Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду вказаним позовом в якому просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення загальною площею 57 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали заяви в яких позов визнали у повному обсязі, справу просили розглядати без їх участі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі фактичних обставин. По справі встановлені наступні фактичні обставини. З 13 вересня 1986 року Позивачка знаходилась у шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Смерть зареєстрована відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 17 грудня 2013 року, актовий запис № 12204. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина до складу якої у тому числі увійшла і 1/2 частина нежитлового приміщення загальною площею 57 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та Відповідачі є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом. Інших спадкоємців [PERSON] першої черги за законом не має. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадковому майні на користь позивачки, про що подали відповідну заяву до третьої Одеської Державної нотаріальної контори. 23 грудня 2014 року позивачка звернулась до третьої Одеської Державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Постановою Державного нотаріуса третьої Одеської Державної нотаріальної контори Пінігіной Т.М. від 23 грудня 2014 року, було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що право власності на вищезазначене нерухоме майно було зареєстроване за [PERSON] після смерті останнього, 11 березня 2014 року Відповідно до договору купівлі - продажу майнових прав № 8Н145Б та додатку до нього укладеними між [PERSON] та ТОВ «Руніком - Стройінвест» 22 листопада 2011 року, останнє взяло на себе зобов'язання побудувати нежитлове приміщення площею 57,40 кв.м. На виконання вимог зазначеного договору [PERSON] протягом 2011 року у повному обсязі здійснив платежі за придбане нерухоме майно перерахувавши ТОВ «Руніком - Стройінвест» усю зазначену у договорі суму грошових коштів. Окрім доданих до позову копій платіжних доручень факт виконання [PERSON] взятих на себе за договором зобов'язань підтверджується довідко ТОВ «Рудіком - Стройінвест» за № 8Н145Б від 28 лютого 2014 року, копія якої теж долучена до позовної заяви. Відповідно до акту огляду нежитлового приміщення від 28 грудня 2012 року, покупцями [PERSON] та [PERSON] був проведений огляд нежитлового приміщення розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таіровська селищна рада, масив «Радужний», будинок 8. Відповідно до акту прийому - передачі нежитлового приміщення по договору купівлі - продажу майнових прав № 8Н145Б від 22 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Рудіком Стройінвест» 12 червня 2012 року, останнє передало покупцям в натурі нежитлове приміщення загальною площею 57,40 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, після передачі вищезазначеного нежитлового приміщення [PERSON] та [PERSON], представники замовника будівництва запропонували їм свою допомогу у реєстрації права власності на нежитлове приміщення, для чого пообіцяли від імені останніх звернутися з відповідними документами до уповноважених державних органів. Все це призвело до того, що право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано за [PERSON], так само як і за [PERSON], лише 11 березня 2014 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця та народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому, якщо договір був укладений в інтересах сім'ї, то майно, одержане за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи є документи які підтверджують що померлий дійсно є чоловіком позивачки, і власником зазначеного майна.

Outcome: approved