Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в колгоспі «40-річчя Жовтня» с.Коськів Шепетівського району Хмельницької області, розміром 3,00 умовних кадастрових гектара, посилаючись на те, що з 1990 року по 2002 рік вона працювала у колгоспі «40-річчя Жовтня», який в подальшому було реорганізовано в СТОВ «Коськівське». Будучи членом даного товариства, має право на земельну частку (пай), однак з невідомих їй причин не була включена до списку громадян членів товариства. Тому, звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з′явився, від сільського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, по наявних у справі матеріалах. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного господарства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. З роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, аналіз вищевказаних положень свідчить про те, що підставою набуття права на земельну частку (пай) є перебування у членах господарства особи на день видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, та у списках, що додаються до вказаного державного акта. Судом встановлено, що згідно архівного витягу із протоколу засідання правління колгоспу «40-річчя Жовтня» с.Коськів Шепетівського району від 04 квітня 1990 року № 5 та довідки Районного трудового архіву [PERSON] районної ради Хмельницької області [PERSON] прийнята в члени колгоспу і їй надано роботу в садоогородній бригаді. У 1992 році на базі колгоспу «40-річчя Жовтня» було створено колективне сільськогосподарське підприємство «Коськівське», яке у 1998 році реорганізовано у спілку власників «Коськівська». У 2000 році спілку власників було реформовано у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Коськівське», яке у 2009 році визнано банкрутом та ліквідовано. Відповідно до архівної копії наказу по сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Коськівське» с.Коськів Шепетівського району № 70 [PERSON] 25 липня 2002 року була звільнена з роботи з СТОВ «Коськівське». Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно з 1990 по 2002 рік працювала в колгоспі «40-річчя Жовтня» та будучи членом колгоспу має право на земельну частку (пай). Згідно листа з Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру Хмельницької області від 23 січня 2018 року № Б-8/0-0.35-7/148-018 позивачка не була включена до списку громадян-членів КСП, який додається до Державного акту про право колективної власності на землю серії ХМ № 000013, виданого 31 жовтня 1995 року КСП «Коськівське». Розмір земельної частки (паю), що виділявся громадянам-членам КСП «Коськівське» на території Коськівської сільської ради Шепетівського району становить 3,00 умовних кадастрових гектари. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення. Позивач на стягненні судового збору не наполягає.

Outcome: approved