Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі однієї шостої частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин з відповідачем сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, обов`язок батька по утриманню дитини не виконує, через що позивач змушена звернутися до суду із позовом та просити суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною, [PERSON] , трьох років. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов, та, водночас, просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом в ході розгляду справи, Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, сторони зареєстрували шлюб 17.06.2017 року. згідно свідоцтва про народження, виданого Заводським районним у місті Камянське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 17.12.2019р. про реєстрацію місця проживання особи, позивач разом із донькою, [PERSON] , [INFO] , мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно письмових пояснень позивача, на момент розгляду справи позивач не працює, у зв`язку з чим, не має можливості забезпечувати собі й дитині мінімального прожиткового рівня. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, на час розгляду справи домовленості між сторонами щодо утримання дружини, з якою проживає дитина - не досягнуто. Позивачка, з якою проживає малолітня дитина - не працює, доходу, що забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом - не має, відповідно до чого потребує матеріальної допомоги на її утримання. З огляду на вищевикладене, суд, з урахуванням обставин, визначених ст.80 СК України, дійшов висновку про те, що, дійсно мають місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, на підставі чого позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що, позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, суд,

Outcome: approved