Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до Новомосковського міськрайоннго суду з позовом до [PERSON], третя особи: Відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про визначення місця проживання та реєстрацію місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 16 серпня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею за місцем реєстрації відповідача за адресою: вул..Леваневського, 116 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. На час звернення до суду з позовом, сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Дитина на час звернення до суду з позовом не має місця реєстрації. За своїм місцем реєстрації по вул..Гастелло, 43 в м.Новомосковськ вона може зареєструвати дитину, тому як це домоволодіння їй не належить. А тому вважає, що дитина повинна бути зареєстрована за місцем її проживання повул.Леваневського, 116 в м.Новомосковськ Днпропетровської області, у звязку з чим посилаючись на вимоги ст..ст. 19, 161 СК України просить визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: вул..Леваневського, 116 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. Зобовязавши відповідача надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини та зобовязати відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради зареєструвати [PERSON] за цією ж адресою. В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримала свою позовну заяву та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Також повідомила, що після розірвання шлюбу, відповідач створив всі умови для того, щоб вона разом з дочкою виїхала з будинку по вул..Леваневського, 116 в м.Новомосковськ. На даний час вона разом з дитиною мешкає по вул..Гастело, 43 в м.Новомосковськ, де у неї відсутня власна кімната. Дитина залишиться проживати разом з нею, спорів з відповідачем з ким залишиться мешкати дитина - немає, однак просила визначити місцем проживання за місцем реєстрації відповідача та зобовязати відповідача та відділ реєстрції зареєструвати дитину за місцем реєстрації відповідача. Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Підтвердив, що спору щодо місця проживання дитини не має. Після того, як сторони перестали разом мешкати та вести спільно господарство дитина постійно мешкає з позивачем. Протягом 09 10 жовтня 2016 року позивач виїхала з будинку по вул.Леваневського, 116 в м.Новомосковськ, та вивезла свої речі та речі дитини, також вивезла з будинку холодильник, музикальний центр, кухонний комбайн, варильну поверхню, духову шафу. В задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1997 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 09 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 20 вересня 2016 року. Сторони мають млолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким вони мешкають окремо, в якому просила визначити місцем проживання малолітньої дитини місце реєстрації відповідача по вул.Леваневського, 116 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 , судам роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України , якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається з пояснень обох сторін, спору про місце проживання спільної малолітньої дитини, між [PERSON] та [PERSON] не має. У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, сторонам неодноразово розяснювалися зазначені вимоги, сторонами подавалися докази. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що права позивача [PERSON] не були порушені, тому, в задоволенні її позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини належить відмовити. Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача зареєструвати дитину за його місцем реєстрації є похідними від вимог про визначення місця проживання дитини а тому в їх задоволенні також необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed