Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на власне утримання у частці від заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, однак проживають роздільно. У шлюбі мають сина - [PERSON], [INFO]. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку, немає змоги утримувати сина, а також себе. Просить стягувати з відповідача аліменти щомісячно на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно за період з моменту пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно за період з моменту пред'явлення позову і до досягнення сином трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилася. Такою подано заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. В шлюбі мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку, немає змоги утримувати сина, а також себе. Відповідач працює у Державному підприємстві «Івано-Франківський лісовий селекційно-насіннєвий центр» інженером, отримує стабільну заробітну плату. Враховуючи те, що сторони фактично мирно врегулювали спір в спосіб визнання позову відповідачем, а тому позов слід задовольнити. А саме, стягувати аліменти на утримання сина у зазначеному позивачем розмірі, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно за період з моменту пред'явлення позову і до досягнення сином трьох років. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України, зокрема, стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved