overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті\~ матері [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що остання померла 16 жовтня 2005 року, але вона звернулася до нотаріальної контори після закінчення встановленого законодавством 6-ти місячного строку, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Сторони в судове засідання не зявились, але просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [PERSON] померла 16 жовтня 2005 року, позивач є дочкою померлої, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії І-ТП №009199 від 18 жовтня 2005 року, свідоцтва про народження серії І-ТП №144875 від 02 березня 2011 року, виданого повторно, свідоцтва про шлюб серії І-ТП №144875 від 02 березня 2011 року. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця), а тому строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 16 квітня 2006 року. З постанови завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області №267/02-31 від 07 травня 2018 року вбачається, що позивач звернуался до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач не проживала з померлою матірю на день смерті останньої, що вбачається з довідки [PERSON] селищної ради №230 від 06 червня 2018 року, у встановлений законом термін не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування спадкового майна. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, що підтверджується листом [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області 321/01-16 від 18 червня 2018 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №52324090 від 18 червня 2018 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже позов слід. Позивач сплатила судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що остання померла 20 січня 2006 року, але вона не звернулась до нотаріальної контори після закінчення встановленого законодавством 6-ти місячного строку, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Сторони в судове засідання не зявились, надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [PERSON] померла 20 січня 2006 року, позивач є дочкою померлої, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії І-ТП №026741 від 23 січня 2006 року, свідоцтва про народження серії VII-УР №0344534 від 01 лютого1966 року, а отже в силу статті1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після померлої. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З постанови завідувача Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області №676/02-31 від 20 жовтня 2017 року вбачається, що позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не проживала з померлою матірю на час відкриття спадщини та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернулась, оскільки не знала про існування спадкового майна. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується листом Народицької державної нотаріальної контори №744/01-16 від 07 листопада 2017 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №49757391 від 07 листопада 2017 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити й визнати поважною причину пропуску позивачем встановленого законом терміну звернення до нотаріальної контори та визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяв про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Позивач сплатила судовий збір в сумі 640 грн., а тому відповідно до статті 88 ЦПК України зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить визначити їй трьохмісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , мотивуючи тим, що пропустила цей строк з поважних причин, оскільки перебувала у відрядженні. Сторони та третя особа в судове засідання не з`явились, надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримує, представник відповідача та третя особа заперечень щодо задоволення позову ненадали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [PERSON] помер [INFO] , позивач є дочкою померлого, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 липня 2019 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 грудня 1992 року. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця), а тому строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 04січня 2020 року. З постанови завідувача Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області №53/02-31 від 23 січня 2020 року вбачається, що позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не проживала з померлим батьком на день смерті останнього, у встановлений законом термін не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала у відрядженні, що підтверджується наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТЦ» №10-В від 02 грудня 2019 року. Судом встановлено, що окрім позивача спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка на момент смерті з останнім разом не проживала, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, що підтверджується листом Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області 80/01-16 від 06 лютого 2020 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №59305152 від 06 лютого 2020 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже позов слід задовольнити. Позивач сплатила судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в зазначеній вище сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить виключити з актового запису №1 про народження [PERSON], [INFO], вчиненого 14 червня 2006 року виконавчим комітетом В'язівської сільської ради Народицького району Житомирської області, та з актового запису №7 про народження [PERSON], [INFO], вчиненого 06 листопада 2007 року виконавчим комітетом В'язівської сільської ради Народицького району Житомирської області, відомостей про батька [PERSON], мотивуючи тим, що 30.10.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем, під час шлюбу з останнім, а саме [INFO] та [INFO] народились дочки [PERSON] та [PERSON], в актових записах про народження яких батьком зазначений відповідач, але на час зачаття та народження дітей він перебував в місцях позбавлення волі. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без її участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, дійшов до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2012 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07.05.2010 року, серії [NUMBER] від 07.05.2010 року. Частиною 1 ст.138 СК України визначено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство (ч.2 ст.136 СК України). Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування в даній справі є відсутність кровного споріднення між відповідачем, записаним батьком, і дітьми, лише у випадку доведенності якої суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини позивачем суду надано не було, клопотання про призначення судово-генетичної експертизи не заявлялось. На підставі зазначеного й враховуючи також те, що іншою особою не подано заяви про батьківство [PERSON], [PERSON], суд дійшов переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Позивач сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 19 лютого 2014 року, і які підлягають стягненню з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], з 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що у звязку зі змінами у законодавстві України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявились, але надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі; позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Народицького районного суд Житомирської області від 19 лютого 2014 року по справі №284/81/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.01.2014 року до 19.03.2014 року, тобто до досягнення повноліття [PERSON], та аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2014 року до 14.12.2020 року, тобто до досягнення повноліття [PERSON]. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року частину другу СК України викладено в новій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір, а тому, в порядку статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 13 липня 2008 року виконкомом Норинцівської сільської ради Народицького району Житомирської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось, відсутні взаємопорозуміння та повага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 13 липня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти: [PERSON] , [INFO] й [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 липня 2008 року (а.с.4) та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2008 року (а.с. 5), серії [NUMBER] від 03 січня 2018 року (а.с.6). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України). На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача про те, що фактичні взаємини подружжя значно погіршились, збереження сім`ї вже не можливе, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач сплатила судовий збір в сумі 908 гривень, який в порядку статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 18 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Народицького районного управління юстиції у Житомирській області, посилаючись на те, що сімейні стосунки не підтримуються, збереження сім`ї вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач з 18 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 липня 2014 року (а.с.3) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 2015 року (а.с. 4). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України). На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача про те, що фактичні взаємини подружжя значно погіршились, збереження сім`ї вже не можливе, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач сплатила судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок, який в порядку статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 18 липня 2018 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, посилаючись на те, що у неї з відповідачем різні погляди на життя та різні характери, що призводить до постійних конфліктів. На даний час подружні стосунки припинені та збереження сім`ї не можливе. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 18 липня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 липня 2018 року (а.с.2) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 липня 2018 року (а.с. 3). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України). На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача про те, що фактичні взаємини подружжя значно погіршились, збереження сім`ї вже не можливе, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Позивач на підставі ухвали Народицького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2020 року звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved