Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідача із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 24.12.2011 року по 15.06.2015 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання донька залишилася проживати з позивачем, що також було визначено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2016 року, яким також було надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої доньки без дозволу батька. Проте, через те, що апеляційним судом Дніпропетровської області справа була переглянута після спливу визначеного рішенням суду строку, позивач змушена знов звертатись до суду. Відповідач на сьогодні має абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач не цікавиться життям доньки, та не турбується про її здоровя. Дитина часто хворіє, потребує постійного лікування та оздоровлення в умовах теплого клімату, а також розширення світогляду та морального розвитку. Позивач має можливість забезпечити дитині виїзд в різні країни світу для відпочинку, оздоровлення та розширення її світогляду. Оскільки не можливо отримати згоду відповідача для надання дозволу на виїзд дитини за кордон, тому позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та без супроводу її батька [PERSON], [INFO], протягом року з дня набрання рішення законної сили. Позивач та представник позивача надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в заяві просили задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169, 224, 225, 226 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не зявилася, звернулася із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти вирішення справи в інтересах дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не зявилася, звернулася із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позову та вважала можливим надати дозвіл на виїзд дитини. В судове засідання сторони не зявилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 4 ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони з 24.12.2011 року по 15.06.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання донька залишилася проживати з позивачем. [PERSON] є дитиною, яка потребує постійного лікування, розширення світогляду. Відповідач має абсолютно незалежне від позивача життя, він не цікавиться життям доньки, та не турбується про її здоров'я. Відповідач не цікавиться життям дитини та не приймає участь в її вихованні. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідност. 9 Конституції Україничинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або у інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що дитина постійно проживає з позивачем, фактичним вихованням та всебічним розвитком її займається позивач, суд також бере до уваги сумлінне ставлення позивача до своїх батьківських обов'язків, та виходячи із пріоритетності інтересів дітей, враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам та є доцільним з точки зору її виховання та розвитку, а також приймаючи до уваги, неможливість отримання необхідної для цього згоди батька створює перешкоди для виїзду дитини за кордон, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та дозволити виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та без супроводу її батька [PERSON], [INFO], протягом року з дня набрання рішення законної сили.

Outcome: approved