Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~із позовом\~до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації про визнання кредитного договору недійсним. Позивач зазначає, що 09.04.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №011-22512-090413. На підставі договору позивачеві було відкрито картковий рахунок в національній валюті із встановленням кредитної лінії в розмірі 50\~000 грн. Вважає, що договір кредитної лінії №011-22512-090413 є недійсним, так як банком при укладенні договору було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та норми Цивільного кодексу України, також банком не доведена до відома позивача вся необхідна інформація щодо змісту правочину, що поставило її в подальшому в невигідні умоги. Позивач просить визнати недійсним даний договір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених у ньому, просить його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що в договорі прописані всі умови надання кредиту, до позивача доведена необхідна інформація, до того ж позивач підписала кредитний договір та повернула банку отримані кошти, що свідчить про її згоду з ним. Представником відповідача надано відзив на позов, який знаходиться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №011-22512-090413. На підставі договору позивачеві було відкрито картковий рахунок в національній валюті із встановленням кредитної лінії в розмірі 50\~000 грн. Дані обставини обєктивно підтверджені копією зазначеного договору, який міститься в матеріалах справи і не оспорюється сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Підставою недійсності правочину є недодержання його стороною вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6, ст. 203 ЦК України, саме в момент вчинення правочину. Кредитний договір, на відміну від договору позики, є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в Правових висновках 13 липня2012 року за результатами розгляду справи №6-63 цс12. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 641 ЦК України, пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Оскільки позивач [PERSON] підписала кредитний договір в якому прописано всі умови видачі кредиту, сплати заборгованості, права та обовязки сторін, відповідальність та звільнення від відповідальності, а також інші умови кредитного договору та здійснювала погашення по кредиту та нарахованих відсотках, суд вважає, що позивач добровільно погодилась на дані умови договору та виконувала їх протягом певного часу. Отже банком було доведено до відома відповідача всю необхідну інформацію стосовно кредитного договору. До того ж позивач не зверталась до кредитодавця з письмовим повідомленням про відмову від кредитного договору та не відкликала своєї згоди на отримання кредиту, доказів іншого суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. За таких обставин по справі, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку що позов є безпідставним, недоведеним та таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed