Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати договір про виконання робіт №144 від 28.11.2017 року на суму 12275 грн., укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь кошти сплачені за виконання робіт у сумі 12275 грн. та 1000 грн. витрат по справі за надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.11.2017 року між нею та відповідачем був укладений договір №144 про виконання робіт, відповідно до умов якого відповідач повинна була доставити за її адресою балконний блок вартістю 5730 грн. та вхідні двері вартістю 6545 грн., після чого виконати роботи з їх монтажу. Згідно п. 2.2 договору авансовий внесок, погоджений сторонами, становить 2200 грн., який було сплачено нею у день укладення договору. Відповідно п. 3.2 договору, виконавець повинен виконати роботи протягом 35 календарних днів з моменту попередньої оплати робіт, тобто у строк до 05.01.2018 року, за умови попередньої оплати авансового внеску. З метою виконання умов п. 3.2 договору, вона через термінал ПАТ КБ «Приватбанк» активувала послугу здійснення платежів 5 частинами на загальну суму 10075 грн., при цьому доручивши банку здійснювати платежі в розмірі 2015 грн. з її картки на картку відповідача. Так, 15.12.2017 року до її квартири було доставлено вхідні двері з МДФ, однак вона встановила, що зазначені двері були виготовлені неякісно та попросила їх замінити на що її запевнили, що всі умови будуть виконані та умовили її деякий час потримати у себе двері, тому що доставку було зроблено у пізній час. Проте, на теперішній час двері замінено не було, умови договору відповідачем не виконано, її претензія залишена поза увагою, у звязку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона не сплачувала відповідачеві грошові кошти у розмірі 12200 грн., а банк стягує з неї лише відсотки, для неї головне - розірвали договір, укладений між нею та відповідачем. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, 28.11.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №144 про виконання робіт (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 та 1.3 якого, виконавець, відповідач у справі, зобовязалась власними силами виконати доставку матеріалів по проведенню ремонтних робіт (балконний блок та вхідні двері) на обєкт замовника, відповідача у справі, за адресою: м. Кривий Ріг, мкр. Гірницький, 28/72 (а.с.4). Згідно п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт погоджена сторонами становить 12275 грн., авансовий внесок становить 2200 грн. (п.2.2). Згідно п. 2.4 оплата робіт здійснюється на умовах попередньої оплати авансового внеску в гривнях у розмірі 80% загальної вартості робіт, але не пізніше 20 календарних днів, після підписання договору. Відповідно до п. 3.2 Договору, виконавець зобовязався виконати роботи протягом 35 робочих днів з моменту попередньої оплати відповідно п. 1.2 та п. 2.4 даного договору, при сприятливих погодних умовах. Як убачається з матеріалів справи, 15.12.2017 року відповідач, згідно укладеного Договору, передала позивачу вхідні двері з МДФ, про що було складено відповідний акт прийому-передачі виробу, проте не підписаний замовником позивачем (а.с.5). 22.12.2017 року та 28.12.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовими претензіями щодо розірвання укладеного Договору та повернення їй сплачених грошових коштів, позаяк доставлені на її адресу вхідні двері були виготовлені неякісно та вона просила їх замінити, що було залишено відповідачем поза увагою (а.с.6,7). Крім того. позивач зверталась до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з питання надання відповідачем неякісних послуг, на що отримала відповідь, в якій їй було повідомлено, що під час неодноразових виходів на місце розташування обєкта бізнесу двері зачинені, на телефонні дзвінки ФОП [PERSON] не відповідає та розяснено право звернутись до відповідних контролюючих органів чи до суду з приводу виниклої конфліктної ситуації (а.с.8). Отже, розглядаючи предявлені позовні вимоги, суд зазначає наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобовязання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що відповідачем обумовлений Договором обсяг робіт належним чином не виконано, претензії, надіслані позивачем на її адресу щодо доставки неякісних дверей, залишені поза увагою, суд приходить до висновку про неналежне виконання зобовязань та, відповідно, про наявність підстав для розірвання укладеного Договору та задоволення позовних вимог в цій частині. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів, сплачених за Договором у розмірі 12275 грн. та 1000 грн. витрат за надання правової допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем на підтвердження сплати за укладеним Договором грошових коштів у розмірі\~12275\~грн.\~та 1000\~грн.\~витрат за\~надання правової\~допомоги,не було надано суду жодного доказу відповідного чеку, квитанції тощо, а наданий позивачем чек №986 від 30.11.2017 року, на який позивач посилається як на доказ сплати зазначених грошових коштів, суд не приймає до уваги, позаяк такий підтверджує активацію позивачем послуги ПАТ КБ «Приватбанк» оплати частинами зобовязання за якимось невідомим договором за №17113013293820 від 30.11.2017 року (а.с.10). Разом з тим, суд звертає увагу на пояснення позивача надані у судовому засіданні стосовно того, що вона не сплачувала відповідачеві грошові кошти у розмірі 12275 грн. Отже, зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність предявлених позовних вимог у цій частині, а відтак у їх задоволенні слід відмовити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial