Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання в період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років не надає, хоча є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою - [PERSON] . трирічного віку. Ухвалою суду від 22.02.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В межах визначеного судом строку відповідач відзив до суду не надав та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання дитини до досягнення повноліття, а також на її утримання як дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Як убачаться із довідки виданої Турбівською селищною радою від 27.11.2018 за №5952 (а.с.4), дитина [PERSON] , [INFO] , проживає біля матері в [ADDRESS] . Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаними вимогами. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідач не надав суду жодних доказів на пропозицію суду викладену в ухвалі від 22.02.2019 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню при вирішенні даного спору. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та обставин, які визначені ст.182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з ким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у частці в розмірі ј його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, як запропоновано позивачем. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітньої дитини. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з такого. Відповідно до ст.84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за їх спільною із відповідачем дитиною - [PERSON] , [INFO] , якій не виповнилось трьох років. У позові позивач стверджує, що відповідач працює, отож отримує дохід, який витрачає на власні потреби. Відповідач не надав до суду жодних доказів матеріальної його неспроможності утримувати дружину до досягнення їх спільною дитиною віку трьох років. Зважаючи на встановлені судом обставини справи в сукупності, а також обставин передбачені ч.2 ст.80 СК України, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачеві на її утримання в розмірі 1/6 від його заробітку (доходу). З огляду на викладене, суд вважає, що позов у цій частині також підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно правил ст.180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття, а на дружину, в силу правил ст.84 СК України, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved