Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, який в ході розгляду був уточнений, до приватного підприємства «ТМ-ВІРА», публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в якому просила стягнути з відповідачів солідарно 200000,00 гривень моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач, посилалась на те, що 28.05.2012 р. близько 12 год. 20 хвил. в районі розташування будинку № 41 по вул. Дерев*янко в м. Харкові автобус «БАЗ-А07914», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] допустив наїзд на стоячий біля правого бордюрного каменю по ходу його руху - автомобіль «ГАЗ-5312 П-17»,реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті ДТП дочка позивача [PERSON], [INFO], яка була вагітна (8 місяць вагітності) померла на місці пригоди від отриманих травм. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.3 ПДД України. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вироком апеляційного суду Харківської області від 13.07.2015 р. [PERSON] за ч.3 ст.286 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Автобус «БАЗ-А07914», реєстраційний номер [NUMBER] належить ПП «ТМ-ВІРА», яке здійснює обслуговування міського пасажирського маршруту № 263 і ним керував засуджений. Внаслідок ДТП позивач втратила двох найцінніших їй людей - дочку та онука, який мав народитись через місяць. Позивач не може оговтатись від того, що сталося та вести нормальний спосіб життя. Крім того, моральна шкода позивача полягає у тому, що вона нервувала через відсутність грошей для здійснення необхідних дій по похованню (встановлення ритуального пам'ятника, витрати на традиційні заходи), розладі стану здоров*я, відсутності нормального життя, її часто мучить безсоння, головні болі, під час розгляду кримінальної справи позивач вимушена була ходити до суду та заново переживати події. Повне ігнорування відповідачами свого обов'язку по відшкодуванню шкоди завдало позивачу додаткових моральних страждань та нервового напруження, позивачу необхідно було звертатись за медичною допомогою та витрачати додаткові кошти. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю.. В судовому засіданні представник відповідача ПП «ТМ-ВІРА» визнала позов частково, не заперечувала проти стягнення з їх підприємства моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» заперечував проти задоволення позову та пояснив, що відповідно до діючого законодавства вони не повинні відшкодовувати моральну шкоду. Суд заслухавши пояснення представників відповідачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Стягнуто з ПАТ СК «Країни» на користь [PERSON] моральну шкоди в сумі 13 128 грн. (а.с. 12-20). Вироком апеляційного суду Харківської області від 13.07.2015 р., вищевказаний вирок скасовано, [PERSON] за ч.3 ст.286 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, по цивільному позову [PERSON] до ПП «ТМ-Віра», СК «Країна», [PERSON] призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.21-29). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. Відповідно до ст.1196 КК України шкода, завдана каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*я або смертю фізичної особи під час виконання нею договірних зобов'язань (договір перевезення тощо), підлягає відшкодуванню на підставах, встановлених статтями 1166 та 1187 цього Кодексу. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку - ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вироком встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що автомобіль «БАЗ», яким спричинено дорожньо-транспортну пригоду належить на праві власності ПП «ТМ-Віра». Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім*єю - ч. 2 ст.1168 ЦК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула [PERSON], 1975 року народження матір*ю якої є позивач. [PERSON] перебувала у вагітному стані на пізніх строках. Після смерті дочки , позивач відчула сильне психологічне потрясіння та фізичний біль, пов'язаний з втратою улюбленої доньки та не народженого онука, душевні переживання, пов'язані з тим, що вона більш її ніколи не побачить, хвилюванням у зв'язку з перевлаштовуванням свого життя без присутності доньки, емоційним дискомфортом, пов'язаним з тим, що необхідний час та зусилля для відновлення попереднього стану протягом тривалого часу. Окрім того, позивач є пенсіонеркою та залишилась без допомоги дочки. Виходячи з психологічних переживань та страждань, їх глибини та тривалості, суд стягує з відповідача ПП «ТМ-ВІРА» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях - ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Матеріалами справи та судовим розглядом не встановлено завдання позивачу моральної шкоди ПАТ «Страхова компанія «Країна», у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial