Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, з 500 грн. щомісяця на кожну дитну , до 1400 грн.щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 р. з відповідача стягуються аліменти на спільних дітей у розмірі по 500 грн., щомісячно на кожну дитину. Позивач зазначає, що на даний час діти потребують більшого догляду та матеріального забезпечення, також збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і мінімальний розмір аліментів. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодився з розміром аліментів визначених позивачем, зазначив, що матеріально допомагає дітям, купує одяг та надає кошти на відпочинок. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові заяви по суті справи та наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. На підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , та дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільних з позивачем дітей визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну дитину, щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Заявлений позивачем розмір аліментів по 1400 грн. на кожну дитину на думку суду є завищеним і не обґрунтованим жодними належними доказами, відсутні будь які докази достатності заробітку (доходу) платника аліментів, та позивачем жодними належними доказами не доведено розмір аліментів, а саме по 1400 грн., на кожну дитину, щомісячно. Судом досліджено копію довідки про доходи на ім`я [PERSON] від 11.04.2019 року (а.с.11) долучену позивачем при зверненні до суду. Проте, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а жодними належними доказами позивачем не доведено, що рівень заробітку або доходу платника аліментів покращився. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, позиції відповідача щодо розміру аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 1100 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved