Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що є донькою відповідача та третьої особи. З вересня 2019 року вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі, а саме є студенткою 4 курсу денної форми навчання за контрактом Національного університету «Запорізька політехніка», стипендії не отримує. В період навчання проживає у м. Запоріжжя у гуртожитку, за який оплату у розмірі 3000 грн. в місяць вносить матір. Позивач весь свій вільний час присвячує навчанню і не має можливості працевлаштуватися і матеріально себе забезпечувати, в результаті чого потребує матеріальної допомоги обох батьків. Позивач зазначає, що її щомісячні витрати крім оплати за навчання, складають приблизно 7000 грн.. Мати позивача самостійно її матеріально забезпечує, але цих коштів не вистачає на оплату щомісячних витрат пов`язаних з навчанням. Батько в добровільному порядку матеріальної допомоги на період навчання не бажає надавати. Вважає, що батько має можливість сплачувати на її користь аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини. Ухвалою суду від 06.12.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі (а.с.11). Ухвалою суду від 27.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.25) У судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом з цим надав письмову заяву зі своєю позицією щодо позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/6 частини, та просить суд врахувати наявність на його утриманні неповнолітньої дитини (а.с.43). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалося. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач по справі є донькою відповідача та третьої особи, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3 зворот.бік). Згідно з довідкою №5703 від 12.11.2019 року, позивач є студенткою 4 курсу денної форми навчання за контрактом Національного університету «Запорізька політехніка», стипендії не отримує, період навчання з 02.09.2019 року по 20.06.2020 рік (а.с.4). Згідно з додатковою угодою №2 до Договору № 242-1/239 від 15.08.2016 р., вартість навчання за рік складає 12501 грн. (а.с.6). Позивач не працює, оскільки навчається на денному відділенні вищого навчального закладу. Відповідач працює у ВП «Запорізька АЕС». Згідно довідки отримує заробітну плату, яка в середньому складає 26172,87 грн. на місяць (а.с.39). Крім доньки - позивача по справі, відповідач має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст..79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на денному відділенні вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя, а отже у батьків виникає обов`язок утримувати таку дитину. Позивач у позові зазначає, що у зв`язку із навчанням вона потребує матеріальної допомоги, та просить стягувати з відповідача аліменти саме у розмірі 1/4 частини. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення аліментів на період навчання, позивач надала довідку з місця навчання (а.с.4), а також в підтвердження того, що вона навчається саме на комерційній основі, позивач надала додаткову угоду із зазначенням вартості навчання (а.с.6). Проте посилання позивача щодо розміру її щомісячних витрат у сумі 7000 грн. не підтверджено жодним доказом, а тому позивачем не доведено у повній мірі необхідність її утримання на період навчання саме у розмірі аліментів, що складають 1/4 від усіх видів доходів відповідача. Щодо визначення розміру аліментів, який стягуватиметься на користь позивача на період її навчання, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як вже було зазначено вище, відповідач працює та розмір його середньомісячної заробітної плати складає 26172,87 грн. на місяць (а.с.39). Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом та на день ухвалення рішення у справі, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2102 грн.. 1/6 частина від середньомісячної заробітної плати відповідача у грошовому вимірі становить 4362,15 грн., що в двічі перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб. Таким чином, оскільки обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини покладений на обох батьків, враховуючи у сукупності суму матеріальної допомоги, яка надаватиметься позивачу відповідачем та третьою особою, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини, задовольнятимуть потреби позивача у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду, позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим, суд, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок.

Outcome: partial