overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, який потім уточнила, зазначивши, що вона є власником 7/16 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачі є власниками інших 3/12 частини вказаного будинку. Просила виділити їй в користування 1/4 частину будинку жилою площею 24,9 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що 1/4 частину будинку успадкувала, а ще 3/16 частини їй належать за договором дарування. Відповідачі також є власниками 3/16 частин будинку кожен. 1/4 частину будинку бажає виділити зі спільної власності, оскільки її необхідно обладнати комунікаціями. Відповідачі позов визнали, проти виділення позивачеві частини будинку в натурі не заперечили.. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо володіння та користування майном, яке знаходиться в спільній частковій власності. Вирішуючи питання про те, яка правова норма за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такою є ст.358,ч.3 ЦК України, відповідно до якої кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Сторони є власниками 7/16 (позивач) та 3/16 (кожен з відповідачів) частин спірного житлового будинку та його господарських споруд. Вказані обставини підтверджені витягом з реєстру прав власності на дане майно, довідкою. Сторони дійшли згоди щодо можливого варіанту розподілу, погодились на виділення позивачеві жилих кімнат 2-2 площею 14,4 кв.м та 2-1 площею 10,5 кв.м.. Інші приміщення залишаються в спільному користуванні сторін. За таких обставин, суд згідно ст.174,ч.4 ЦПК України приймає визнання позову відповідачами та ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому розмір виділеної частки не зазначається, оскільки відповідна експертиза, якою могла бути встановлена відповідність виділених приміщень певній частці садиби, не проводилась. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2011 року. Шлюб зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 35. Родина фактично розпалась у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] яка мешкає з відповідачкою. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 1-НО № 128733, зареєстрованого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області 07.02.2011 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 35. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою та спору про її місце мешкання не має. Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб \~припиняється \~внаслідок \~його \~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, вказуючи, що 15.04.2006 року вони зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 238. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння і згоди. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з серпня місяця 2015 року, на теперішній час спільного господарства не ведуть. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач надав суду письмову заяву з проханням слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомим суду причинам, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд згідно ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги\~ обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню через наступне. Відповідно до ст. 24 СК України,\~\~шлюб засновується на добровільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Примусовість\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано 15.04.2006 року у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 238. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені з серпня місяця 2015 року через відсутність взаєморозуміння між ними. Непорозуміння, що виникли, призвели до взаємного відчуження та остаточної втрати почуття поваги та любові один до одного. Сімя сторін розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, тривалий час не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При цьому посилається на те, дитина постійно проживає з батьком, біологічна мати дитини [PERSON] проживає окремо і принципово ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не цікавиться життям дочки, не опікується її здоровям та розвитком, не проявляє батьківської турботи та уваги, що підтверджується висновком Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 20.11.2017 року, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] У звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю в заочному порядку. Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Від позашлюбних стосунків сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки з місця мешкання про реєстрацію місця проживання особи від 18.10.2017 р. [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON] в будинку № 20-а по пров. Соляний 7-й в м.Одесі. Відповідно до заяви відповідачки [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №1577 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], що адресована всім компетентним органам за місцем вимоги, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO]. Згідно висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування № 01-11/2389 від 20.11.2017 року вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню своєї неповнолітньої доньки, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, її слід позбавити батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до голови Кооперативу садівничого товариства «Берізка» Гнатюка С.М. про відновлення становища, яке існувало до порушення права і припинення дій, що порушують його. Позов обґрунтовує тим, що являється членом Кооперативу садівничого товариства «Берізка». Між головою кооперативу та його члемани було укладено договір про постачання електроенергії. 25 вересня 2014 року голова кооперативу без будь-якого попередження відключив позивачеві постачання електроенергії в її дачному будинку [ADDRESS] Пустомитівського району. Просить припинити незаконну бездіяльність та вчинити відповідні дії по відновленню становища, яке існувало до порушення права, а саме включити світло на дачній ділянці. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що не може з'явитись в судове засідання. Суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, [PERSON] являється членом кооперативу садівничого товариства «Берізка», що вбачається з членської книжки. Кооператив садівничого товариства «Берізка», діє на підставі статуту, затвердженого на зборах членів кооперативу. Протокол №5 від 09.07.2005р. Відповідно до п.7 статуту Кооперативу садівничого товариства «Берізка», кооператив садівничого товариства є членом об'єднання садівників та городників Львівщини із збереженням повної господарської самостійності та прав юридичної особи. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки голова Кооперативу садівничого товариства «Берізка» Гнатюк С.М. не є належним відповідачем.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання права власності на належну їй на праві власності квартиру розташовану за адресою: м. Луганськ, площа [PERSON] Вітчизняної війни[ADDRESS], у звязку з втратою договору купівлі продажу вказаної квартири, який 14.09.2005 року посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 1635, та 21.09.2005 року зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно. Згаданий правовстановлюючий документ позивач зберігала за місцем роботи у своєму робочому кабінеті ТОВ «ЕДДА ЛТД» за адресою: м. Луганськ, пл. Героїв Великої Вітчизняної війни, 10-а. 30.05.2014 року в результаті збройного нападу вказані документи було викрадено озброєними особами. По вказаному факту ведеться досудове слідство. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: м. Луганськ, площа [PERSON] Вітчизняної війни[ADDRESS]. Представник позивача на позові наполягає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Луганській області просить справу розглядати за його відсутності та винести законне рішення.. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт втрати позивачем документа, який засвідчує її право власності на квартиру розташовану за адресою: м. Луганськ, площа [PERSON] Вітчизняної війни[ADDRESS], а саме нотаріально посвідченого 14.09.2005 року договору купівлі продажу квартири розташованої за адресою: м. Луганськ, площа [PERSON] Вітчизняної війни[ADDRESS], зареєстрованого у реєстрі за № 1635, та 21.09.2005 року зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно підтверджується повідомленням слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області [PERSON] про проведення досудового розслідування по вищевказаному вказаному факту, а.с. № 48. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Державної організації «Комбінат «Салют» про визнання наказу № 104 від 25.10.2016 року «Про зміни до штатного розпису», виданий виконуючим обовязки директора Державної організації «Комбінат «Салют» [PERSON] та наказу № 33-ос від 25.10.2016 року «Про скорочення штату працівників комбінату», виданого виконуючим обовязки директора Державної організації «Комбінат «Салют» [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що позивач працювала у державній організації «Комбінат «Салют» на посаді бухгалтера 1 категорії. 13 жовтня 2016 року наказом Державного агентства резерву України №164-к виконуючим обовязки директора комбінату було призначено [PERSON] 25 жовтня 2016 року [PERSON] видано наказ № 104 «Про зміни до штатного розпису», яким з 01 січня 2017 року було визначено скорочення 14 основних посад та 4 посади сумісників, а всього 18 посад. 25 жовтня 2016 року [PERSON] видано наказ, яким 18 працівників попереджено про звільнення з 30 грудня 2016 року. Вказує, що посилання на нормативно-правові акти, які зазначені у наказі № 104 від 25.10.2016 року не розкрито, також незрозумілим є обґрунтування скорочення штату. Крім цього, вказує на той факт, що оскаржувані накази не відповідають умовам колективного договору, схваленого 15 грудня 2014 року, відповідно до якого встановлено обовязок адміністрації не допускати масових звільнень працівників понад 10% від загальної\~ чисельності працівників. Строк дії колективного договору становив до грудня 2017 року. Оскільки на підприємстві працювало 84 працівника, вважає, що звільнення 14 працівників, що складає 17,5 % від загальної кількості працівників, є порушенням вищезазначеного, закріпленого у колективному договорі, обовязку адміністрації із запобігання масових звільнень працівників. А враховуючи те, що з початку року вже звільнено 10% працівників, загальна кількість\~ працюючих\~ зменшилася більше ніж на 25%.\~ Крім цього, оскаржувані накази суперечать положенню Галузевої угоди, укладеної між Державним агентством резерву України, у підпорядкуванні якого знаходиться ДО «Комбінат «Салют», оскільки останньою передбачено обмеження кількості звільнених працівників у разі скорочення штату у вигляді 7% від загальної кількості працюючих.\~ З цих підстав просила визнати\~ незаконним\~ і скасувати наказ №104 від 25.10.2016 року «Про зміни до штатного\~ розпису», виданий\~ виконуючим обовязки директора Державної організації\~ «Комбінат «Салют» [PERSON]\~ та визнати незаконним і скасувати наказ №33-ос від 25.10.2016 року «Про скорочення штату працівників комбінату», виданий виконуючим обовязки директора Державної організації «Комбінат «Салют» [PERSON]. Позивач в останнє судове засідання не зявилась, про судове засідання була повідомлена належним чином. При цьому, у судовому засіданні від 07 лютого 2017 року позивач надавала пояснення по суті заявлених вимог, тому суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Десятої Харківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що її мати [PERSON] померла [INFO], після її смерті залишилась спадщина, а саме квартира [ADDRESS]. Після смерті матері позивач тривалий час перебувала у тяжкому фізичному та моральному стані, про спадщину не думала, у зв'язку з чим у встановлений законом строк не прийняла спадщину, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явилась та просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, про що надала суду письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] - мати позивача, померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5) та копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме квартира [ADDRESS], що підтверджується правовстановлюючими документами на квартиру (а.с. 14-18). Позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері, посилаючись на те, що вона за станом здоров'я не змогла у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином спадщина відкрилась 29 січня 2013 року і позивач пропустила строк для прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки за станом здоров'я не змогла у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Дідковицької сільської ради, зазначивши, що з 2008 року проживає в житловому будинку [ADDRESS] , проводить ремонти, обробляє земельну ділянку. Будинок є її єдиним місцем проживання. Власник будинку [PERSON] помер [INFO] , його спадкоємці відсутні. До дня смерті вона доглядала власника, провела його поховання. Після смерті [PERSON] безперервно з 2008 року відкрито володіє та користується будинком, проживає в ньому. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Позивач позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, подавши письмову заяву. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється статтею 344 ЦК України, відповідно до частини першої якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено,\~що житловий\~будинок [ADDRESS] \~належав на\~праві власності\~ [PERSON] ,\~ який\~ помер\~ [INFO] ,\~на підставі\~Свідоцтва про\~право власності\~на спадщину\~за заповітом,\~посвідченого Коростенською\~районною державною\~нотаріальною \~конторою 18.12.1998\~року №4009.\~Спадкоємці померлого\~ [PERSON] \~з заявами\~про прийняття\~спадщини \~не звертались,\~спадкова справа\~після його\~смерті не\~заводилась,\~на момент\~смерті він\~був зареєстрований\~та проживав\~один,\~був одиноким,\~дітей не\~мав.\~Відповідачем визнано\~та підтверджено,\~що позивач\~проживає та\~користується будинком. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач постійно та відкрито проживає в будинку з 2009 року, доглядає за ним, обробляє земельну ділянку. Будинок належав [PERSON] , за яким та його матір`ю до смерті доглядала позивач, потім вселилась в будинок та проживає в ньому. Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа майном у виді житлового будинку [ADDRESS] , який до 22.02.2008 року належав [PERSON] , з 2008 року відкрито та безперервно володіє ним, вона набула на нього право власності за набувальною давністю. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved