Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] , яка за життя склала заповіт, за яким все своє майно заповіла йому. Він прийняв спадщину за дружиною, оскільки постійно на час смерті проживав разом з нею у будинку [ADDRESS] , а також подав нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Також зазначає, що спадкоємців дружини першої черги, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає, оскільки батьки дружини померли ще до неї, а їх син - [PERSON] , на час смерті матері був повнолітній. Для оформлення спадкування за дружиною та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, він звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори, однак у зв`язку з тим, що документ, який посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутній, йому було відмовлено у оформленні спадщини. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а питання судових витрат не вирішувати. Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та визнав позов. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а. с. 14), який за життя склав заповіт, посвідчений 06 грудня 2002 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріаш М.В., зареєстрований у реєстрі за № 1845, за яким належну йому частину житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів своїй доньці [PERSON] , а належну автомашину марки «Москвич-2140», р/н [NUMBER] , заповів сину [PERSON] (а. с. 16, 17, 19, 20). Також встановлено, що [INFO] [PERSON] - дружина позивача померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 27 травня 2014 року (а. с. 8, 9). [PERSON] у свою чергу, прийнявши у порядку ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР спадщину за батьком (а. с. 25-28), також склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті і на що за законом буде мати право, заповіла своєму чоловіку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 25 квітня 2014 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріашем В.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 541 (а. с. 10, 9). Даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] стверджується, що власником будинку з 04 травня 1971 року був [PERSON] (а. с. 25 зворот). Згідно з довідкою Перечинської міської ради Закарпатської області № 390 від 27 лютого 2020 року на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований, зокрема, позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом (а. с. 12). Разом з цим, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №201577502 від 24 лютого 2020 року підтверджує відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] . Так само, згідно архівної довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № К-124/07-07 від 25 лютого 2020 року в архіві РКП «БТІ» у інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо проведеної державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 36, 37). Як вбачається з наданої на вимогу суду копії спадкової справи № 78/2014, заведеної 23 вересня 2014 року позивач [PERSON] також звернувся у встановлений статтею 1270 ЦК України строк до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не заявляв (а. с. 49-57). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори від 02 березня 2020 року № 47/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок і таке не було зареєстроване (а. с. 13). Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняв спадщину за дружиною [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданої позивачем заяви, в якій останній просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved