Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що з лютого 2014 року перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Пласт». На даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO]. Терміном понад рік їй не виплачена нарахована заробітна плата в розмірі 14128 грн. 40 коп. та допомога по вагітності і пологам в розмірі 22230 грн.18 коп. Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на положення статті 115 КЗпП України, за якими заробітна плата виплачується працівникам регулярно, в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В порушення вказаної норми Закону відповідачем до цього часу безпідставно не виплачено належної їй заробітної плати, нарахованої на момент виходу у відпустку по вагітності та пологам. Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В порушення зазначеної законодавчої норми відповідачем до цього часу безпідставно не сплачено на її користь належну до виплати допомогу по вагітності та пологам. Просила в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14128 грн. 40 коп. та допомогу по вагітності і пологам в розмірі 22230 грн.18 коп. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі. 07 липня 2018 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що, погоджується з позовними вимогами [PERSON] щодо необхідності виплати останній нараховану їй заробітну плату, розмір якої визначено в довідці ПрАТ «Пласт» № 522 від 20 грудня 2017 року в сумі 14128,40 грн. В іншій частині позову заперечує проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тими обставинами, що відповідач на відшкодування коштів по вагітності та пологам в сумі 22230,18 грн. 06 квітня 2017 року за вих. № 126 надав Миронівській міжрайонній виконавчій дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідну заявку-розрахунок, яка 13 квітня 2017 року зареєстрована у виконавчій дирекції за № 409Ф. У відповідності з наданою заявою-розрахунком на підставі листка непрацездатності [PERSON] сер. АДБ № 033465 ПрАТ «Пласт» 21 квітня 2017 року платіжним дорученням № 4007 здійснив Богуславському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області оплату коштів з допомоги по вагітності та пологах позивачки в сумі 22230,18 грн. Таким чином товариство повністю виконало покладені на нього обов'язки в частині виплати державної соціальної допомоги. Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до ст. 116 КЗпП України, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Відповідно до ст. 117 КЗпП України суд при розгляді справи по суті встановлює наявність вини власника або уповноваженого органу чи її відсутність на підставі наданих сторонами доказів. Факт невиплати позивачу заробітної плати є результатом не вини роботодавця, а цілого ряду обставин, які перешкодили власникові належно виконати свої обов'язки перед працівником. До цих обставин відноситься факт арешту природного газу, видобутого підприємством, за рішенням слідчого судді, арешт рахунків та коштів, що знаходяться на останніх, накладений Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, арешт рухомого та нерухомого майна товариства. Просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення допомоги по вагітності та пологам в розмірі 22230 грн.18 коп. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлені наступні обставини. Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Пласт». В даний час не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO]. Такі обставини не заперечуються відповідачем, підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, листом непрацездатності серії АДБ №033465. Позивач надала суду докази наявності у відповідача заборгованості по заробітній платі та виплаті допомоги по вагітності і пологам. Згідно даних довідки ПрАТ «Пласт» № 522 від 20 грудня 2017 року відповідач станом на 01 грудня 2017 року має перед нею заборгованість по заробітній платі в розмірі 14128,40 гривень. Відповідно до даних довідки ПрАТ «Пласт» № 523 від 20 грудня 2017 року заборгованість по виплаті допомоги по вагітності та пологам станом на 01 грудня 2017 року становить 22230,18 гривень. Згідно з відомостями Білоцерківської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Київській області від 28 листопада 2017 року № 12724/Г/10-15 ПрАТ «Пласт» нарахувало, однак не сплатило на користь [PERSON] заробітну плату в сумі 12528,00 грн., а також нарахувало, але не сплатило державну та соціальну матеріальну допомогу в сумі 22230,18 грн. Із відповіді на запит від 24 листопада 2017 року, наданої Волноваською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, вбачається нарахування доходу 12528,00 грн. (заробітної плати за перший квартал 2017 року) та 22230,18 грн. (державної та соціальної матеріальної допомоги). Відповідно до листа Богуславського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 01 грудня 2017 року № 01-01/216 за заявою ПрАТ «Пласт» 21 квітня 2017 року здійснено перерахунок коштів в сумі 29713,75 грн (у тому числі 22230,18 грн. коштів по вагітності та пологам (платіжне доручення № 4007 від 21 квітня 2017 року по реквізитам ПрАТ «Пласт»). Згідно даних листка непрацездатності серії АДБ №033465, виданого Миронівською центральною районною лікарнею, позивачу призначена допомога з вагітності та пологів у розмірі 100% за 126 календарних днів в сумі 22230,18 грн. На підставі статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з частиною 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із частиною 2 статті 233 КЗпП України у разi порушення законодавства про оплату працi працiвник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробiтної плати без обмеження будь-яким строком. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість по заробітній платі позивачу в розмірі 14128 гривень 40 копійок не виплачена, тому підлягає стягненню в примусовому порядку. У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно статті 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції закону від 28 грудня 2014 року № 77-УІІІ, страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах. Відповідно до частини 1 статті 19 вказаного Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 20 Закону передбачає виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності як вид матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно вказаної статті видом матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по вагітності та пологах. За правилами статті 25 Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Відповідно до приписів статті 31 Закону України № 1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Частиною 1 статті 34 Закону передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Згідно частини 2 вказаної статті страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що за встановленим зразком відповідачем була оформлена заява-розрахунок, що містила інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснили фінансування страхувальників. Оплата здійснена 21 квітня 2017 року. Кошти зараховані на окремий рахунок для зарахування страхових коштів (26047580068), відкритий у ПАТ «Полтава-банк». Такі обставини підтверджені даними листа Богуславського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 01 грудня 2017 року № 01-01/216. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). За статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 2, 4, 19 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обстави, зазначені позивачем, мали місце.Відповідач своєю бездіяльністю, яка полягає в невиплаті позивачу сум заробітної плати та допомоги у зв'язку з вагітністю і пологами, порушив її права. Порушене право позивача підлягає судовому захисту, невиплачені кошти підлягають стягненню за рішенням суду. Згідно з правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 94, 115, 233, 255 КЗпП України, ст.ст. 18, 19, 20, 25, 31, 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»,

Outcome: approved