Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, проживають окремо, відповідач проживає з іншою жінкою, а отже подальше збереження сім»ї суперечило б їх інтересам. Також просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання,тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14 січня 2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис №1 та мають доньку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №123554 та копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 237701. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2011 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , згідно з ч. 2 ст. 110 СК ( 2947-14 ) позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Дитина [PERSON] [INFO], не досягла річного віку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, близько 6 місяців вони проживають окремо, з цього часу вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами були завжди напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач проживає з іншою жінкою. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно і терміну для примирення призначати не потрібно, так як сторони повідомили, що будь-які відносини між ними припинені. Взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їхньої малолітньої доньки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, не надає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 487,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Outcome: approved