Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до Оржицького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 листопада 2007 року у виконкомі Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У липні 2012 року шлюбно-сімейні стосунки вона та відповідач припинили та стали проживати окремо один від одного. Причиною розпаду сім'ї стали несхожість характерів, різні погляди на життя та як наслідок втрата взаємних почуттів. На сьогоднішній день кожен з них живе своїм життям. За таких умов подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки їх з відповідачем відносини носять лише юридичний характер. Спільних неповнолітніх дітей вона та відповідач не мають. Відповідач розлучатися через органи РАЦС не бажає, її прохання з цього приводу ігнорує. Просить розірвати шлюб, який зареєстрований 03.11.2007 року між нею та відповідачем. Судові витрати по справі покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справ без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Відповідач на розгляд справи не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 листопада 2007 року у виконавчому комітеті Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 18.06.2014 року. Причиною розпаду сім'ї стали несхожість характерів, поглядів на життя, як наслідок - втрата почуттів, взаємних обов'язків та поваги по відношенню один до одного. Подружжя не будує спільних планів на майбутнє, шлюб існує лише формально. Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб має бути розірвано. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved