Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою та просила визнати за нею право власності на будинок № 1-в за адресою : с. Конюша Обухівського району Київської області вул. Конюша, після померлого [PERSON] Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що 19 вересня 2013 року помер, [PERSON]. Позивач та померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 10.04.2013 року. Після смерті [PERSON], щодо будинку, що розташований у с. Ст. Безрадичі, Обухівського району, Київської області, відкрилась спадщина за заповітом. Позивач звернулась для оформлення спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності та запропоновано звернутися до суду. Залучена в судовому засіданні в якості відповідача [PERSON], не погодившись з первісним позовом, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області про визнання заповіту недійсним. Обґрунтовуючи позов позивач вказала, що спадкодавець, [PERSON], 28 червня 1989 року придбав житловий будинок в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області згідно з договором купівлі-продажу. 07 вересня 2013 року спадкодавець заповів даний будинок позивачу за первісним позовом, [PERSON] 03 травня 1961 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу народився син [PERSON]. 28 червня 1989 року під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів ними був придбаний житловий будинок за адресою : Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі. Після придбання даного будинку вони спільно ним користувалися, а також разом проживали за адресою: [INFO]. Позивач за зустрічним позовом просив визнати заповіт недійсним та визнати за нею права власності на ? частину житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, вул. Капустіна,408 (Конюша,1-в). Позивач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, проти зустрічного позову заперечила. Подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Пояснила, що будинок був придбаний [PERSON] одноособово, про що свідчить договір купівлі продажу та просила відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Також додала, що на цей будинок відповідач не претендувала, оскільки після смерті колишнього чоловіка отримала квартиру та автомобіль та взагалі не зявлялась в цьому будинку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, проти зустрічного позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Зазначив, що відповідач мала можливість поділити майно подружжя після розлучення, однак цього зроблено не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, так як будинок був спільною власністю з її колишнім чоловіком. Додала, що майно вони не ділили, а все спадкове майно мав отримати їх син. Весь час після розлучення її колишній чоловік разом із новою дружиною проживали в їхній спільній квартирі. Відповідач та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що покійний [PERSON] доводиться їй дядьком, зазначила що в будинку постійно проживали [PERSON] та [PERSON], першої дружини, в будинку вона не бачила. Вислухавши сторін, їх представників, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 19 вересня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.09.2013 року, серії 1-БК № 281638, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Після смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок № 1-В за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі. Судом встановлено, що 03.05.1961 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. 07.05.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 28 червня 1989 року, під час перебування [PERSON] у шлюбі, був придбаний житловий будинок за адресою : Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, що підтверджується копією договору. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Відповідно до статей 16, 17 Закону України Про власність, статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1345/13 після померлого [PERSON], позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], іншими спадкоємцями також є [PERSON] (відмовилась від прийняття спадщини на користь сина), [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, зясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що житловий будинок № 1-В, що знаходиться за адресою: вул. Конюша,в с. Старі Безрадичі (с. Конюща) Обухівського району Київської області є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки був придбаний останнім під час перебування у шлюбі із [PERSON] та фактично був власником лише ? частини цього будинку. При цьому, суд не вбачає підстав для визнання заповіту від 07.09.2013 року недійсним, оскільки заповідачу все ж належала ? частина будинку, яку він заповів [PERSON] Враховуючи всю сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню.\~ Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності за заявою позивача [PERSON], оскільки матеріалами справи не доведено, що померлий та [PERSON] після розлучення вирішували питання про поділ майна, а відповідач вважала це майно спільною власністю.

Outcome: partial