Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. 14.06.2014 року її син [PERSON] одружився з відповідачем, яка 04.03.2015 року зареєструвалася у її будинку, спільне життя у них не склалося, а з 12.06.2015 року вона забравши свої речі, виїхала з її будинку і з того часу по теперішній час відповідач у її будинку не проживає. Спільне життя сина з відповідачкою не склалося і вони розірвали шлюб в 2016 році. Оскільки угоди про порядок користування житловим приміщенням у її будинку між нею та відповідачкою укладено не було, будь-які домовленності щодо цього відсутні, добровільно знятися з реєстрації в її будинку відповідач відмовляється, що перешкоджає їй оформити субсидію, користуватися іншими правами власника, тому відповідно до ст.405 ЦК України вона втратила право на користування цим будинком. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася вдруге, повідомлялася у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.50,52), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомила, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи думку позивача, згідно ухвали протокольної форми проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного. Позивачу на підставі рішення Волочиського районного суду від 02.12.2010 року та відповідного витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.8-12). За даними старости с.Курилівка та відомостей сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, відповідач зареєстрована за даною адресою (а.с.16, 23). Згідно акту обстеження житлового приміщення за адресою [ADDRESS] від 02.06.2016 року, проведеного старостою с.Курилівка Волочиського району, [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку, однак з червня 2016 року вона з нього вибула і по теперішній час вона там не проживає (а.с.13). Крім того, факт відсутності та непроживання відповідача у будинку №6 по [ADDRESS] більше одного року, також підтверджується поясненнями допитаного у суді свідка [PERSON] Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач щонайменше більше 1 року вибула з будинку [ADDRESS], не проживає там, на підтвердження того, що позивач як власник житла своїми діями заважала праву проживання відповідача і вона була змушена залишити житлове приміщення і переїхати, не підтверджується будь-якими доказами, а вчинення сином позивача відносно відповідача насильства психологічного характеру в сім'ї не підтверджує того, що саме позивач як власник житла своїми діями заважала праву проживання відповідача, враховуючи, що відповідач з цього приводу не зверталася до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житлом, тому згідно ст.405 ЦК України вона втратила право користування житлом, в зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved