Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначила, що є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] , який не має з нею жодних родинних стосунків, а з 2009 року, тобто з моменту реєстрації та дотепер не мешкає за місцем реєстрації та не з`являється. Позивач вважає, що відповідач порушує її права як власника, а тому просила постановити рішення про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття - [PERSON] , [INFO] , з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 11 травня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає позивача дуже багато років, яка живе з онуками. А відповідача жодного разу не бачила в будинку позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідка, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням суду від 24.02.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.07.2005 року (а.с.3-4,5,6). Відповідач [PERSON] не є родичем позивача, проте зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а з 2009 року, тобто з моменту реєстрації та дотепер не мешкає за місцем реєстрації та не з`являється(а.с.8), що збігається із Актом від 31.03.2021 року (а.с.9). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. З огляду на встановлене судом та приймаючи до уваги, що відповідач, який не має родинних стосунків, з дозволу власника, правомірно, вселився в вищевказаний житловий будинок та зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте понад десять років не проживає без поважних причин, платежів не сплачує, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням і його потрібно зняти з реєстрації за вказаною адресою. Отже, є наявними всі підстави для задоволення позову. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного, ст. 16, 386 ЦК України, ст. 9, 150 ЖК УРСР та

Outcome: approved