Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом від 13 січня 2009 року після смерті [PERSON] на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, с/т «Весна-100», 53, та на яку на імя [PERSON] було видано 21 жовтня 1996 року Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (ДН № 008119) цільове призначення якої для колективного садівництва - кадастровий номер 1221455800:01:098:0453; розміром 0,0525 га, на підставі рішення органу місцевого самоврядування 15 грудня 1993 XV сесії XXI скликання. Уточнена позовна заява позивачем обґрунтована тим, що спадкодавцем [PERSON], померлою 02 травня 2010 року, за життя було втрачено Державний акт на право приватної власності на землю та не отриманий його дублікат, що позбавляє її можливості отримати спадщину у позасудовому порядку. Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судове засідання також не зявилася, надавши суду заяву щодо розгляду справи без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.18). Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 02 травня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 343080 від 05 травня 2010 року (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку за адресою: Ювілейна селищна рада, с/т «Весна-100»,53 Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За часи життя, 13 січня 2009 року [PERSON] склала заповіт, за яким: все своє майно, де б воно не було та з чого б вона не складалося заповідала (позивачу по справі) [PERSON] (а.с.6). Позивач після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але, у звязку з тим, що не підтверджено факт належності [PERSON], померлій 02 травня 2010 року спадкового майна, а саме: земельної ділянки, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). Судом встановлено, що відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1202992542015 виданого Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 07 грудня 2015 року документом, що посвідчував право власності спадкодавця на земельну ділянку цільове призначення якої для колективного садівництва - кадастровий номер 1221455800:01:098:0453; розміром 0,0525 га був державний акт на право приватної власності на землю ДН №008119 від 21 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування 15.12.1993 XV сесії XXI скликання. Як зазначає позивач у уточненій позовній заяві, відомостей про місцезнаходження державного акту на право приватної власності вона не має, що унеможливлює здійснити оформлення належної їй спадщини за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 10 своєї Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. визначив, що: «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено п. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений законом, у тому числі шляхом визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. За змістом вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON], померлій 02 травня 2010 року належала земельна ділянка, що розташована по Ювілейна селищна рада, с/т «Весна-100»,53 Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином, незважаючи на те, що позивач є спадкоємцем на спадкову земельну ділянку за заповітом після смерті власника земельної ділянки, особи, які мали право на обовязкову долю в спадковому майні відсутні, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у позасудовому порядку з причини відсутності у неї правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач прийняв спадщину і є спадкоємцем за заповітом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин, суд задовольняє уточнені позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 02 травня 2010 року на земельну ділянку, що розташована Ювілейна селищна рада, с/т «Весна-100»,53 Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved