Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 29.05.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. винесеною на підставі виконавчого напису №7643 виданого 25.02.2020 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. було відкрито виконавче провадження (ВП №62207312) про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 10684,20 грн Позивач зазначає, що з відповідачем жодних договорів не укладала та будь-яких боргових зобов`язань перед відповідачем не має. 07.08.2020 позивач письмово звернулась до відповідача із запитом про надання їй документації на підставі якої з неї стягується зазначена заборгованість, який був отриманий відповідачем 12.08.2020. Відповідь до цього часу позивачу не надійшла. Зазначає, що 03.12.2013 уклала договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0497/82/0102167 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». По кредиту виникали спірні питання відносно нарахування процентів. Вже майже 5 років поспіль від банку позивачу не надходило жодних претензій. 15.09.2020 на звернення позивача до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» їй була надана відповідь, що всі права вимоги відступлені ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк». До відповіді було додано повідомлення від 29.04.2016 на ім`я позивача про відступлення банком права вимоги. Фактично позивач раніше такого повідомлення не отримувала. Позивач зверталась також з письмовими запитами до нотаріуса та приватного виконавця. З наданих нотаріусом їй копій документів вбачає, що ці документи не свідчать про безспірність заборгованості, вважає, що нотаріус вчинила напис з порушенням процедури його вчинення, не переконалась про направлення та отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором та безспірності заборгованості. У зв`язку з зазначеним просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7643 вчинений 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором №014/0497/82/0102167 від 03 грудня 20123 року у розмірі 10384,20 грн (яка складається з простроченої суми заборгованості 6709,11 грн, простроченої заборгованості за процентами 3675,09 грн) та плати за вчинення нотаріальних дій у розмірі 300 грн, всього 10684 грн. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 21.09.2020, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам був наданий час для подання заяв по суті. 15.10.2020 позивачем була подана заява про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржуються боржником у судовому порядку. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 15.10.2020 заява позивача про забезпечення позову задоволена, стягнення за виконавчим написом № 7643 від 25 лютого 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0497/82/0102167 від 03.12.2013 року у розмірі 10384 гривні 20 копійок та 300 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом, зупинено до набрання рішенням законної сили у справі за даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, але подала клопотання про розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки не повідомив, письмових пояснень не надав. На підставі викладеного та у відповідності до ст. 280 ЦПК, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 25.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., на підставі статтей 87-89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.199 №1172, вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором №014/0497/82/0102167 від 03.12.2013, укладеним нею із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА, укладеного 02.10.2019 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за кредитним договором № 014/0497/82/0102167 від 03.12.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.03.2018 по 12.11.2019. Сума заборгованості складає 10384,20 грн в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6709,11 грн, прострочена заборгованість за процентами 3675,09 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача 300 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача 10684,20 грн. Зареєстровано в реєстрі за №7643. На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 7643 виданого 25.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 10684,20 грн. Позивач вважає вчинений виконавчий напис незаконним, оскільки порушені її права, так як напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Будучи не згодною з вказаним написом, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином,\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~відбувається за\~фактом подання\~стягувачем документів,\~які згідно\~із відповідним\~Переліком є\~підтвердженням безспірності\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем.\~Сам по\~собі факт\~подання стягувачем\~відповідних документів\~нотаріусу не\~свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення. Як вбачається з матеріалів справи приватному нотаріусу товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Аланд» на підтвердження заборгованості у [PERSON] було подано наступні документи: копію договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0497/82/0102167 від 03.12.2013 укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №014/0497/82/0102167 від 12.03.2013, витяг з договору відступки прав вимоги №02/10/2019 КА від 02.10.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Аланд» та ТОВ КУА «Прімоколект-капітал», письмова вимога (повідомлення) ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» від 12.11.2019 адресована [PERSON] з вимогу виконання зобов`язання, копія статута ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Відповідно до Постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та процентів за користування кредитом. ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» надав нотаріусу виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості станом на 21.02.2020 в розмірі 10384,20 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6709.11 грн, прострочена заборгованість за процентами 3675,09 грн, та в якій зазначено про те, що боржнику був наданий строк для погашення заборгованості до 13.12.2019, станом на 21.02.2020 заборгованість не погашена. Проте вказана виписка з рахунку не містить відомостей щодо строків погашення заборгованості, тобто вказана виписка не відповідає вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконав норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Переліку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також нотаріус не зясував, чи не пропущено заявником строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Також судом було встановлено, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено не на документі, який встановлює заборгованість, а на окремому новоствореному нотаріусом документі, що не передбачено чинним законодавством. Крім того досліджуючи матеріали справи, судом встановлено відсутність документів за якими ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» набуло право вимоги за кредитним зобов`язанням [PERSON] , оскільки згідно листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» 22.04.2016 року всі права вимоги банком за кредитним договором [PERSON] були відступлені публічному акціонерному товариству «Комерційний Індустріальний банк», згідно витягу з договору відступки прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 право вимоги за кредитним договором [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» від ТОВ КУА «Прімоколект-капітал». За таких обставин суду не надано доказів щодо переходу до відповідача права вимоги за кредитним договором, на заборгованість за яким звернуто стягнення за виконавчим написом нотаріуса. Пакет документів на підставі яких нотаріус вчинила виконавчий напис, був нею наданий на вимогу позивача [PERSON] , який доданий до позовної заяви. Копії цих документів були направлені сторонам у справі, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вони всі їх отримали. Будь яких заперечень чи доповнень від відповідача та нотаріуса не надходило, нотаріус просила справу розглянути без її участі, додаткових документів не надала. За таких обставин суд приходить до висновку, що крім відсутності належного вирішення нотаріусом питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконалась і у правових підставах ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на право вимоги за кредитним договором. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості, а тому існують всі підстави для задоволення позовних вимог, в зв`язку із чим виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується положеням ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн, оскільки позов підлягає задоволенню, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved