Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] 24.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій формі був укладений договір позики, згідно якого останній отримав у власність грошові кошти в сумі 60 000,00 грн., з зобов'язанням повертати зазначену суму щомісячно по 1 000,00 грн. протягом п'яти років з моменту підписання договору, про що складено договір позики від 24.06.2014 року. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, на підставі її заяви відкрито спадкову справу. Оскільки, до неї, як до єдиного спадкоємеця після смерті [PERSON], перейшли всі майнові права спадкодавця, в тому числі і за договором позики, укладеним з [PERSON], останній у період з липня 2014 року по лютий 2017 року сплачував їй за договором грошові кошти, всього у розмірі 30 000,00 грн. Однак, на теперішній час відповідач відмовляється повертати грошові кошти у розмірі 29 500,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 24.06.2014 року в сумі 29 500 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, визначених в позові. Відповідач в судові засідання не з'явився, надав повноваження представнику. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, додатково зазначивши, що кошти особисто не отримували, а склали договір позики на суму боргу після міни квартири на житловий будинок з доплатою. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. 24.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] у простій формі був укладений договір позики, згідно якого останній отримав у власність грошові кошти в сумі 60 000,00 грн. Відповідно до п. 2 договору відповідач зобов'язався повертати зазначену суму щомісячно по 1 000,00 грн. протягом п'яти років з моменту підписання договору. Сторонами на виконання зобов'язання складено договір позики від 24.06.2014 року. З наданих позивачем до матеріалів справ та досліджених у судовому засіданні копій розписок, вбачається, що в період з липня 2014 року по січень 2017 року [PERSON] на виконання умов договору позики були передані грошові кошти у розмірі 30 500 грн. На теперішній час [PERSON] відмовляється виконувати зобов'язання належним чином, внаслідок чого заборгованість за договором позики від 24.06.2014 року складає 29 500грн. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Дослідивши договір позики про отримання в борг грошових коштів та надані письмові розписки, суд приходить до висновку, що укладений письмовий договір позики між сторонами, в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику, тому невиконання відповідачем грошового зобов'язань у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту. Окрім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт укладення договору позики, умови та строки повернення грошових коштів. З актового запису № 1610, складеного 26.08.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, вбачається, що [INFO] [PERSON] помер. При житті [PERSON] було складено заповідальне розпорядження, посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 24.06.2014 року, за яким все належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповідав [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла [PERSON] З витягу із Спадкового реєстру вбачається, що 07.06.2017 року Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою після спадкодавця [PERSON], була зареєстрована спадкова справа № 245/2017. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, на підставі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved