Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові вказувала, що 27.06.2016 року померла її мати [PERSON]. На момент смерті [PERSON] проживала у [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Берегометської селищної ради №1603 від 02.03.2017 року. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області по про вул. Дентальний 1\\7, що посвідчується правовстановлюючими документами на житловий будинок. 15.10.2008 року мати склала заповіт, який того ж таки дня посвідчений секретарем виконавчого комітету Берегометської селищної ради та зареєстрований у реєстрі за №704. Згідно заповіту [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось, і взагалі все те, на що вона матиме право заповіла дочці [PERSON]. З метою оформлення спадкових прав у березні 2017 року звернулася до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті матері, оскільки вона вважається такою, що не прийняла спадщину, адже протягом шести місяців після смерті матері не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та на момент смерті її місце проживання та місце проживання спадкодавця не були зареєстровані за однією адресою. Таким чином вважається такою, що не прийняла спадщину. Посилалася на те, що неподання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку після смерті матері [PERSON] зумовлене поважними причинами, а саме її хворобою. Вказувала на те, що перебуває на «Д» з діагнозом ІХС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба. Оскільки її мати померла 27.06.2016 року, додатковий строк подання нею заяви про прийняття спадщини припадав на 27.12.2016 року. З 20.12.2016 року по 30.12.2016 року хворіла і лікувалася стаціонарно вдома з діагнозом гіпертонічний неускладнений змішаний криз, гіпертонічна хвороба II ст. ІХС, шо підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого від 13.03.2017 року, виданою комунальною медичною установою Чернівецька міська поліклініка №1. Саме з цих поважних причин не змогла вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просила винести рішення, яким визначити їй додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 27.06.2016 року . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився . В адресованій суду заяві позов [PERSON] підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Представник Берегометської селищної ради у суд не зявився, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, заявлений позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено 27 червня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №162846. На момент смерті [PERSON] проживала у [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Берегометської селищної ради №1603 від 02.03.2017 року. Факт родинних відносин між заявницею та її матір'ю підтверджується її свідоцтвом про народження та довідкою виконавчого комітету Берегометської селищної ради №1603 від 02.03.2017 року. 15.10.2008 року мати склала заповіт, який того ж таки дня посвідчений секретарем виконавчого комітету Берегометської селищної ради та зареєстрований у реєстрі за №704. Згідно заповіту [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось, і взагалі все те, на що вона матиме право заповіла дочці [PERSON]. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька, що підтверджується довідкою Берегометської селищної ради за №1603 від 02.03.2017 року. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 02-03 від 21 червня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №7, що знаходиться в смт. Берегомет провул. Центральній,7, у зв»язку з тим, що вона протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 20.12.2016 по 30.12.2016 року позивач знаходилася на амбулаторному лікуванні у міській клінічній поліклініці №1 м. Чернівці з діагнозом - гіпертонічний неускладнений змішаний криз, гіпертонічна хвороба II ст. ІХС, що підтверджується довідкою виданою міській клінічній поліклініці №1 м. Чернівці від 13.03.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частиною 1 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved