Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання виконавчого напису № 11040 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 23.07.2018 року таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.04.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С, відповідно до у мов якого банк в порядку та на умовах визначених цим Договором, взяв на себе зобов'язання надавати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 175 000 дол. США зі сплатою 14 процентів річних за Кредитом та комісій з кінцевим поверненням основної заборгованості до 13.04.2018 року. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня 14.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 030.29-50/360-С, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3458, за умовами пункту 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за основним зобов'язанням, укладеним між іпотекодержателем та позичальником нерухоме майно, яким є шестикімнатна квартира № 86, загальною площею 203,00 кв.м., жилою площею 138,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Азербайджанська, будинок 16/4, яка належить іпотекодавцю на праві власності. В подальшому договором про внесення змін № б/н від 26.11.2013 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року у зв'язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FlexCube», cторони дійшли згоди внести зміни до кредитного договору та викласти в новій редакції, зокрема в п. п. 4.5. договору № б/н про внесення змін від 26.11.2013 року, яким визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених в цьому договорі № б/н про внесення змін від 26.11.2013 року, а саме в п. 3.3.7. (щодо сплати процентів в розмірі і строки передбаченому п. 1.1.1. договору та суми комісійної винагороди банку), п. 3.3.8. (погашення кредиту відповідно до графіку погашення, що визначений п. 1.1.1. договору), протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). З укладенням зазначеного договору № б/н про внесення змін від 26.11.2013 року, зміни до Іпотечного договору не вносились. В подальшому договором про внесення змін № 2 від 26.11.2013 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року було змінено умови кредитування, зокрема змінено валюту кредиту згідно умов п. 2.1. якого, переведено суму кредиту 189 355,00 дол. США в гривню за курсом 8,24 грн. за 1 долар США, що станом на дату укладення Договору про внесення змін загалом становить 1 560 285,20 грн. Відповідно до змісту договору про внесення змін № 2 від 26.11.2013 року, заміна валюти кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів). Заборгованість за процентами за користування кредитом нарахованими на дату укладення цього договору про внесення змін, вважається погашеною. Погашення зазначеної в п. 2.2. цього договору про внесення змін заборгованості за Кредитом здійснюється згідно з графіком який є Додатком № 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з грудня 2013 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 13.04.2018 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін (п.2.4.), та встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 12,0% річних протягом 24 місячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін (п.2.5.), а після його спливу, починаючи з 26.11.2015 року, процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 14,0 річних (п.2.6.). За проведення конвертації на умовах договору про внесення змін встановлюється комісія в розмірі 0,1 % від суми, зазначеної в п. 2.2. Договору про внесення змін (п.2.11.). Інші умови Договору кредиту залишаються незмінними. Одночасно з укладенням між банком та позичальником договору про внесення змін № 2 від 26.11.2013 року між банком та майновим поручителем 26.11.2013 року укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору від 14.04.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 12022, яким внесено зміни до Іпотечного договору в частині щодо валюти виконання основного зобов'язаннях та заставної вартості предмету іпотеки. 23 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 11040 за яким в рахунок погашення частини заборгованості за кредитним договором, яка виникла внаслідок невиконаня/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 13.03.2017 року по 13.03.2018 року, звернено стягнення на предмет іпотеки за рахунок коштів від реалізації якої запропоновано задовольнити вимоги стягувача. Позивач вказує, що підставою вчинення виконавчого напису нотаріуса є допущення боржником прострочення платежів по кредитному договору по яким настав такий строк. Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус Чуловський В.А. не врахував та не перевірив факту наявності чи/або відсутності спору щодо заборгованості та чи не минуло трьох річного строку з дати виникнення такого права у стягувача. Так, наявний спір у судовому провадженні Костопільського районного суду, а саме в провадженні суду перебуває цивільна справа № 564/2229/15-ц за позовом [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року та застосування наслідків недійсності правочину, провадження у якій відкрито 04.09.2015 року і до цього часу не закінчено. Тобто, при невирішеному по суті спорі в якому [PERSON] заперечує дійсність договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису по оспорюваному договору. Також в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 755/2920/17 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року. Провадження у даній справі було відкрито судом 14.03.2017 року і наразі не закінчене. Відтак АТ «Укрсоцбанк», не зважаючи на наявність судового спору, в порушення вимоги Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вимоги ст. 87 Закону України «Про нотаріат», звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису 23.07.2018 року. Крім цього вказує, що безспірність вимог також спростовується тим, що пунктом 4.5. кредитного договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичне користування кредитом та нараховані штрафні санкції (штраф, пеня), а тому є всі підстави вважати, що сторонами кредитного за взаємною згодою було узгоджено порядок реалізації банком права на дострокове повернення позичальником всієї суми заборгованості за кредитним договором, який настає автоматично на 91 календарний день в разі настання обставин невиконання позичальником чи неналежного виконання своїх зобов'язань протягом більше ніж 90 календарних днів щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійної винагороди та інше. Беручи до уваги умови п. 4.5. кредитного договору слідує, що визначений кредитним договором термін повернення кредиту частинами до 13.04.2018 року автоматично було змінено і новим таким терміном, 91 днем дострокового повернення всієї суми заборгованості, є 12.02.2015 року, коли позичальник зобов'язаний протягом робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичне користування кредитом та нараховані штрафні санкції (штраф і пеню). 3а наведених обставин вбачається, з моменту настання автоматичної зміни терміну дострокового повернення кредиту з 13.04.2018 року на 12.02.2015 року дія кредитного договору припинилась, а відтак АТ «Укрсоцбанк» втратило можливість нараховувати проценти за користування кредитом та інші платежі, що були передбачені його дією. Позивач зазначає, що всі ці факти в їх сукупності цілком спростовують безспірність вимог АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 76, 77). 03 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою задоволено вимоги заяви [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом від 23.07.2018 року виданим приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., зареєстрованим в реєстрі за № 11040 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 78-79). 07 листопада 2018 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ «Укрсоцбанк» просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із тим, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.1999 року № 1172, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», Цивільним кодексом України та іншим законодавством. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В обґрунтування законності та безспірності вимог банком, було надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України та підтверджують безспірність заборгованості за договором. Так банком було виконано вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а саме направлено на адресу іпотекодавця вимогу про усунення порушення та надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України, які підтверджують безспірність заборгованості за договором. Також у відзиві відповідач зазначає, що посилання позивача на наявність судових проваджень по справам № 564/2229/15-ц та 755/2920/17 не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення по вказаним справам не прийнято та стосуються іншого предмету та підстав позову, а рішення по справі № 564/1456/18, яке отримано банком, стосується іншого виконавчого напису та інших періодів стягнення заборгованості та на вказане рішення серед іншого банком подано апеляційну скаргу (а.с. 93-94 зв.). 14 січня 2019 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення з урахуванням відзиву представника відповідача від 06.11.2018 року, у яких [PERSON] зазначає, що викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача являються надуманими та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а відтак не можуть бути взяті до уваги (а.с. 113-115). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі (а.с. 179-180). В судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, від представника позивача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява у якій просить провести розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. У поданому до суду відзиві представник відповідача просить розглянути справу без участі представника АТ «Укрсоцбанк». Треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.07.2018 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11040, за яким в рахунок погашення заборгованості, що виникла за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/360-С від 14.04.2008 року за період з 13.03.2017 року по 13.03.2018 року у розмірі 1 753 655 грн. 96 коп., звернено стягнення на квартиру № 86, загальною площею 203,00 кв.м., жилою площею 138,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Азербайджанська, 16/4, яка була передана в іпотеку на підставі Іпотечного договору посвідченого 14.04.2008 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3458 (а.с. 36). Відповідно до частин першої та третьоїстатті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14. Зазначений правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису наявні невирішені спори щодо укладення кредитного договору, існування заборгованості, порушення АТ «Укрсоцбанк» порядку нарахування відсотків за користування кредитом та ненадання банком доказів надіслання письмової вимоги про усунення порушень і дострокове повернення кредиту, з якої можливо було б встановити, що така вимога отримувалася [PERSON], якою змінено строк виконання зобов'язання. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються наданими позивачем доказами. Так, із матеріалів справи убачається, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.09.2018 року, ухваленим у цивільній справі № 564/1456/18, задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5405 від 13.04.2017 року вичинений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. (а.с. 21-27). Вказаним судовим рішенням встановлено факт наявності спору між сторонами з приводу розміру заборгованості за кредитним договором та визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії недійсним. Постановою Рівненського апеляційного суду від 17.01.2019 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07.09.2018 року залишено без змін (а.с. 169-171 зв.). Також із матеріалів справи убачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2017 року відкрито провадження у справі № 755/2920/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, провадження у якій було зупинено ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року до набрання законної сили судового рішення Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/2229/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійними договорів та застосування правових наслідків недійсності договорів (а.с. 69, 70-71). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису вже існував спір в суді щодо розміру заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої за виконавчим написом звернуто стягнення на квартиру позивача, та визнання кредитного договору недійсним. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved