Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача, який в подальшому уточнила та просила розірвати шлюб між нею та Відповідачем, який був зареєстрований Виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що 06 жовтня 2007 року було складено відповідний актовий запис за №37. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 вересня 2021 року. В підготовче засідання позивач не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява датована 16.09.2021 року, відповідно до якої вбачається, що остання уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у її відсутність. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку. Від нього до суду надійшла заява датована 16.09.2021 року, відповідно до якої вбачається, що останній уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2007 року, який був зареєстрований Виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що 07 жовтня 2007 року було складено відповідний актовий запис за №37. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося, внаслідок чого з початку 2020 року вони припинили спільне проживання. У позивача з відповідачем по справі різні погляди на шлюб, сім`ю, виконання батьківських обов`язків, сімейні та моральні цінності. Відповідач по справі не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які постають у дитини та у позивача, він не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові і довіри, поваги, дружби, взаємодопомоги. Його поведінка по відношенню до позивача була нестриманою, грубою із застосуванням нецензурних слів, образ. Відповідач працює в ТОВ «Розетка»: 03150, місто Київ, вул. Червоноармійська, будинок 47) та отримує відповідну заробітну плату і має постійний дохід. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та шлюб, відповідач нехтує сімейними цінностями, що призводить до постійних конфліктів та сварок, між сторонами виникло почуття неприязні один до одного, втрачено почуття любові та поваги, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім`єю, вести з ним спільне господарство, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між сторонами. Окрім того, позивач ставить питання про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дитини. Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обов`язку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч 2. ст. 183 цього ж кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є молодою, працездатною особою і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання своєї малолітньої дитини розмірі 2000,00 грн. від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 19.04.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 2000,00 грн. від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 19.04.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. Враховуючи наведене з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. Крім того, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову на відповідача. На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 112, 1080, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved