Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.06.2007 року на праві приватної власності їй належить житлова будівля за адресою: [ADDRESS], а також вона є власником нежитлової будівлі, розташованої за цією ж адресою. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем їй чиняться перешкоди в доступі до нежитлового приміщення - сараю, у зв'язку з чим, вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач звернулася до суду з даним позовом. Разом з тим, до початку розгляду справи по суті відповідач звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням, зобов'язання вчинити дію, в обґрунтування якої зазначила, що вона, відповідно до договору купівлі - продажу від 28.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення сесії від 17.01.2010 року № 59, їй передано у власність земельна ділянка, площею 369 кв. м. та видано державний акт на земельну ділянку. ЇЇ сусідкою є позивач, яка не приватизувала земельну ділянку, на якій розташовано домоволодіння, 5/6 частин якого належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-1042 від 19.06.2007 року, виданого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою, а інша 1/6 частка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2012 року. Позивач, в кінці травня 2009 року почала самовільно переставляти межу на земельній ділянці шляхом знесення паркану та по суті користується земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності. Вважаючи, що у позивача, яка набула право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями у [ADDRESS] не виникло право користування земельною ділянкою, відповідач з даним зустрічним позовом звернулася до суду. В подальшому позивачем за зустрічним позовом до суду подано заяву про зменшення позовних вимог. Позивач та представники позивача за первісним позовом у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали та посилаючись на обставини викладені в позові просили позов задовольнити. Вимоги за зустрічним позовом не визнали, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом у судове засідання з`явилися, позовні вимоги не визнали, просив відмовити в задоволенні позову. Вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили задовольнити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі - продажу частки житлового будинку, зареєстрованого 11.06.2012 року, реєстровий № 629, позивач за первісним позовом є власником 1/6 частки житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.06.2007 року, позивач за первісним позовом отримала спадкове майно, до складу якого входить 5/6 частин житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] За даними витягу № 14597223 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 18 травня 2007 року обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», цей житловий будинок Аа - шлак., обл.. 0.5 цеглою, загальною площею 58,2 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., має господарсько - побутові будівлі, що до нього прилягають: огорожа, замощення, водопровід+, криниця «к», ганок, козирок-, сарай «Б», вбиральня «В», погріб «а1», розташований на земельній ділянці площею 612, 4 кв. м. Належність позивачу за первісним позовом 5/6 частин житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.08.2007 року. Разом з тим, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язанні вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кіровоградської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язанні вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди було встановлено, що [PERSON] являється власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу будинку від 28 грудня 2004 року, розташованого на земельній ділянці площею 375 кв. м. Сарай літ «Б» на земельній ділянці по [ADDRESS], розташований на спільній межі, що визначає порушення будівельних норм п. 2. 25 ДБН 360-92 «Містобудування», конструктивно не відповідає будівельно - технічним, пожежним та санітарним нормам. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 841550, виданим [PERSON] [PERSON] міською радою на підставі рішення сесії від 17 січня 2010 року, № 59, позивач за зустрічним позовом є власником земельної ділянки площею 0,0369 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 3510100000:43:396:0038, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з листом Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області № 4082/11-06/01 від 07.11.14 року встановлено, що земельна ділянка [PERSON] по [ADDRESS], використовується відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.05.2011 року реєстраційний номер № 351010001000328 виданого згідно рішення Кіровоградської міської ради від 17.12.2010 № 59 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не оспорювалося сторонами у судовому засіданні. Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення представника позивача за первісним позовом щодо відсутності при прийнятті вказаного вище рішення при розробці документації із землеустрою в акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами по [ADDRESS], оскільки рішення Кіровоградської міської ради від 17.12.2010 № 59 заінтересованими особами не оскаржувалося та дана обставина не може вплинути на предмет спору. У відповідності до висновку експерта судової комплексної земельно-технічної експертизи № 19 від 30.12.2014 року, площа фактичного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає 0, 0367 га. За вказаним висновком експерта, площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а належить власнику земельної ділянки згідно державного акту серії ЯЛ № 841550 [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає 5, 22 кв. м. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім в судовому засіданні, Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. У відповідності до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що первісний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, обставини викладені у зустрічному позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованими, доведеними, а тому порушене право позивача за зустрічним позовом підлягає захисту шляхом задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved