Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визнання за нею права власності на 39\\100 частини квартири [ADDRESS], що складається з житлової кімнати площею 17,3 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками 61\\100 квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири, а саме 39\\100, належала на праві власності [PERSON], який помер в 2003 р. Після смерті [PERSON] спадкоємці за законом і за заповітом були відсутні і право на це майно ніхто не заявляв. Позивач посилається на те, що добросовісно заволоділа та відкрито і безперервно протягом 10 років користується кімнатою площею 17,3 кв.м., яка є частиною трикімнатної квартири та пов»язана спільним входом з частиною квартири, що належить їй на праві власності. Також позивач зазначає, що про смерть [PERSON] і безхазяйність належного йому майна було відомо як органам місцевої влади, так і обслуговуючій організації. За час володіння і користування кімнатою площею 17,3 к.в.м позивач несе всі обов»язки по утриманню цього майна, оплату рахунків, а також нею був проведений ремонт даної житлової площі. Враховуючи викладене, на підставі положень ст.344 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю після смерті [PERSON] на 39\\100 частини (кімнату площею 17,3 кв.м.) квартири [ADDRESS] В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що [PERSON] добросовісно заволоділа частиною жилого приміщення за адресою: [ADDRESS], а саме кімнатою площею 17,3 кв.м., після смерті [PERSON], яка настала в 2003 році, повідомила відповідні державні органи про безхазяйність зазначеного майна і відсутність спадкоємців, відкрито і безперервно володіє цим майном та несе витрати на його утримання, а тому є всі визначені законом підстави для визнання за позивачем право власності на 39\\100 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. Крім того, представник позивача просив суд врахувати, що незважаючи на те, що державні органи були повідомлені про наявність безхазяйного майна, ними не було вчинено будь-яких дій щодо взяття його на облік, а також не висловлено будь-яких заперечень щодо користування позивачем даною жилою площею. Представник відповідача в судове засідання не з»явилась, надавши письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Третя особа - [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Треті особи: [PERSON], [PERSON], представник КП «Житлово-експлуатаційна організація 112 Голосіївського району» в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином. Вислухавши позивача та її представника, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності виданого Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації 23.02.2011 р., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях є власниками 61\\100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] Інша частина квартири, а саме 39\\100, відповідно до розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 21.04.1999 р. належала на праві власності [PERSON]. Відповідно до Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] квартира складається з трьох жилих кімнат площею 17,3 кв.м. (знаходилась у власності [PERSON].), 13,5 кв.м., 13,3 кв.м. та місць загального користування. [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Згідно з інформацією КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку 17.06.2003 р. за адресою: [ADDRESS] в зв»язку зі смертю. Відповідно до відомостей Інформаційної довідки із спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Як встановлено судом, 25.07.2003 р. [PERSON] звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, що належало [PERSON], в зв»язку з відсутністю спадкоємців та призначення її хранителем спадкового майна. Крім того, як вбачається з відповіді Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації від 21.12.2009 р. № 6-Д-2142, [PERSON] зверталась до районної адміністрації з заявою про розприватизацію майна, що належало [PERSON] та передачі його їй у користування, а також повідомила про відсутність спадкоємців. Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрації у відповідь на зазначене звернення позивачу було відмовлено у передачі в користування зазначеного майна, оскільки воно належить [PERSON], а даних про відсутність спадкоємців та смерть останнього не має. Крім того, позивачу було роз»яснено про право територіальної громади звернутись до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. Будь-яких рішень щодо визнання спадщина, яка складається з 39\\100 частини [ADDRESS], відумерлою не приймалось. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач, починаючи з липня 2003 р. безперервно користується кімнатою площею 17,3 кв.м., що належала [PERSON], яка є суміжною з кімнатою, що належить позивачу, і має спільний вхід. Позивач несе витрати на утримання цього майна, сплачує витрати за комунальні послуги, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО-112 Голосіївського району», повністю погасила заборгованість по сплаті комунальних послуг, наявну після смерті [PERSON] Крім того, позивач здійснила відновлювальний ремонт зазначеної кімнати. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). На підставі п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, беручи до уваги положення чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа 39\\100 частиною [ADDRESS] і відкрито володіє нею, починаючи з липня 2003 р., оскільки повідомила відповідні державні органи про наявність майна і відсутність спадкоємців після смерті [PERSON], безперервно користується зазначеною частиною квартири, несе витрати по її утриманню, а тому в силу положень ст.344 ЦК України набула права власності на частину квартири, що складається з кімнати площею 17,3 кв.м. та відповідних місць загального користування відповідно до частки [PERSON], за набувальною давністю. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин з боку відповідача суду не надано, незважаючи на принцип диспозитивності судового процесу, та обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Посилання представника відповідача про відсутність даних про смерть [PERSON] спростовується зібраними у справі доказами, а саме витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. З огляду на викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved