Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 23 лютого 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у них [INFO] року народилась донька [PERSON]. Батьком дитини є відповідач. Вказала, що більше як півтора роки вони із відповідачем не проживають, шлюб виявився невдалим. Відповідач майже завжди знаходився у стані алкогольного сп'яніння коли вони ще проживали разом, часто по ночам вдома не ночував, у вихованні дитини не допомагає, не піклується про сім'ю. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати її шлюб із [PERSON] зареєстрований 23 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Каховському району Каховського міськрайонного УЮ Херсонської області, актовий запис №07, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи із дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути із відповідача кошти на її утримання до досягнення донькою трьох річного віку у сумі 400 гривень, а також судові витрати. Під час дачі пояснень доповнила свої позовні вимоги тим, що вона вже більше одного року проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] і у них народився спільний син. Окрім того, нею уже стягувалися із відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки, однак на даний час відповідач аліментів не сплачує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450004078171, яке повернулося із відміткою про те, що лист отримано 14.10.2014 року, а також повідомлявся судовою повісткою, про що свідчить реєстр відправки вихідної кореспонденції по Ямпільськогому районному суду Вінницької області від 31.10.2014 року. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні встановлено, що він більше одного року проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання у них народився син, який був записаний на відповідача, однак він має намір оспорювати батьківство у судовому порядку, так як він є біологічним батьком малолітнього сина. Відповідно ч.4 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 23 лютого 2012 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю із березня 2013 року, як на це вказала у судовому засіданні позивач. Сторони миритись не бажають. Окрім того, 27 серпня 2014 року у позивачки народився син від іншого чоловіка, який визнає себе батьком дитини. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої дочки, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрацію шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне, а навпаки просила суд залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]», а тому суд не має підстави змінити їй прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]», а навпаки має підстави для залишення прізвища «[PERSON]». Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №№11AL40992 від 26 вересня 2014 року. Що стосується вимог заявлених позивачем про стягнення із відповідача коштів на її утримання та на утримання дитини, то суд приходить до наступного: Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки згідно постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №37250865 від 27.03.2013 року із відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи із 04.02.2013 року і до досягнення донькою повноліття, тому суд немає підстав для стягнення із відповідача повторно аліментів, так як стягнення аліментних платежів уже проводиться старшим державним виконавцем відділу ДВС Каховського міськрайонного управління юстиції, і тому у цій частині заявлених позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працевлаштований, офіційно не працює і не має стабільний дохід, тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь його дружини утримання у твердій грошовій сумі по 200 гривень щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку 29 вересня 2014 року за вхід.№5967, тому суд має підстави для стягнення утримання дружини із 29 вересня 2014 року. В іншій частині заявлених позовних вимог суд приходить до висновку про необхідність відмовити, оскільки стягуючи аліменти із відповідача на утримання його дружини, суд не може обмежити останнього у нормальному проживанні, харчуванні та розвитку, і тому має підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів заявлених позивачкою. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: partial