Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , її син [PERSON] , донька [PERSON] та донька [PERSON] , а також відповідач [PERSON] , але фактично проживає лише позивач з дітьми, так як відповідач, після розірвання шлюбу із позивачем, 01.08.2019 року поїхав проживати окремо на іншу адресу, куди саме позивачу не повідомив, забравши свої особисті речі. Крім того, зазначає, що комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб у вказаній квартирі, а так як відповідач там не проживає, то відповідно не сплачує зазначені платежі, не бере участі в догляді квартири, тому позивач, утримуючи трьох малолітніх дітей, одноосібно несе зазначені витрати, що значно погіршує її матеріальне становище. Також, через зареєстрованого та не проживаючого в квартирі відповідача, позивач не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, факт реєстрації відповідача порушує право позивачів на власність та вільне розпорядження нею. Тому, позивач просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 05.11.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу двічі направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 26.06.2021 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялись про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не подавали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі\~доказів, поданих\~учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 09.07.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №01 (а.с. 13). Даний шлюб було розірвано 27.06.2018 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №27 (а.с. 14). Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщення у гуртожитку, яке складається з 2-х кімнат, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу (житлового приміщення у гуртожитку) від 28.07.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №856, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8, 9-10). Відповідно довідки №9 від 03.09.2020 року, яка видана Криворізькою об`єднаною міською довідниково-інформаційною службою «НОВА-КОМ» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, 23/38 зареєстровано 5 чол., а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). А також, з відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.10.2017 року по теперішній час (а.с. 26). Проте, з акту від 07.09.2020 року, який підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затверджено майстром дільниці №4 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» Гамашиною І.О. і начальником дільниці №4 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» Пасічною слідує, що [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] з 01.08.2019 року по теперішній час (а.с. 12). Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч.\~1\~ст.\~321\~ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача, порушує право позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним приміщенням, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved