Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Їй на праві власності належить житловий будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2014 року та державного акту на землю від 13.12.2004 року. У будинку [ADDRESS] з 01 квітня 1989 року зареєстрований відповідач, [PERSON], [INFO]. Підставою реєстрації відповідача за вищезазначеною адресою було те, що ним було укладено шлюб із її донькою [PERSON]. Проте, 31 січня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач фактично перестав проживати за вказаною адресою - в будинку [ADDRESS]. Відповідач фактично мешкає за місцем проживання своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між відповідачем та її донькою, відповідач перестав бути її членом сім'ї та як наслідок вона із відповідачем не укладала жодних угод щодо його проживання у її домі. На її усні прохання щодо звільнення її приміщення та зняття з реєстрації відповідач ніяким чином не відреагував. Вона неодноразово зверталася усно до відповідача із проханням зняття його із реєстрації з її будинку. Такі дії відповідача порушують її права як власника вказаного будинку. Тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з зазначених підстав, просила їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, пояснила, що відповідач більше десяти років не проживав в будинку за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що [PERSON] за вказаною адресою взагалі не проживав, а лише був зареєстрований. Свідок [PERSON] - донька позивача, суду пояснила, що [PERSON] ніколи не проживав в будинку за адресою: [ADDRESS], він не користувався будинком, їй відомо, що у нього є житло, він мешкає зі своєю матір`ю за іншою адресою. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що позивач, [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с.3). [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2014 року (а.с.4). З 01 квітня 1989 року у будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач, [PERSON], [INFO], що підтверджується записом у будинковій книзі (а.с.8-16). Її донька перебувала у шлюбі з [PERSON] Проте, 31 січня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31 січня 2001 року (а.с.7). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] відповідач фактично перестав проживати за вказаною адресою - в будинку [ADDRESS]. Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що з січня 2001 року відповідач не мешкає за місцем реєстрації - в будинку [ADDRESS], а фактично мешкає за місцем проживання своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Перешкоди у користуванні будинком відповідачу не створюються. Викладені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідач не користується будинком понад один рік без поважної причини, він відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України втрачає право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. Діями відповідача порушені права позивача, як власника цієї квартири. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, встановлено, що понад встановлений законодавством однорічний строк відповідач не користуються житлом в будинку [ADDRESS] без поважних причин, тому відповідно до ч.2 ст.405 ЦК відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved