Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Національної страхової компанії «Оранта» в особі Кіровоградської обласної дирекції, третя особа [PERSON] про стягнення невиплаченого страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником автомобіля [NUMBER] 2005 року випуску та 23.05.2014 року її автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП автотранспортним засобом під керуванням [PERSON], цивільно правова відповідальність якої застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Національній страховій компанії «Оранта» в особі Кіровоградської обласної дирекції, якою вказана дорожньо транспортна пригода визнана страховим випадком, заведено страхову справу № 4670. Страховиком були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитків у сумі 46 563 грн. та прийнято рішення щодо виплати позивачу зазначеної суми. Позивачем також вказано, що відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності вартість матеріальних збитків склала 55 880, 76 грн., проте, з поясненням відсутності коштів, відповідачем не була виплачена на її користь навіть мінімальна сума. Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь також інфляційні втрати. З урахуванням вказаної обставини позивач звернулася з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Відповідачем до суду надано заяву, згідно з якою посилаючись на неможливість прибуття представника у судове засідання, представник відповідача просив здійснити розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат просив відмовити, в іншій частині позову не заперечував. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено наступні факти. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 червня 2014 року, 23.05.2014 року о 23 год. 10 хв. [PERSON], [INFO], керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Яновського у м. Кіровограді та на регульованому перехресті з проспектом Правди не виконала вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», де допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався праворуч від неї по головній дорозі проспекту Правди, чим порушила вимоги пунктів 8.1, 16.11 Правил дорожнього руху України. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У суді [PERSON] вину у вчиненні правопорушення визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила його за обставин, зазначених у протоколі, у наслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Вказаною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнено до відповідальності у вигляді штрафу. Згідно зі Звітом № 95 про оцінку автотранспортного засобу, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON], який має сертифікат субєкта оціночної діяльності № 13470/12, строк дії якого до 29 травня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 21104 -110 01 реєстраційний номер [NUMBER] станом на 29.05.2014 року становить 48 258, 28 грн. Згідно з позовними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача У відповідності до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.9 цього Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як передбачено ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03. 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст. 625 ЦК України). Згідно з п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У відповідності до ст. 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі є шкода, повязана з лікуванням потерпілого; а також моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, який потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно зі ст. 24 цього Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст.28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача судового збору.

Outcome: approved