Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності: 1/3 частку житлового будинку, господарських будівель та споруди, що знаходяться по вул. Лесі Українки, 5, в с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та 2/3 частки житлового будинку, господарських будівель та споруди, що знаходяться по вул. Лесі Українки, 5, в с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що її дідові [PERSON], бабі [PERSON] та дядькові [PERSON] на праві власності належало по 1/3 частці житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою. 19.07.2001 року дід [PERSON] помер. Після його сметі відкрилася спадщина на все належне йому майно, яке він ще за життя заповів позивачу [PERSON] Після його смерті позивач вступила в управління та володіння спадковим майном. 04.10.2005 року помер дядько [PERSON] Після його смерті спадщину прийняла його матір (бабуся) [PERSON], так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом з ним. Таким чином, їй стало належати 2/3 частки вищевказаного нерухомого майна. [PERSON] (бабуся) не оформила своїх спадкових прав та 10.03.2017 року померла. Ще за життя вона заповіла позивачу на випадок смерті все своє майно. [PERSON] прийняла падщину після смерті бабусі шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак в нотаріальному порядку їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітам, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по вул. Лесі Українки, в с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON], що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, с. Гавриляк Тлумацький район, Івано-Франківська область. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак в позовній заяві просила справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Гавриляцької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги №1 Гавриляцької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1990-1995 роки по особовому рахунку № 568/4 станом на 01.07.1990 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова двору, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], син (а.с. 4). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.07.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Л.Українки, 5, с. Гавриляк, Тлумацький район, Івано-Франківська область побудовані у період з 1962 року по 1965 рік (а.с. 19-22). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/3 частині кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: вул. Л.Українки, 5, с. Гавриляк, Тлумацький район, Івано-Франківська область. [PERSON] (позивач) народилася 21.10.1989 року і її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 23). 28.09.2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Кушерська», що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 69). 18.03.2017 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу останній присвоєно прізвище «Кушерська», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 25). [PERSON] (мати позивача) народилася 13.06.1960 року і її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 23). [PERSON] (дядько позивача) народилася 21.09.1965 року і його батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 24). 19.07.2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя він склав заповіт, яким заповів своїй онуці [PERSON] (позивач) все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 16.10.1997 року (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті дідуся [PERSON], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що пітверджується довідкою Гавриляцької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 432 від 27.11.2009 року (а.с. 5). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 218/2012 від 24.07.2012 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 38-54). 24.07.2012 року [PERSON] (позивачка) вуло видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності АКГ «Дружба» розміром 61,20 в ум.кад.га та грошові вклади з усіма процентними нарахуваннями у ТВБВ № 10008/052 філії Івано-Франківського облуправління АТ «Ощадбанк» (а.с. 45 зворот). 04.10.2005 року помер [PERSON] (дядько позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (бабуся позивача) прийняла спадщину після смерті сина [PERSON], оскільки була зареєстрована та проживала разом з ним, що підтверджується копією довідки Гавриляцької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 654 від 23.11.2017 року (а.с. 6). 10.03.2017 року [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Ще за життя вона заповіла [PERSON] (позивач) все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.07.2002 року (а.с.\~12). [PERSON] прийняла падщину після смерті бабусі, оскільки в шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 58). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 55/2017 від 12.05.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 58-75). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Лесі Українки, 5, в с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті в тому числі: на 1/3 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON] та на 2/3 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/3 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини: на 1/3 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Лесі Українки, 5, с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 1099/02-31 від 23.12.2017 року (а.с. 15); та на 2/3 частки житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Лесі Українки, 5, с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 854/02-31 від 23.12.2017 року (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved