Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради, [PERSON], третя особа без самостійних вимог - Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд про задоволення позовних вимог. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 25 жовтня 2008 року [PERSON] подарувала нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] загальною площею 46,2 кв.м. своєму синові [PERSON] Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2011 року по справі № 0907/2-3742/2011, яке набрало законної сили 03.10.2011 року договір дарування нежитлових приміщень по [ADDRESS] укладений 25.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про смерть від 27.05.2013 року Серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] померла [INFO] про що 27.05.2013 року складено відповідний актовий запис №802. В судовому засіданні судом встановлено, що у зв'язку з хворобою [PERSON] не зареєструвала в державному реєстрі нерухомого майна, що [ADDRESS]. Згідно із відповіддю на запит із Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1961/02-14 від 16.10.2013 року, згідно актового запису про шлюб №1209 складеного Залізничним відділом ДРАЦС Львівського міського управління юстиції та внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 57039875 [PERSON] одружилася із [PERSON] 24 серпня 1960 року. Враховуючи ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Про відмову від спадщини позивач не заявляв. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги інші спадкоємці даної черги, їхні діти не виявили наміру прийняти спадщину під час строку відведеного законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 10.12.2013 року №4720/02-14/3 вбачається, що видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на нежитлові приміщення загальною площею 46.2 кв.м. по [ADDRESS], не представляється можливим, оскільки згідно довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 29.11.2013 року дані приміщення спадкодавцю не належать. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З врахуванням того, що заповіту [PERSON] не залишила, [PERSON] та [PERSON], який є син [PERSON], є спадкоємцями першої черги. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори. Інших заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори не поступало. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 03.10.2011 року, підтверджується належність [PERSON] приміщення, що по [ADDRESS], оскільки на підставі вищезазначеного рішення розірвано договір дарування нежитлових приміщень укладений 25.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних справі та інтересів згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. На підставі наведеного вище позовні вимоги позивача є підставними, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved