Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що сторони з 03.11.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2020 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що вона, відповідач та їхні діти зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] . Договором дарування від 18.01.2007 року відповідачу було подаровано очеретяний будинок, обкладений цеглою, загальна площа якого складала 27,7 кв. метрів. Оскільки житловий будинок був замалий, не придатний для проживання, на земельній ділянці, відведеній для його обслуговування, [PERSON] та [PERSON] збудували новий будинок. Розпорядження про надання дозволу на будівництво № 257 від 13.11.2008 року. Будинок введено в експлуатацію. Право власності зареєстровано за [PERSON] . Вирішити питання поділу спільного, в тому числі й нерухомого майна в добровільному порядку не вдалося. Відповідач категорично перечує майнові права позивача на будинок. На теперішній час я змушена тимчасово проживати в помешканні моєї матері. За таких обставин позивач змушена захищати свої майнові права, а тому звернулася до суду із вказаним позовом та просить суд поділити в натурі спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS] , згідно варіанту поділу, запропонованого експертом; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею, 0,0846га., кадастровий номер: 7124985200:02:004:0965 відведеної для обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] , в межах визначених експертом; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Заруба С.О. надали до суду заяву про уточнення позовних вимог та [PERSON] просить суд поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею, 0,0846га., кадастровий номер: 7124985200:02:004:0965 відведеної для обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити з урахуванням їх уточнення. У судовому засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Левченко М.Д. уточнені позовні вимоги визнали, щодо задоволення позову не заперечували щодо поділу майна подружжя, проте заперечували, щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Наявний між сторонами спір є спором, пов`язаним з поділом спільного сумісного майна подружжя, тому вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Аналогічна норма закріплена також в ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 03.11.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2020 року розірвано. Відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого 18.01.2007 приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Висоцькою С.І., зареєстровано в реєстрі за № 294, [PERSON] набув у власність житловий будинок з надвірними спорудами у [ADDRESS] , загальною площею 27,7кв.м. Враховуючи, що належний відповідачу будинок був не придатний для проживання сім`єю, сторонами спільно було побудовано новий будинок за вказаною адресою, який введено в експлуатацію та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2010 домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на ім`я [PERSON] , вид власності приватна. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29.10.2015 року відповідач набув у приватну власність, здійснивши приватизацію земельної ділянки у [ADDRESS] , кадастровий номер 7124985200:02:004:0965, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (прибудинкова територія) площею 0,0846га. Згідно технічного паспорта домоволодіння по [ADDRESS] , від 22.12.2020 року, складеного ФОП [PERSON] , [PERSON] належить житловий будинок будинок загальною площею 89,3кв.м. з них 53,6кв.м. житлова площа, 27,5кв.м. допоміжна площа та 8,2кв.м.літніх неопалюваних приміщень. Аналізуючи вказані факти, суд приходить до висновку, що вказане майно в силу вимог ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбано сторонами під час перебування у шлюбі, вказаний факт визнано сторонами та не спростовано в ході судового розгляду. Частиною 1ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на спірне нерухоме майно є рівними - по 1/2 частці за кожним. З наведеного вбачаються підстави стверджувати, що загальний об`єм спільного сумісного майна подружжя складається з земельної ділянки кадастровий номер 7124985200:02:004:0965, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0846та житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , і дані обставини не заперечуються відповідачем та підтверджені належними доказами. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї головної функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися (постанова від 17.04.2020 у справі № 686/4314/15-ц). За таких обставин суд приходить до висновку, що для досягнення мети судового захисту майнових прав кожного із подружжя, з урахуванням позиції сторін та наявного спільного сумісного майна подружжя, доцільним буде проведення поділу шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права приватної власності у рівних частинах по Ѕ частині за кожним на земельну ділянку кадастровий номер 7124985200:02:004:0965, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0846та житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Вказаний варіант поділу спільного сумісного майна подружжя, запропонований позивачем, визнаний відповідачем у повному обсязі. На підставі вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , з урахуванням їх уточнення, є законними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами, визнані відповідачем, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved