Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що державним підприємством «СЕТАМ» на підставі заявки Луцького районного відділу державної виконавчої служби 03 жовтня 2017 року було проведено електронні торги з реалізації земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці за номером лоту № 238764. Вказує, що вона приймала участь у даних торгах, за результатами яких стала переможцем. При цьому, нею попередньо - 02.10.2017 року було сплачено на рахунок державного підприємства «СЕТАМ» - 14 555 грн. як гарантій внесок, а 14.10.2017 року - на рахунок Луцького районного відділу державної виконавчої служби кошти в сумі 276 545,00 грн. за придбання земельної ділянки. В подальшому, 07.11.2017 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу їй було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме - земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, що розташована в с. Рованці Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області та зареєстровано за нею право власності на вказане нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що 23.05.2018 року нею спірна земельна ділянка була розділена на дві земельні ділянки площею по 0,10 га з кадастровими номерами 0722880700:04:001:7630 та 0722880700:04:001:7631, які 24.05.2018 року були відчужені шляхом оформлення договорів дарування її батькові [PERSON] . Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року задоволено позов [PERSON] та визнано недійсними електронні торги, проведені державним підприємством «Сетам» 03 жовтня 2017 року щодо реалізації даної земельної ділянки, витребувано її з чужого незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] та стягнуто з нею понесені неї по справі судові витрати в зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 528,60 грн. Оскільки електронні торги щодо реалізації вищевказаної земельної ділянки визнано недійсними, що потягнуло повернення сторін договору у первісний стан шляхом реституції з моменту набрання рішенням суду про визнання електронних торгів недійсними законної сили, враховуючи інфляцію за період з 16.09.2019 року по даний час, вважає, що відповідач зобов`язаний повернути їй кошти, сплачені на електронних торгах (276 545,00 грн.) з врахуванням 3% річних від цієї суми (10 728,43 грн.) та індексу інфляції (13 523,05 грн.) в розмірі 304 396,08 грн. Крім того, в зв`язку з неправомірними діями працівників Луцького районного відділу державної виконавчої служби, що потягнуло втрату нею майна, їй завдані матеріальні та моральні збитки, які полягають у понесених нею витратах в зв`язку з оформленням права власності на земельну ділянку за результатами електронних торгів у нотаріуса на суму 3071,00 грн. та в зв`язку зі сплатою судових витрат по справі №161/8519/18 відповідно до рішення суду від 09.04.2019 року на суму 528,60 грн. Порушення її прав в зв`язку з визнанням торгів недійсними, втратою майна, призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що змусило прикласти додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема, втрата майна викликала у неї та її близьких родичів, зокрема її батька стрес, що в свою чергу призвів до погіршення стану здоров`я батька. В зв`язку з цим, визначає розмір моральної (немайнової) шкоди в сум 50 000 грн. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на її користь кошти в розмірі 304396,08 грн., з яких: 276 545,00 грн. - кошти, сплачені за придбання земельної ділянки на електронних торгах, які визнані недійсними; 13 523,05 грн. - сума інфляційних нарахувань; 10 728,43 грн. - 3% річних від неповернутої суми; 3599,60 грн. - завдані матеріальні збитки, а також 50 000 грн. моральної шкоди та 13760,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2021 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених й заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. А тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням наданих ним пояснень у попередніх засіданнях. Третя особа [PERSON] подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник інших третіх осіб в судовому засіданні при розгляді справи покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що заявкою на реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів ВП №31217324 від 12.09.2017 р. підтверджується факт перебування в провадженні Луцького районного відділу державної виконавчої служби виконавчого провадження №31217324, а також та обставина, що Луцький районний відділ державної виконавчої служби виступав в якості продавця земельної ділянки кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, розташованої в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с 11-13). З протоколу №288692 від 03.10.2017 р. вбачається, що 03.10.2017 року державним підприємством «СЕТАМ» на підставі вищевказаної заявки були проведені електронні торги з реалізації вказаної земельної ділянки, за результатами яких переможцем стала [PERSON] (а.с. 14-15). Крім того, як слідує із протоколу, [PERSON] зобов`язана була до 18.10.2017 року перерахувати на рахунок продавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби кошти в сумі 276 545,00 грн. (а.с. 14-15). З платіжних доручень №5556993SB (№11247318704), №5556995 SB (№11247318604) від 14.10.2017р. вбачається, що [PERSON] були перераховані кошти на рахунок Луцького районного відділу державної виконавчої служби в сумі 276 545,00 грн. за придбання лоту №238764 відповідно до протоколу 288692 від 03.10.2017 року (а.с. 18-19). Відповідно до свідоцтва №НМІ 600100 від 07.11.2017р., виданим приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу. за результатами електронних торгів та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2017 р. №102844057 за [PERSON] було оформлено право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, що розташована в с. Рованці Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с. 20, 21-22). Крім того, як з`ясовано судом на підставі заяви [PERSON] було проведено розподіл вказаної земельної ділянки на дві рівні частини, які згідно договорів дарування №ННС 782360 та №ННС 782358 від 24.05.2018р. була подаровані позивачем своєму батькові [PERSON] (а.с. 24-32). Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року, яке залишено в силі постановою Волинського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року та постановою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року, електронні торги щодо реалізації земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, що розташована в с. Рованці Боратинської сільської ради Луцького району визнано недійсними у зв`язку з неправомірними діями відповідача (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно із ч.1 ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити на нього певну грошову суму. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12. Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (ст. 655 ЦК України), а оскільки, реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним ( Постанова Верховного Суду від 13.02.2020 р. у справі №357/3369/19 , провадження №61-20259св19). Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмеженооборотоздатного майна та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 56 цього Закону), здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованої ціною відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим законом. Умови і порядок проведення електронних торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. Згідно із п. 4 Розділу Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором, за яким орган виконавчої служби виступає продавцем, а покупцем - переможець торгів. Відповідно до п.8 розділу Х Порядку реалізації майна акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. У випадках придбання нерухомого майна, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Висновок про те, що саме орган державної виконавчої служби як продавець зобов`язаний повернути кошти переможцю прилюдних торгів, які визнані недійсними, неодноразово підтверджувався Верховним Судом (Постанови Верховного Суду від 06.02.2019 р. по справі №357/18153/15-ц та від 13.02.2019 р. по справі 127/11660/16-ц). Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, оскільки електронні торги щодо реалізації земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер 0722880700:04:001:5586, що розташована в с. Рованці Боратинської сільської ради Луцького район, визнані недійсними в зв`язку з неправомірними діями відповідача, тому саме з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) слід стягнути завдану позивачу шкоду. Крім того, на думку суду, на спірні правовідносини також поширюються положення ч.2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з виконавчої служби інфляційних втрат та 3% річних. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що рішення Луцького міськрайонного суду від 09.04.2019 р. набрало законної сили 16.09.2019 року, то з цього моменту відповідач зобов`язаний був повернути позивачу кошти. Крім того, позивачем понесені витрати у зв`язку з оформленням права власності на земельну ділянку за результатами електронних торгів у нотаріуса на суму 3071,00 грн. та в зв`язку зі сплатою судових витрат по справі №161/8519/18 відповідно до рішення суду від 09.04.2019 року на суму 528,60 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення 304 396,08 грн., з яких: 276 545,00 грн. - кошти, сплачені [PERSON] за придбання земельної ділянки на електронних торгах, які визнані недійсними; 13 523,05 грн. - сума інфляційних нарахувань; 10 728,43 грн. - 3% річних від неповернутої суми та 3599,60 грн. матеріальних збитків підлягають до задоволення. Водночас, на думку суду, підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо застосування законів, що регулюють відшкодування моральної шкоди, у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року і у пункті 2 цієї постанови роз`зазначив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист права споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У пункті 3 даної постанови роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, оскільки позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача протягом тривалого періоду часу не повернуті належні їй кошти, це зумовило прикладання додаткових зусиль для організації свого життя та призвело до моральних страждань, змушуючи її неодноразово звертатись до різних органів з метою їх повернення, тривала участь у судових процесах, за наслідками яких вона через згадані неправомірні дії позбулася власності і не може отримати витрачені кошти, дотримуючись принципів розумності і справедливості, суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 2000 грн. Також, підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу. Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 3884,77 (3043,97+840,80) грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial