Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить суд: розірвати договір банківського вкладу №010-26000-061014 від 06.10.2014 року, укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача вкладені грошові кошти та нараховані проценти за договором №010-26000-061014 від 06.10.2014 року у розмірі 12269 (дванадцять тисяч двісті шістдесят девять) доларів США 08 центів, що еквівалентно 287709 (двісті вісімдесят сім тисяч сімсот девять) грн. 93 коп.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 3% річних від суми вкладу за договором № 010-26000-061014 від 06.10.2014 року в розмірі 50,42 доларів США, що еквівалентно 1182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 35 коп.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» втрати від інфляції в розмірі 650,26 доларів США, що еквівалентно 15\~248 (пятнадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 60 коп.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача грошові кошти у розмірі 1500 гривень, в якості відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06.10.2014 року між нею та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено договір № 010-26000-061014 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції з яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Одночасно з укладенням вищезазначеного поточного рахунку, 06.10.2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено договір № 011-26000-061014 банківського вкладу «Найкращий» у доларах США, відповідно до змісту якого сума вкладу позивача склала 12\~000 (дванадцять тисяч доларів США), вклад залучався на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 04 січня 2015 року. Банк відкривив позивачу вкладний рахунок №26307112418175. Процентна ставка на суму вкладу становила 9,5% річних. Банк відповідно до умов договору повинен був виплатити вклад по закінченню строку його розміщення, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 2620970295266. Згідно виписки за операціями по вказаному картковому рахунку з 06.01.2015 року по 30.01.2015 року, баланс на кінець періоду склав 12 269,08 доларів США. Позивач неодноразово зверталася до банку з письмовою заявою про видачу їй грошових коштів за вкладом та нарахованих процентів, але кошти так і не отримала, у звязку з цим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В подальшому позивач, в особі свого представника, зменшила свої вимоги, подавши до суду відповідну заяву від 03 лютого 2016 року, в якій просила суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 87\~709 грн. 93 коп., як вкладені грошові кошти та нараховані проценти за договором №010-26000-061014 від 06.10.2014 року, посилаючись на те, що на момент подання вказаної вище заяви вона отримала від банку 200\~000 грн., як частину вкладених грошових коштів та нарахованих процентів за договором №010-26000-061014 від 06.10.2014 року. Крім того, позивач також залишила незмінними свої позовні вимоги з приводу розірвання договору банківського вкладу №010-26000-061014 від 06.10.2014 року, укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк», а також стягнення з відповідача на її користь судових витрат у виді витрат на правову допомогу сумі 1\~500 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені та зменшені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, та просив суд їх задовольнити. Крім цього вважає, що позивач повинен ввійти до списку кредиторів, так-як у банку відкрита ліквідаційна процедура. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені в письмових заперечення наданих суду. В свою чергу пояснила, що дійсно заборгованість банку перед відповідачем на сьогоднішній день існує. Разом з тим, банк віднесено до категорії неплатоспроможних, та в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію, а отже відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Також наголосила на тому, що позивачу 16.02.2015 року через АТ «ПриватБанк» виплачено суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200\~000 грн., а отже позивач має право вимагати залишок коштів виключно в межах процедури ліквідації банку, у звязку з цим просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його не явки суду невідомі, що не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Відповідно до змісту ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та\~\~позивачем було укладено договір № 010-26000-061014 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції з яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (а.с.7). Крім того, одночасно з попереднім договором між ПАТ «Дельта Банк» та\~\~позивачем було укладено договір №011-26000-061014 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий» (Для друга) у доларах США, терміном до 04.01.2015 року включно, з процентною ставкою 9,5% річних (а.с.8). На виконання умов якого позивач вніс на депозитний рахунок, який знаходиться на обслуговуванні відповідача,\~\~12\~000 доларах США, що сторонами в справі не заперечується. Відповідно до п 1.9 договору №011-26000-061014 від 06 жовтня 2014 року, нараховані проценти та вклад виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або інший термін дострокового припинення дії цього Договору, у випадках передбачених цим договором та Привлами, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки №26209702954266, відкритий в установі Банку. А відповідно до п. 1.10 цього договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення\~\~вкладу, зазначеного у п.1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки №26209702954266, відкритий в установі банку. Встановлено, що відповідачем по закінченню строку розміщення\~\~вкладувиконано умови договору №011-26000-061014 від 06 жовтня 2014 рокута 05.01.2015 року зараховано суму депозиту з процентами в розмірі 12\~269,08 доларів США. на поточний рахунок № 26209702954266, відкритий на ім'я позивача, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів\~\~(а.с.9). Отже, за таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, перерахувавши суму вкладу та нараховані проценти на поточний рахунок позивача, фактично виконав умови договору банківського строкового вкладу №011-26000-061014 від 06 жовтня 2014 рокув строк передбачений цим договором. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Виходячи зі змісту вказаних норм статей 598599 та ст. 653 ЦК України, законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» і «припинення зобовязання/договору». Ці поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору слід розглядати як один з видів припинення договору. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору №011-26000-061014 банківського строкового вкладу (депозиту) «Найкращий» від 06 жовтня 2014 року, оскільки зобов'язання за цим договором припинені. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. В свою чергу встановлено, що постановою Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 в ПАТ «Дельта Банк»\~\~з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] Дію тимчасової адміністрації останній раз було продовжено до 02.10.2015 року. А постановою правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 року прийнято рішення відкликати банківську ліцензію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтеня 2017 року (а.с. 135). Згідно з п.16\~ст. 2 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, суд вважає, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами,\~норми\~ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними,\~і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до п.1 ч.5\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється:\~задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Згідно п.1 ч.6\~ст. 36Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,\~обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Встановлено, що 16.06.2015 року відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивачу виплачено граничний розмір відшкодування коштів за вкладом в сумі 200\~000 грн. (а.с. 136). Разом з тим, на час розгляду справи банком залишається не виплачено позивачу 87\~709 грн. 93 коп., як частину вкладених грошових коштів та нарахованих процентів за договором №010-26000-061014 від 06.10.2014 року, що сторонами в справі не заперечується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент розгляду справи в банку введено тимчасову адміністрацію та запроваджено процедуру ліквідації, стягнення з банку з будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» непередбачено. Отже враховуючи, що відповідно до вимог вказаного вище закону позивач вже отримала суму відшкодування гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку, що задоволення інших вимог поза межами процедури ліквідації банку законом не передбачено, а отже в задоволенні вимог в частині стягнення з банку невиплачених коштів в розмірі 87\~709 грн. 93 коп. за договором №010-26000-061014 від 06.10.2014 року необхідно відмовити. Приймаючи зазначене вище рішення, суд також не знаходить підстав для розірвання договору №010-26000-061014 від 06.10.2014 року, як договору банківського вкладу, оскільки цей договір є договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції з яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, враховуючи, що позивачем не доведено наявність підстав для розірвання цього договору. Виходячи зі змісту вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed