Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 30.05.2018 року, шлюб зареєстрований у Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №178. Позивач зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через різні характери, різні інтереси та погляди на життя, тому наше спільне проживання як подружжя, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Протягом певного часу сторони разом не проживають. Шлюб фактично носить формальний характер. Тому позивач просить шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач подав заяву, згідно якого позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Розгляд справи просить провести без його участі Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 30.05.2018 року зареєстрували шлюб у Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.11.2019 року сторонам було надано строк для примирення 1 місяць (а.с. 30), проте сторони не помирилися: позивач наполягає, а відповідач не заперечує проти розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням предмету позову суд вважає, що наслідки пов`язані із розірванням шлюбу сторони мають нести у рівних частинах, тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved