Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісяця, починаючи з 30.01.2014 року та до закінчення нею навчання зв'язку із тим, що він не виконує своїх батьківських обов'язків, дитина потребує такої матеріальної допомоги. Крім цього просив стягнути з відповідача 50% додаткових витрат в розмірі 28 078 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції. Звернувся до суду із заявою, в які не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку. В частині стягнення додаткових витрат на дитину на час навчання просив відмовити. Справу розглядати за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] від зареєстрованого між сторонами шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до договору 13-1/ОФ-1323 про навчання від 23.08.2013 року [PERSON] дійсно є студентом денної форми навчання Національного авіаційного університету та навчається за освітньо - кваліфікаційним рівнем - бакалавр з 01.09.2013 року та строком навчання 4 роки. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатись і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача на користь [PERSON] на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської обл. від 14.10.2011 року стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). З урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, хоча має можливість це робити, дитина потребує такої допомоги суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання своєї дитини, яка продовжує навчання є правомірними. Разом із цим, враховуючи наявність у відповідача інших грошових зобов'язань щодо сплати ним аліментів на утримання іншої дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів про який просить позивач є завищеним, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дня звернення позивача до суду. Такий розмір аліментів суд вважає справедливим по відношенню до всіх учасників та таким, що не поставить в скрутне матеріальне становища відповідача. Щодо вимоги позивача про стягнення на користь позивача додаткових витрат в розмірі 28 078 грн., то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 10.08.2013 року позивачем було сплачено 13 900 грн. в якості оплати за навчання [PERSON] за 1-й курс, 1-2 семестри відповідно до умов договору 13-1/ОФ-1323 про навчання від 23.08.2013 року. Частиною 1 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, на момент розгляду справи [PERSON], [INFO] в розрізі ч.2 ст. 185 СК України та ч.1 ст. 6 СК України не є дитиною, оскільки вона є повнолітньою. Отже, понесені позивачем додаткові витрати на [PERSON] підлягають стягненню лише якщо вони були здійснені до її повноліття. Оскільки витрати позивачем було здійснено 10.08.2013 року, а в той час [PERSON] ще була неповнолітньою, то 50 % таких витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial