Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті чоловіка позивач проживала разом із ним, хоча була зареєстрована за іншою адресою. У червні 2019 року звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка, постановою від 25 червня 2019 року нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва на підставі того, що нею пропущено строк прийняття спадщини. У зв`язку із чим, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Відзив на позов Кременчуцькою міською радою Полтавської області не подано. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовну заяву підтримує, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Кременчуцької міської ради просить проводити розгляд справи за відсутності представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності квартира [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] З долученого до матеріалів справи заповіту від 22 січня 2002 року постає, що [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] з 29 вересня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте на момент смерті проживала разом із чоловіком, що підтвердилось в судовому засіданні показами свідків [PERSON] [PERSON] , У судовому засіданні представник позивача повідомив, що з 1989 року та по день смерті чоловіка подружжя постійно проживало у помешканні спадкодавця. Постановою нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори від 25 червня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки пропущений строк прийняття спадщини. 26 червня 2019 року сусідами, які допитані судом, складено акт щодо спільного проживання [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 1989 року до моменту смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з січня 2004 року, на час відкриття спадщини [INFO] , проживала разом з чоловіком [PERSON] за адресою: : [ADDRESS] Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником - спадкоємцем права на отримання спадку та пільгового оподаткування. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказану заявником вимогу обґрунтованою, яка відповідно до вищезазначених норм права підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити згідно ст.. 142 ЦПК України. .

Outcome: approved