Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131506 «Ваш Святковий», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 2200,00 доларів США, з виплатою відсотків з розрахунку 9,7% річних, строком на 334 дні. Передача вкладу здійснювалась шляхом внесення готівкових коштів в касу банку та подальшим їх зарахуванням на депозитний рахунок. Згодом, у відповідності до умов депозитного договору, а саме п.п. 1.2.6, сума вкладу за домовленістю сторін була збільшена позивачем на 1800,00 доларів США та з 05.02.2014 року склала 4000,00 доларів США. На виконання умов депозитного договору банком були нараховані проценти по вкладу, розмір яких станом на 12.08.2014 року складав 288,09 доларів США. Частина нарахованих процентів (з урахуванням сум, утриманих як податок на доходи від капіталу) в сумі 136,78 доларів США була виплачена відповідачем в обумовленому депозитним договором порядку. Залишок невиплачених процентів склав 151,31 доларів США. 12.08.2014 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №1 до депозитного договору, згідно якої сторони погодили, що повернення вкладу та невиплачених процентів по вкладу здійснюється відповідачем шляхом перерахування на поточний/депозитний рахунок позивача [NUMBER], відкритий у відділенні №23 ПАТ «Міський комерційний банк». По закінченню строку розміщення вкладу, а саме 12.08.2014 року сума вкладу та нараховані проценти були перераховані відповідачем на обумовлений додатковою угодою №1 до депозитного договору рахунок як «Вклад на вимогу» із ставкою 0,1% річних. З метою отримання грошових коштів, перерахованих на рахунок як «Вклад на вимогу», 27.08.2014 року позивач звернулась до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою з вимогою про виплату суми банківського вкладу із нарахованими відсотками. Однак, у виплаті банківського вкладу позивачу було відмовлено, з урахуванням чого [PERSON] просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 12.09.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131506 «Ваш Святковий», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 2200,00 доларів США, з виплатою відсотків з розрахунку 9,7% річних, строком на 334 дні. Передача вкладу здійснювалась шляхом внесення готівкових коштів в касу банку та подальшим їх зарахуванням на депозитний рахунок. Згодом, у відповідності до умов депозитного договору, а саме п.п. 1.2.6, сума вкладу за домовленістю сторін була збільшена позивачем на 1800,00 доларів США та з 05.02.2014 року склала 4000,00 доларів США. На виконання умов депозитного договору банком були нараховані проценти по вкладу, розмір яких станом на 12.08.2014 року складав 288,09 доларів США. Частина нарахованих процентів (з урахуванням сум, утриманих як податок на доходи від капіталу) в сумі 136,78 доларів США була виплачена позивачу банком в обумовленому депозитним договором порядку. Залишок невиплачених процентів склав 151,31 доларів США. 12.08.2014 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №1 до депозитного договору, згідно якої сторони погодили, що повернення вкладу та невиплачених процентів по вкладу здійснюється відповідачем шляхом перерахування на поточний/депозитний рахунок позивача [NUMBER], відкритий у відділенні №23 ПАТ «Міський комерційний банк». По закінченню строку розміщення вкладу, а саме 12.08.2014 року сума вкладу та нараховані проценти в загальній сумі 4151,31 доларів США, були перераховані відповідачем на обумовлений додатковою угодою №1 до депозитного договору рахунок як «Вклад на вимогу» із ставкою 0,1% річних, що підтверджується банківською випискою з рахунку [NUMBER]. З метою отримання грошових коштів, перерахованих на рахунок як «Вклад на вимогу», 27.08.2014 року позивач звернулась до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою з вимогою про виплату суми банківського вкладу із нарахованими відсотками. Однак, у виплаті позивачу було відмовлено. Позивач просила стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму банківського вкладу із нарахованими відсотками в сумі 4151,31 доларів США, на що слід зазначити наступне. Ст. 1066 ЦК України передбачає, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 12.09.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131506 «Ваш Святковий», суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №2630/100/131506 від 12.09.2013 року, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками, що становить 4151,31 доларів США, підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved