Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що [PERSON] на даний час вже є повнолітнім, однак з 01.09.2011 року є студентом Нововолинського вищого професійного училища. У зв»язку з цим син потребує витрат на придбання літератури, канцелярських товарів, одягу, продуктів харчування. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину, оскільки отримує дохід. Просить стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не подавав клопотань про відкладення розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечує позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], сторони є батьками [PERSON], [INFO] Довідкою №460/14 від 02.09.2014 р. підтверджується, що [PERSON] навчається з 01.09.2011 року у Нововолинському вищому професійному училищі. Термін навчання закінчується 15.02.2015 р. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає разом із [PERSON], відповідач [PERSON] проживає окремо від них. Враховуючи те, що син [PERSON] проживає разом із позивачкою, тому остання вправі звертатись до суду із даним позовом. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В свою чергу, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте, на судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували наявність на його утриманні інших дітей, інвалідності чи встановлених медичних протипоказань до виконання робіт, котрі б не давали відповідачу змогу працевлаштуватись, отримувати дохід та свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами домовленості щодо добровільного надання коштів на сина [PERSON], який продовжує навчатись не досягнуто, відповідач не надає коштів на його навчання. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Та обставина, що відповідач не працює, не свідчить про неможливість надання ним матеріальної допомоги на навчання сина та не звільняє його від цього обов»язку, оскільки він не є інвалідом, а також відсутні медичні протипоказання до виконання робіт, тому має змогу працевлаштуватись і отримувати дохід. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що обов'язок надавати матеріальну допомогу на сина, який продовжує навчатись, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а також бере до уваги, що відповідач не працює, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 700 грн. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial