Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.02.2010 сторони зареєстрували шлюб Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 15. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що за час відносин з відповідачем позивач зрозуміла, що в багатьох питаннях стосовно їх сім`ї вони з відповідачем не приходять до згоди. Їх погляді на ті чи інші речі не збігаються, на піставі чого виникають сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини припинені. Наголошувала на тому, що примирення між сторонами неможливе. Просила суд шлюб між ними розірвати. У підготовче засідання позивач надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задоволити. Відповідач у підготовче засідання подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та не заперечував щодо їх задоволення. При цьому просив справу розглянути без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій визнав себе батьком зачатої дитини та просив суд проводити розгляд справи без його участі та задоволити позовні вимоги. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом та за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, - [PERSON] та [PERSON] 12.02.2010 зареєстрували шлюб у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 15,. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 3). Сторони є батьками [PERSON] (а.с. 4). Спору про батьківство немає. [PERSON] на теперішній час вагітна, що не заперечувалось сторонами по справі. 11.07.2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про визнання в порядку ст. 110 СК України біологічного батьківства майбутньої дитини [PERSON] (а.с.21). Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК України, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між позивачкою та відповідачем не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. При цьому суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а батьківство зачатої дитини визнається іншою особою, яка подала заяву відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 197-200, 206, 263-266, 273 ЦПК України, суд

Outcome: approved