overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції в Запорізькій області 06.08.2005 року. Від даного шлюбу сторони мають шістьох малолітніх дітей. Спільне життя у сторін не склалося через поведінку відповідача, який повторно знаходиться в місцях позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці з 21.01.2012 року. В суді позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки відповідач ніколи не цікавився сім'єю, увесь час зловживав алкоголем, завжди знаходив обставини щоб не бути вдома з дітьми, у неї складається сім'я з іншою людиною, очікують на народження дитини, просить залишити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває реальне покарання в місцях позбавлення волі, повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду свої заперечення на позов, в якому посилаючись на те, що він позитивно характеризується за місцем відбуття покарання, то адміністрацією установи може бути звільнений умовно достроково, просить залишити позов без розгляду, надати термін для примирення або відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис №22. Строни мають 6 дітей: 3 синів - [PERSON] 2005 р.н., [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2008 р.н., 3 дочок [PERSON], 2010 р.н., [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2012 р.н., які проживають з матір'ю. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони живуть окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці з 21.01.2012 року, у позивачки складається нова сім'я, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами залишивши відповідачу теперішнє прізвище, а позивачці - дошлюбне. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому в Стульнівській сільській раді Чернігівського району Запорізької області 20.04.2002 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося так як відповідач останнім часом почав зловживати спиртними напоями та вчиняти сварки, шлюбні відносини не підтримують протягом місяця у зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб . В суді позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення особисто [PERSON] під розписку судової повістки ( а.с. 16), причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано в Стульнівській сільській раді Чернігівського району Запорізької області 20.04.2002 року, актовий запис № 01. Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони шлюбні відносини не підтримують, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами залишивши позивачці теперішнє прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАГС Чернігівського району Запорізької області 31.07.1998 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб . В суді позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явився, по телефону повідомив, що не може бути присутнім в судовому засіданні, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано в відділі РАГС Чернігівського району Запорізької області 31.07.1998 року, актовий запис № 25. Сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони живуть окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами залишивши позивачці теперішнє прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі РАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області 02.09.2010р.. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина : [PERSON], [INFO].. Спільне життя у сторін не склалося так як відповідач почав зловживати спиртними напоями та вчиняти сварки, шлюбні відносини не підтримують з січня 2011 року у зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб . В суді позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, просила після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою про те, що адресат відмовився від отримання судової повістки ( а.с. 19), причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області 02.09.2010р, актовий запис № 38. Сторони мають малолітнього сина : [PERSON], [INFO] ., який проживає з позивачкою. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони шлюбні відносини не підтримують, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами, залишивши позивачці теперішнє прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 02.06.1997 року помер її дідусь [PERSON]. На праві власності йому належав житловий будинок 1975 року побудови за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Тернівка, вул. Центральна, 27. Спадкоємцями вищевказаного житлового будинку є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 2005 року відповідачі дозволили позивачу користуватися вказаним будинком, проживати в ньому, ремонтувати його та поліпшувати його стан. Позивачка користується житловим будинком, ремонтує його, саджає в огороді городину, сплачує комунальні послуги, податок на землю, несе витрати на збереження згаданого майна. Тобто понад 10 років відкрито, безперервно за згодою власників будинку, володіє цим приміщенням. В судовому засіданні позивачка прохає: Визнати за нею право власності на об»єкт нерухомого майна житловий будинок ( літ. А--1), сарай ( літ. Б), погріб ( літ. Т), вбиральня ( літ. В), паркан № 1, водопровід № 2 за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Тернівка, вул.. Центральна, 27, за набувальною давністю. Відповідачі не з»явилися, про час та місце слухання справи попереджені належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ст. 214 ЦПК). Судом встановлено, що 02.06.1997 року помер [PERSON], дідусь позивачки. На праві власності йому належав житловий будинок 1975 року побудови за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Тернівка, вул. Центральна, 27. Спадкоємцями вищевказаного житлового будинку є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 2005 року позивач користується вказаним домом, ремонтує його та поліпшувати його стан. Тобто понад 11 років позивач відкрито, безперервно володіє вказаним приміщенням. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у 2005 році вона зі згоди [PERSON] вселилася у житловий будинок № 37 по вулиці Горького в селі Михайло-Лукашево Вільнянського району Запорізької області. Цей будинок на праві приватної власності належав [PERSON] Після її смерті, рішенням суду було визнано право власності на вказаний будинок та земельну ділянку за [PERSON], який не здійснив реєстрацію права власності на цей обєкт нерухомості. Вселившись у житловий будинок, позивач повністю розрахувалася за нього, але документи за спільною згодою з [PERSON] та [PERSON] було вирішено переоформити пізніше в звязку з відсутністю коштів у них. Наразі місце проживання [PERSON] позивачці не відомо. В той же час, вона фактично відкрито і безперервно користується житловим будинком та земельною ділянко вже більше 10 років. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд розглядає справу у порядку ст.224 ЦПК України, Суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим за наступних підстав. Згідно до вимог ст.16 ч.1,2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.392 ЦК України передбачено захист права власності у суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, у 2005 році позивач зі згоди [PERSON] вселилася у житловий будинок № 37 по вулиці Горького в селі Михайло-Лукашево Вільнянського району Запорізької області. Цей будинок на праві приватної власності належав [PERSON] матері [PERSON]. Після смерті [PERSON], рішенням суду було визнано за ним право власності на вказаний будинок та земельну ділянку але останній реєстрацію права власності не вчинив. Вселившись у житловий будинок, позивач повністю розрахувалася за нього, але документи за спільною згодою з [PERSON] та [PERSON] було вирішено переоформити пізніше в звязку з відсутністю коштів у них. Наразі місце проживання [PERSON] позивачці не відомо. Його пошук позитивного результату не надав. В той же час, вона фактично відкрито і безперервно користується житловим будинком вже більше 10 років. Згідно із ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добровільно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на нього право власності. В пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що враховуючи положення ст.ст. 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 вересня 2012року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 448. В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що протягом останніх декількох років стосунки розладилися, зникло почуття взаєморозуміння, взаємоповаги, з кожним днем сварки у сім`ї ставали все частіше. Втрачено почуття любові, та вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Наміру зберегти сім`ю вона не має. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року визначено судовий розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд зазначає наступне. 01 вересня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 448. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а. с. 34). Від зареєстрованого шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а. с. 35). Через відсутність взаєморозуміння і розбіжності у поглядах на сімейні відносини,спільне життя між подружжям не склалося та було фактично припинено, що вказує на недоцільність надання сторонам строку для примирення. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги позову,знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та, враховуючи, відсутність спору про поділ спільного майна подружжя і домовленість сторін, щодо місця проживання дітей, є достатніми для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.08.2005 р. відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції, актовий запис №166 та розглянути справу без своєї участі, залучивши представника за довіренністю, адвоката [PERSON] Як зазначає позивачка у позові, що з відповідачем вона знаходиться у шлюбі з 27.08.2005 р., який зареєстровано відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції за актовим записом №166 від 27.08.2005 р. Крім того позивачка вказує, що від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що син проживає з нею, відповідач надає матеріальну допомогу сину у добровільному порядку. Крім того, позивач вказує на те, що причиною розпаду сімї є відсутність порозуміння та відсутність домовленості про сумісне сімейне проживання під час АТО. Позивач та відповідач дійшли до висновку, що їх сімя розпалась та жодна з сторін не виявляє бажання поновити сімейні стосунки. У звязку з тим, що на окупованій теріторії неможливо вирішити питання розірвання шлюбу, позивач вимушена звернутися до суду через свого представника за місцем реєстрації відповідача. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. В судове засідання позивачка не зявилася, вказавши у позовній заяві, що її інтереси у даній справі представлятиме адвокат [PERSON], яка 30.06.2016 надіслала телефонограму, у якій просить суд розглянути справу без її участі у звязку з зайнятістю у іншій справі, позов задовольнити. В судове засідання, повідомлений належним чином, відповідач не зявився, надіславши 30.06.2016 до суду телефоногаму, в якій просить цивільну справу розглядати без його участі. На розірвання шлюбу згодний. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження І-ЕД №008866 шлюб між позивачкою та відповідачем зареєстрований 27.08.2005 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Луганського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №166 (а.с.8). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У суда не виникає сумнівів, що між подружжям склалися відносини, які унеможливлюють подальше спільне життя та зберігання сімї, їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. На момент розгляду справи майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. При таких обставинах суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25.04.2014 р. виконавчим комітетом Купянськ-Вузлівської селищної ради міста Купянська Харківської області, актовий запис №24. Як зазначає позивач у позові, вона та [PERSON] знаходяться у шлюбі з 25.04.2014., який був зареєстрований Виконавчим комітетом Купянськ-Вузлівської селищної ради міста Купянська Харківської області, актовий запис №24. Позивач перебуває у першому шлюбі. Крім того, позивач зазначає, що стосунки з відповідачем погіршились, взаємопорозуміння в сімї немає, вони з відповідачем живуть окремо дуже давно, збереження шлюбу є неможливим. Позивач вказує, що від шлюбу вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), спору про місце проживання дитини немає, дитина проживає з позивачем; суперечок щодо поділу майна немає; після розірвання прізвища позивач просить залишити без змін. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, подавши кожен окремо заяви, у яких просять розглянути справу без їх присутності. Позивач позовні вимоги підтримує, та вказує, що згоден сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн., відповідач вказує, що на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ №229968, шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 25.04.2014 р. Виконавчим комітетом Купянськ-Вузлівської селищної ради міста Купянська Харківської області, актовий запис №24 (а.с.4). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У суда не виникає сумнівів, що між подружжям склалися відносини, які унеможливлюють подальше спільне життя та зберігання сімї, їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. На момент розгляду справи майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. При таких обставинах суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved