннь в газеті «Злагода» від 25.05.2019 року слід вважати недійсним втрачений документ: Свідоцтво про право власності, видане 04.07.1989 року виконавчим комітетом Тлумацької районної ради на підставі рішення №99 від 14.06.1989 року на ім`я [PERSON] (а.с. 64-69). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 567,50 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved