Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про виселення, посилаючись на те, що на підставі Договору дарування від 21 серпня 2002 року на праві приватної власності їй належить житловий будинок № 106/1 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси. Разом з нею в будинку проживають доньки [PERSON], [PERSON], та онука [PERSON], а також колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано 05 січня 2011 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, принижує всіх співмешканців перед сусідами та родичами. Вважає, що така поведінка відповідача створює умови при яких неможливо з ним проживати в одному будинку. В утриманні будинку, його ремонтних робіт, оплаті за комунальні послуги відповідач участі не приймає, а тому вважає, що останній підлягає виселенню. В судовому засіданні позивач та її адвокат позовні вимоги підтримали та просили виселити відповідача з житлового будинку № 160/1 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси та зняти його з реєстрації в будинку, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 21 серпня 2002 року позивач є власником ? частини житлового будинку № 160/1 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Червоноармійській в м. Черкаси. 05 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії 1-СР № 059265 від 05 січня 2011 року. З будинкової книги та довідки з місця проживання та склад сімї № 336 від 11 червня 2014 року, виданої Комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» вбачається, що в будинку № 160/1 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси зареєстровано 5 осіб: власник [PERSON], колишній чоловік [PERSON], дочка [PERSON], [PERSON], онука [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що позивач не одноразово зверталася до органів внутрішніх справ щодо неправомірних дій відповідача. Відповідно до висновку перевірки Соснівського РВ в м. Черкаси по матеріалам від 25 липня 2014 року встановлено, що [PERSON] 25 липня 2014 року в будинку за місцем проживання [PERSON] вчинив сімейний конфлікт зі своєю колишньою дружиною, знаходився в нетверезому стані, виражався нецензурною лайкою, чинив моральний та психологічний тиск, на зауваження не реагував. В ході проведення передвіки з останнім була проведена профілактична бесіда з-приводу недопущення насильства в сімї та складено адміністративний протокол за ст. 173-2 ч. 1 КпАП України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 серпня 2014 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано покарання у вигляді штрафу в сумі 51 грн. Відповідно до висновку перевірки Соснівського РВ в м. Черкаси по матеріалам від 26 лютого 2015 року встановлено, що [PERSON] на побутовому ґрунті 26 лютого 2015 року вчинив сварку, в ході якої чинив по відношенню до [PERSON] моральний та психологічний тиск, виражався нецензурною лайкою та погрожував розправою. З даного приводу постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано покарання у вигляді штрафу в сумі 51 грн. Сттаттею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартири користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 1 статті 116 Житлового кодексу встановлює, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Таким чином, судом встановлено, що відповідач здійснює протиправну поведінку по відношенню до позивача як власника житла, за що двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності, дані факти унеможливлюють їх подальше спільне проживання в одному будинку. В звязку з цим, суд вважає, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо виселення відповідача з житлового будинку № 106/1 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Разом з тим, згідно п.1-2. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином питання про зняття особи з реєстраційного обліку у ВГІФО в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області не входить до компетенції суду, а тому дана позовна вимога не може бути задоволена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих позивачем квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору складає 246 грн. 40 коп., а розмір витрат, повязаних з викликом відповідача до суду складає 94 грн. 97 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до виселення відповідача з житлового будинку № 106/1 по вул. Червоноармійській в м. Черкаси, а також стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат по справі. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved