Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом. Посилалась на те, що рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 27 травня 2010 року з відповідача на її користь на утримання доньки: [PERSON], народження [INFO] року, стягнуто аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що на теперішній час не відповідає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доходу позивача недостатньо для утримання дитини, тому вона просила суд змінити розмір стягнутих рішенням суду аліментів, визначивши їх в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала наполягала на задоволенні позову, при цьому зазначила, що дитина почала ходити до школи та витрати на її утримання значно збільшились, тому існує потреба у збільшенні розміру аліментів на дитину. Відповідач заперечував проти задоволення позову. Посилався на те, що позивач не надала доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров'я після постановлення рішення суду, а вказані позивачем обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того відповідач в судовому засіданні пояснив, що крім регулярної сплати аліментів на дитину, надає допомогу дочці у вигляді одягу, деяких продуктів харчування та періодично влаштовує її дозвілля, хоча не має постійного доходу та місця роботи, чого не заперечувала позивач. Наполягав відповідач й на тому, що мешкає разом із матір'ю, якає потребує його допомоги внаслідок віку та стану здоров'я, тому він не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду. Згідно довідки № 63 від 18 лютого 2014 року КП «Служба єдиного замовника» міста Авдіївка, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю([PERSON]), сестрою([PERSON]) та племінником([PERSON]). На теперішній час сестра відповідача [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм цивільним чоловіком, що підтверджується довідкою дільничного інспектора Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Відповідно довідки № 85/04-85-2 від 17 лютого 2014 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України в місті Авдіївка, [PERSON].(мати відповідача) є непрацездатною та отримує пенсію за віком. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Авдіївського міського суду від 27 квітня 2010 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки: [PERSON], народження [INFO] року, стягнуто аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з положень вищезазначеної норми Сімейного кодексу України, збільшення розміру аліментів можливо тільки при наявності наступних підстав: зміна матеріального або сімейного стану платника, погіршення стану здоров'я. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачем не надано будь-яких доказів про зміну сімейного та матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, тому відсутні підстави для збільшення розміру стягнутих рішенням суду аліментів на утримання дитини. Крім того, ч.3 ст.184 СК України передбачає, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.53 Конституції України, держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. На підставі викладеного, невідповідність стягнутих аліментів 30 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та навчання дитини у школі не є законними підставами для збільшення розміру аліментів, в зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму, неоплаченого при подачі позову, судового збору - в розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.53 Конституції України,

Outcome: approved