Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №98 в будинку № 29 по вул. Героїв Сталінграда в м. Олександрії Кіровоградської області. Позов обґрунтовує тим, що вона являється власником квартира №98 в будинку по вул. Г.Сталінграда, 29 в м. Олександрії Кіровоградської області. Крім неї у квартирі зареєстрований її син [PERSON], який з 2011 року в спірній квартирі не проживає. Відповідач проживає в Російській Федерації в м. Братськ Іркутської області, однак на виписку згоден про що свідчить його письмова заява. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований у її квартирі, вона не може повноцінно користуватись та розпоряджатись нею і оформити субсидію на комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернувся конверт з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязок, щодо пересилання поштового відправлення», враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] являється власником квартири №98 в будинку по вул. Героїв Сталінграда, 29 в м. Олександрії Кіровоградської обл. Згідно з довідкою КП «Житлогосп» №647 від 29.08.2018 року [PERSON] зареєстрований в квартирі №98 будинку по вул. Героїв Сталінграда, 29 в м. Олександрії Кіровоградської області, що також підтверджується адресною довідкою ЦНАП від 26.09.2018 року №324/13/16. З акту-розпорядження №515 від 27.08.2018 року, складеного майстром дільниці у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], затвердженого директором КП «Житлогосп», вбачається, що [PERSON] в квартирі №98 не проживає з 2011 року. Згідно з копіїю заяви, посвідченої державним нотаріусом Братського нотаріального округу Іркутської області Російської Федерації від 05.09.2017 року, [PERSON] не заперечує проти зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі, власних речей не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved