Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку по [ADDRESS], на підставі договору дарування 3/4 частин будинку від 29.12.2004, а також договору купівлі-продажу від 25.10.2007 року, згідно з яким [PERSON] передав їй у власність 1/4 частину вказаного житлового будинку. Обидва попередні власники не зареєстровані за даною адресою. Однак, під час документального оформлення права власності на будинок за адресою [ADDRESS], позивачу стало відомо, що у ньому з 22.07.2005 зареєстрований [PERSON], однак останній у вказаному будинку ніколи не проживав, участі в утриманні житла не приймав. Оскільки реєстрація відповідача у будинку [ADDRESS] порушує права позивача як власника житлового будинку, тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилась, представник останньої подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення в пресі, причин неявки суду не повідомив, тому суд вважає, що відповідно до ст. 224 ЦПК України, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS], що підтверджується копіями витягу про державну реєстрацію прав (а.с.5), свідоцтва на житловий будинок (а.с.7). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки (а.с.18) у будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Разом з тим, відповідач у вказаному будинку фактично не проживає з 2014 року, що підтверджується актами ЛКП «507» від 28.07.2014, від 24.12.2015, від 16.06.2016, від 20.12.2016 (а.с.14, 15, 16, 17). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що зареєстрований у будинку [ADDRESS] [PERSON] у ньому не проживає з 2014 року, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, суд вважає такими, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а у відповідності до вимог ст.14 ЦПК України таке рішення суду є обов'язковим для виконання. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 551,20 грн. судового збору.

Outcome: partial