Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 30.01.2010 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені в січні 2014 р., з тих пір проживають окремо. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь та на утримання сина [PERSON] щомісячно по ? частині із всіх видів заробітку до досягнення сином 18 років. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], щомісячно по 1/6 частині із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до повноліття дитини, та стягнути з [PERSON] кошти на її утримання щомісячно по 1/6 частині до досягнення дочкою [PERSON] 3-х років, тобто до [INFO] року. 26.10.2015 року відповідачем подано зустрічний позов, який він в подальшому уточнив, про зменшення йому розміру аліментів, які були стягнуті з нього рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2014 року на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, з ? частини із всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини із всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття, а також про усунення йому перешкод в спілкуванні з дітьми та у їх вихованні та визначення йому порядку побачень з дітьми, а саме: із сином [PERSON], [INFO], щосуботи, щонеділі та щопонеділка з 16-00 годин до 19-00 годин без присутності матері з правом забирати дитину в робочий день із дошкільного закладу, з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], щосуботи та щонеділі з 15-00 год. до 17-00 год. в присутності матері, або в будь-який інший час за домовленістю між батьками, та про стягнення з відповідача 3000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що у разі задоволення первісного позову, розмір аліментів з нього буде складати 7/12 частин, тобто на 1/12 частину більше ніж вимагає закон. Крім того на цей час шлюб між сторонами не розірвано, але не зважаючи на це [PERSON] проживає зі своєю матір»ю, яка має великий вплив на свою доньку та є перешкодою для спілкування з дітьми та прийнятті участі у вихованні. Також вважає, що діями відповідачки йому завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які він постійно відчуває в зв»язку з тим, що не може бачити своїх дітей, спілкуватися з ними, спостерігати за їх розвитком, фактично він не може займатися їх вихованням. Моральну шкоду, яка завдана діями відповідачки, в зв»язку з тим, що вона чинить йому перешкоди в побаченнях з дітьми, він оцінює в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, та підтримав свій зустрічний позов в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні полагалася на розсуд суду при вирішенні первісного та зустрічного позовів, наполягала на встановленні порядку побачень з дітьми, що встановлюються відповідними висновками районної адміністрації. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2010 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6), які проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток, а відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Отже, суд вважає, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивача за первісним позовом звільнено від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] та на утримання сина [PERSON] щомісячно по ? частині із всіх видів заробітку до досягнення сином 18 років (а.с. 10-11). Відповідно до матеріалів справи відповідач [PERSON] працює інженером на ВАТ «Мотор-Січ». Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову, змінюються обставини, що впливають на визначені розміри платежів, отже вимога позивача за зустрічним позовом про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Згідно із частинами 1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У відповідності до частин 5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв»язання спору про встановлення побачень з малолітньою дитиною [PERSON], орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити [PERSON] порядок побачень з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], щосуботи та щонеділі з 15-00 год. до 17-00 год. в присутності матері, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками (а.с. 71). Відповідно до наданого в судовому засіданні представником третьої особи висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв»язання спору про встановлення побачень з малолітньою дитиною [PERSON], орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити [PERSON] порядок побачень з малолітнім сином - [PERSON], [INFO], щосуботи, щонеділі та щопонеділка з 16-00 год. до 19-00 год. без присутності матері, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою реєстрації та проживання [PERSON] - [ADDRESS], стан житла задовільний, діти забезпечені всім необхідним, [PERSON] не проти зустрічей батька з дітьми, але зважаючи вік дітей, вважає, що побачення повинні проходити щосуботи та щопонеділка з 14-00 год. до 15-00 год. або з 15-00 год. до 16-00 год. в її присутності. Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою реєстрації та проживання [PERSON] - [ADDRESS], стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, для дітей умови створено. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням віку дітей (які є малолітніми), інтересів матері та пріоритетності материнського виховання для малолітніх дітей, а також інтересів батька, можливо встановити [PERSON] порядок побачень з малолітнім сином - [PERSON], [INFO], щосуботи, щонеділі та щопонеділка з 16-00 год. до 19-00 год. без присутності матері, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками, та встановити йому порядок побачень з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], щосуботи та щонеділі з 15-00 год. до 17-00 год. в присутності матері, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками, таким чином, батько дитини буде мати можливість в повній мірі впливати на розвиток дитини, зможе вжити заходів, необхідних для нормального розвиту і виховання дитини, що в свою чергу не призведе до обмеження дітей у належному догляді батька та порушення їх права на спілкування з останнім. У задоволенні решти позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити через їх необґрунтованість та безпідставність. На підставі викладеного,

Outcome: partial