Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 01.11.1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та проживала однією сім'єю у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з 01.10.2013 року відповідач проживає окремо. Крім того, відповідач не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами. Усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення виконуються виключно позивачем. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 01.11.1992 року перебували у шлюбі та з 14.03.1995 року проживали за адресою: [ADDRESS]. 01.07.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Починаючи з 01.10.2013 року відповідач [PERSON] припинив проживати у [ADDRESS] Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою : [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з 01.10.2013 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей його немає, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім»ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 01.10.2013 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, залишив її добровільно, та переїхав проживати в інше місце, що підтверджується актом від 18.09.2014 року. Житлом він не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Дані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого нею судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved