Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , який змінив прізвище на [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2009 року. Від стосунків сторін у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю. Відповідач є здоровою, працездатною особою, хоча офіційно не працює, але постійно їхдить на заробітки за кордон та має дохід. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, у якій позов підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав частково та згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн., відзив на позов не подав. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [INFO] в м. Путивль Сумської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 21.12.2017, [PERSON] змінив ім`я, про що 21.12.2017 складено відповідний актовий запис № 14, та після державної реєстрації зміни імені має прізвище [PERSON] (а.с. 21). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується фотокопією витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3538 від 26.07.2021 (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів він керується нормами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020, щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18 років станом на дату ухвалення рішення становить 2510 грн. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідачем не надано, а в судовому засіданні не встановлено факту незадовільного стану здоров`я відповідача або будь-яких інших обставин, які б створювали істотні перешкоди відповідачу задля забезпечення дитини товарами першої необхідності, щоб створити усі необхідні умови для всебічного розвитку своєї дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/1 (провадження № 61-22317св19) зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. На думку суду, вказаний позивачем розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим, оскільки не перевищує мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме - 2510 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з повним задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору 908 грн. 00 коп., від сплати якого позивач була звільнена. На підставі наведеного та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved