Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 03 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 47. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Посилається на те, що останнім часом між нею та відповідачем склались неприязні стосунки, в сім»ї часто виникають непорозуміння та конфліктні ситуації, викликані погіршеним ставленням один до одного. Зазначає, що сім»я давно розпалася, що вони є різні люди і не можуть та не бажають проживати разом. Крім того відповідач не проживає разом з позивачкою, матеріально не допомогає утримувати дитину, дочка проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки сторони не підтримують. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, оскільки воно буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Спору про поділ майна подружжя між ними не існує. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони уклали шлюб 03.02.2007 р. (а.с.5), від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO](а.с. 6). У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка в позовній заяві висловила своє побажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем після реєстрації шлюбу «[PERSON]», суд вважає можливим забезпечити їй таке право. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved