Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку пай недійсним. Підставою звернення із позовом вважає те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який постійно проживав і був прописаний до дня смерті у своєму будинку в с. ХижняЖашківського району Черкаської області. Вона народилася [INFO] . В свідоцтві про її народження та в свідоцтві про встновлення батьківства її батьком вазано[PERSON] . Після смерті батька вона отримує пенсію по втраті годувальника [PERSON] і перебуває на обліку в Уманському об`єднаному управлінні пенсійного фонду. Факт родинних стосунків з померлим батьком підтверджують світлини з весілля її батьків, свідки жителі села Хижня . Відповідно до довідки №254 від 20.10.2001 Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області на день смерті батька [PERSON] залишився єдиний спадкоємець [PERSON] . На підставі даної довідки та заяви поданої [PERSON] до нотаріальної контори він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.10.2001, яким успадкував після її батька сертифікат на право на земельну ділянку пай серії [NUMBER] , виданого Жашківською РДА від 20.05.1997. На підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] отримав державний акт на своє ім`я. До Жашківської державної нотаріальної контори [PERSON] подав свідоцтво про смерть на прізвище [PERSON] , а сертифікат на право на земельну частку пай виписаний на прізвище [PERSON] . Так, на час видання свідоцтва про право на спадщину в свідоцтві про смерть та сертифікаті про право на земельну частку (пай) мали місце розбіжності в прізвищі, а саме сертифікат виданий на прізвище « [PERSON] », а помер « [PERSON] ». Вищезазначене не давало законних підстав видавати на [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. Вона є спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] за законом так як є його дочкою. Спадщину вона прийняла, так як в передбаченому законом порядку малолітні діти фактично приймають спадщину. Не оформила на себе спадщину по причині малолітнього віку, а в послідуючому часі не знала, що у покійного батька є земельна ділянка. Її дядько [PERSON] скориставшись її малолітнім віком та довідкою Хижнянської сільської ради з недостовірними даними в якій її не вказали спадкоємцем оформив спадщину на себе. На даний час вона не може реалізувати своє право на спадкування вищевказаної земельної ділянки, оскільки вона оформлена і зареєстрована на [PERSON] Просить встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] актовий запис про смерть №30, зареєстрований виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради являється рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жашківською державною нотаріальною конторою 25.10.2001 на ім`я[PERSON] та державний акт на земельну ділянку розміром 3,08 га в адміністративних межах Хижнянської сільської ради на ім`я [PERSON] . Представник відповідача 20.07.2016 направив до суду заперечення, відповідно до якого відповідач в повному обсязі заперечує проти позовних вимог позивача та посилається на натупне. Позивач вже зверталася до суду з такими ж позовними вимогами двічі. 20.07.2015 позивач звернулася до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку пай недійсними. 13.08.2015 рішенням Жашківського районного суду Черкаської області позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Не погодившись із таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. 06.10.2015 Апеляційним судом Черкаської області ухвалено нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позову відмовлено повністю. Позивачка звернулася до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Черкаської області від 06.10.2015 залишено без змін. 11.04.2016 позивачка звернулася до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акту на земельну частку(пай) недійсним. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05.07.2016 позов залишено без розгляду за заявою представника позивача. Твердження позивача про те, що вона прийняла спадщину, так як в передбаченому законом порядку малолітні діти фактично приймають спадщину не відповідають ст. 549 ЦК УРСР. Відповідач прийняв та оформив спадщину після смерті свого брата в період чинності та за правилами ЦК УРСР. Позивач безпідставно застосовує до спірних правовідносин норми ЦК України 2003 року. В матеріалах справи відсутнє будь-яке посилання чи доказ того, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку (згідно норм ЦК УРСР). Жодна із вказаних, у ст.549 ЦК УРСР, дій позивачем чи її законним представником не була вчинена, що свідчить про те, що позивач вважається такою, що відмовилась від спадщини. Позивач пропустила строк позовної давності. Позивач не вказує конкретний момент чи обставини за яких дізналася про порушення свого права. До досягнення позивачем повноліття її мати, як законний представник, мала право подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та звернутися з позовом до суду про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними, але в передбачені законом строки та порядок ні позивач, ні її законний представник до нотаріальної контори та/або суду не зверталися. Позивач не навела встановленої законом правової підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. У документах, необхідних для оформлення спадщини було зазначено різні прізвища спадкодавця. Військовий квиток серії [NUMBER] рідний брат відповідача отримав 18.05.1982 на ім`я « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть (оригінал) серії [NUMBER] від 01.11.1997 зазначено прізвище - « [PERSON] ». Свідоцтво, яке отримав брат спадкодавця-відповідач, було видане на підставі паспорта померлого та довідки про смерть. У сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08.07.1997 допущено помилку- зазначено прізвище - « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 31.03.1998 (видане повторно матері позивача) зазначено прізвище - « [PERSON] ». У довідках Хижнянської сільської ради №253 та №254 від 20.10.2001 зазначено прізвище - « [PERSON] ». У свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.07.1997 та свідоцтві про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 01.07.1997 у графі: «батько» вказаний - [PERSON] . Згідно довідки Уманського НВК «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів ім. Ю.О. Гагаріна - педагогічний ліцей» Уманської міської ради Черкаської області №141 від 18.09.2015 - [PERSON] ( [INFO] ) дійсно навчався в Уманській середній загальноосвітній школі-інтернат №1 м. Умань Черкаської області. Довідкою Хижнянської сільської ради підтверджується, що [PERSON] постійно проживав в селі ХижняЖашківського району Черкаської області. В другому абзаці цієї ж довідки зазначається, що в книзі реєстрації актових записів про смерть вказано, [PERSON] помер [INFO] в селі Хижня, актовий запис №30 від 01.11.1997. З вище наведеного вбачається, що посадовими особами Виконавчого комітету Хижнянської сільської ради, з незрозумілих причин, було допущено помилку у прізвищі рідного брата відповідача. Свідоцтво про смерть брата відповідач отримав на підставі паспорта громадянина, в якому було зазначено прізвище [PERSON] . В свідоцтві про народження позивача в графі «батько» зазначений [PERSON] , тому у позивача не було належної правової підстави для встановлення батьківства. З метою усунення зазначених розбіжностей [PERSON] 15.09.2015 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2015 встановлено факт належності сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який видано на ім`я [PERSON] на підставі рішення Жашківської районної державної адміністрації від 20 травня 1997 року №119, [PERSON] . Рішення набрало законної сили 20.10.2015. Позивач не дотрималася вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо порядку звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме ст. 258 ЦПК України. Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 цього Кодексу. Позивач не прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому немає необхідності встановлювати і факт. Позивач не надає суду жодних доказів/докази, що підтверджують факт, якими підтверджувався її родинний зв`язок саме з братом відповідача. Позивач не надала суду докази, що підтверджують відсутність можливості встановлення даного факту в позасудовому порядку, а тому позовна вимога щодо встановлення факту родинних відносин є невмотивованою та безпідставною і не підлягає до задоволення. З вимогою про встановлення факту родинних відносин позивачка уже зверталася до суду в рамках окремого провадження. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 17.11.2015 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №30, зареєстрований виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області одна й та сама особа і являється рідним батьком- [PERSON] , [INFO] . Відповідач 06.05.2016 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.06.2016 апеляційну скаргу задоволено частково; рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 17.11.2015 у цивільній справі №693/1403/15-ц за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Хижнянська сільська рада Жашківського району про встановлення факту родинних відносин скасовано; заяву [PERSON] залишено без розгляду. У поданих позивачкою свідоцтвах про встановлення батьківства та про народження не зазначено ні повної дати народження батька, ні хоча б року народження. Тому, на основі наданих позивачкою документів неможливо встановити факт родинних відносин. Спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є його брат - відповідач. Спадкоємцем же [PERSON] може бути і позивач, відповідачу невідомі такі обставини. Відповідач вважає, що даний позов не підлягає задоволенню і просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необгрунтованості, невмотивованості та незаконності. Представник відповідача 04.04.2019 направив на адресу суду відзив на позовну заяву. За змістом відзиву відповідач в повному обсязі заперечує проти позову та вважає, що відсутні докази порушення прав позивача, а тому і відсутній предмет спору, відсутні докази та посилання на відповідні норми права, якими б обгрунтовувався і підтверджувався факт прийняття спадщини позивачем взагалі після смерті когось. Без конкретних доказів прийняття спадщини/виникнення у позивача спадкових прав, весь позов - лише припущення позивача. Навчальний заклад, де навчався брат відповідача повідомив, що в 1979 році школу закінчили [PERSON] , 1963 р.н., та [PERSON] , 1964 р.н. Просить закрити провадження у справі в частині вимог щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай), відмовити в задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту родинних стосунків, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. В підготовчому судовому засіданні 16.04.2019 позивач надала суду відповідь на відзив. За змістом відповіді 29.10.1997 помер її батько [PERSON] , який постійно проживав і був прописаний до дня смерті у своєму будинку в с. ХижняЖашківського району Черкаської області. Відповідно до довідки №254 від 20.10.2001 Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області на день його смерті залишився єдиний спадкоємець [PERSON] . На підставі даних довідок та заяви поданої [PERSON] до нотаріальної контори він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.10.2001, яким успадкував після її батька сертифікат на право на земельну ділянку пай серії [NUMBER] виданого Жашківською РДА від 20 травня 1997 року та отримав на його підставі державний акт на своє імя. До Жашківської державної нотаріальної контори [PERSON] подав документи, а саме свідоцтво про смерть на прізвище [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку пай виписаний на прізвище [PERSON] , що не давало законних підстав видавати на [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] сфальшував свідоцтво про смерть її батька підробивши запис прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Хижнянська сільська рада видала довідки відповідачу для отримання спадщини після померлого її батька [PERSON] вірно вказавши його прізвище [PERSON] , проте з невідомих причин не вказала дані про неї як спадкоємця першої черги. Особа, яка видала довідку в даний час померла. Ступінь її родинних відносин з померлим підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про встановлення батьківства де її батьком вказано [PERSON] . Свідоцтвом про її хрещення в українській православній церкві міста Жашків. До повноліття вона отримувала пенсію по втраті годувальника [PERSON] . Доказами про святкування батьками весілля та її хрещення. Спадщину вона прийняла в передбаченому законом порядку фактично (п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.94, чинної на час відкриття спадщини). Не оформила на себе спадщину так як не знала, що у покійного батька є земельна ділянка і не могла знати внаслідок свого малолітнього віку. Її дядько [PERSON] скориставшись її малолітнім віком та довідкою Хижнянської сільської ради в якій її не вказали спадкоємцем оформив спадщину на себе. Вважає, що нею подано достатньо доказів, що померлий [PERSON] і [PERSON] є одна і таж особа і являється її батьком і рідним братом відповідача [PERSON] Просить позовну заяву задоволити в повному обсязі. Представник відповідача 16.05.2019 направив до суду заперечення на відповідь на відзив. За змістом заперечення документ із назвою «Відповідь на відзив» за підписом позивача, від 15.04.2019 не відповідає вимогам ЦПК України, встановленим до відповіді на відзив. Не дотримано процесуальної форми заяви по суті справи. В документі, із назвою «Відповідь на відзив» відсутні аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, викладено обставини справи, якими позивач нібито обґрунтовує свої доводи, що схоже на позовну заяву чи заяву про зміну підстав позову. Сторона позивача не надала суду докази направлення (надання) відповіді на відзив іншим учасникам справи. У документі «відповідь на відзив» змінено підстави позову та збільшено їх кількість. Позивач не має права змінити предмет і підстави позову при новому розгляді справи. Поданий позивачем в судовому засіданні 16.04.2019 документ має назву «Відповідь на відзив». За процесуальною формою - це заява про зміну підстав позову. Позивач не надала суду докази тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. До позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували хоч одну з обставин, на які посилається позивач. Навіть не подано доказів порушення прав позивача. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька остання нічим не підтверджує. Доводи позивача необгрунтовані ніякими доказами. Позивач «звинувачує» відповідача у фальсифікації документів та заволодінні її майном шахрайським шляхом. Позивач не вказала про існування доказів, що можуть підтвердити її доводи. Не подала докази суду. У документі «відповідь на відзив» сторона позивача змінила правову підставу прийняття спадщини. Посилання на конкретні, наявні у позивача, докази - відсутні. Факт прийняття спадщини після смерті батька позивач підтверджує лише власними словами. Така ж ситуація і з твердженнями відносно фальсифікації відповідачем документів. Батько позивача та брат відповідача не є однією і тією ж особою. У відповідача наявні докази того, що його рідний брат саме [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Зазначене встановлено рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.10.2017 у справі №693/708/17. Хижнянська сільська рада подала апеляційну скаргу на рішення. До скарги приєдналася [PERSON] Апеляційний суд Черкаської області відхилив апеляційну скаргу, рішення - залишив без змін (ухвала від 05.12.2017). Тобто, 05.12.2017 рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 23.10.2017 у справі №693/708/17 вступило в законну силу. В касаційному порядку рішення не оскаржувалося. Просить відхилити, викладені позивачем у відповіді на відзив, пояснення, міркування і аргументи. Закрити провадження у справі в частині вимог щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай), відмовити в задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Ухвалою суду про прийняття справи до провадження та призначення підготовчого судового засідання від 11.03.2019 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 16.04.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] (змінено прізвище згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2017) позов підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що відповідач не вірить їй, що [PERSON] є її батьком, а тому виникає необхідність у встановленні факту родинних відносин. Свідоцтво про народження чинне, змін у встановленому порядку до нього не внесено. Доказами, які підтверджують наявність в її батька спадкового майна є сертифікати на земельні ділянки, які видані на ім`я [PERSON] . Земельна ділянка належить її батьку, а не відповідачу. В свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено як [PERSON] . [PERSON] приймав спадщину після [PERSON] . На момент її народження батько проживав разом з нею. Факт прийняття нею спадщини після батька підтверджується тим, що мати і вона проживали разом з батьком на момент його смерті, про що зазначено в довідці сільської ради. Вказані дані взяті з господарської книги. Її мати проживала з нею, але за станом свого фізичного здоров`я не могла оформити спадщину. Коли її виповнилося 18 років вона подала до суду на [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що в 1997 році помер [PERSON] . Батьки [PERSON] , відповідно до повного витягу з державного реєстру цивільного стану громадян, зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягів, довідок, які надані сільською радою вказано його прізвище [PERSON] , [INFO] . В домових книгах № 6,7 для прописки громадян в с. Хижня, погосподарських книгах № 1 та №2 Хижнянської сільської ради, вказано, що на території села проживав [PERSON] та отримував паспорт. Після його трагічної смерті його дочка [PERSON] , отримувала пенсію, в зв`язку з втратою годувальника [PERSON] . Відповідно до довідок Хижнянської сільської ради, які надавалися для отримання спадщини [PERSON] , вказано, що [PERSON] був зареєстрований на території Хижнянської сільської ради, проживав в с. Хижня і помер в с. Хижня. Згідно довідки № 253 від жовтня 2001, виданої виконкомом Хижнянської сільської ради, вказано, що [PERSON] , являється єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . Відповідно до довідки Хижнянської сільської ради від 15.04.2019 № 85, на день смерті [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] та [PERSON] , та вели спільне господарство, на їх утриманні перебувала малолітня [PERSON] . До спадкової справи надавався документ [PERSON] про визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки. КСП ХижняЖашківського району видана дана довідка на ім`я[PERSON] . Сертифікат на земельну частку пай видавався на прізвище [PERSON] . Відповідно до повних витягів реєстрів факту смертей на території України, особи, яка померла в с. ХижняЖашківського району Черкаської області на прізвище [PERSON] немає. По всім витягам являється померлий [PERSON] . Батьками [PERSON] проводився факт хрещення і відповідно св`яткування, це все проводилося в домоволодінні, яке належало [PERSON] . Відповідно до факту відкриття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину в 2001 році відповідачем [PERSON] , тому вказані правовідносини регулюються ЦК 1963 року і зокрема статями 529, 528, 549. Коло спадкоємців визначається відповідно до ст. 529 ЦК. Спадкоємцями першої черги є діти, а брати спадкоємці другої черги, а тому [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Є дві підстави говорити про те, що [PERSON] отримала спадщину, це факт спільного проживання з померлим в одному домоволодінні в с. Хижня та факт наявності на руках сертифіката про право власності на земельну частку пай, який виданий на [PERSON] . Згідно Інструкції про вчинення порядку ноторіальних дій, доказом вступу в володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки та інше. Всі документи приймаються нотаріусом з врхуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і заперечення з боку інших спадкоємців. Наявність у відповідача [PERSON] сертифіката про право власності на земельну частку пай на ім`я[PERSON] є фактом прийняття спадщини і [PERSON] . Заперечення проти реалізації [PERSON] свого права на спадкування заперечується [PERSON] . Враховуючи вищевикладене [PERSON] є фактичним спадкоємцем померлого [PERSON] . Вважає, що діями [PERSON] грубо порушені майнові права позивача. Згідно даних сільської ради, єдиним спадкоємцнем зазначено відповідача, а дитина залишилася поза увагою. Вважає, що відповідно до інструкції від 17.07.1994, держаний нотаріус Жашківської нотаріальної контори Кравчук Ігор Миколайович, після надання [PERSON] документів, а саме документ, який свідчив про право власності виданий на ім`я « [PERSON] » та свідоцтво про смерть на ім`я « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб та повного витягу, прізвище батьків [PERSON] « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та витягу з реєстру він народився як [PERSON] . Паспорт після його смерті був зданий, але в довідках Хижнянської сільської ради він реєструвався як [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження його дочки [PERSON] , прізвище його вказано « [PERSON] », в свідоцтві про встановлення батьківства також « [PERSON] ». В довідках сільської ради, які видавалися в 2001 році та в сертифікаті на земельну частку пай він також вказаний « [PERSON] ». На сьогоднішній день в реєстрі смертей вказано прізвище [PERSON] . Документи в яких зазначено прізвище « [PERSON] », а саме документи з навчального закладу, війський квиток є другорядними. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Підстави визнання свідоцтва та державного акту недійсними за рішенням від 13.08.2015 і за цим позовом не є тотожними. Вони містять посилання на інші норми права, а саме на новий ЦК та ЦК, який діяв до 2004 року. Просить задоволити позов повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував повністю та пояснив, що його брат [PERSON] . Свідоцтво про смерть брата він отримував у відповідному органі, а дані в нього були занесені згідно паспорта покійного. Брат трагічно загинув. Їх з братом батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому в нього було прізвище матері - [PERSON] , прізвище батька - [PERSON] . Відповідно до поспорта та свідоцтва про смерть прізвище брата [PERSON] було - [PERSON] . В свідоцтві про народження позивача прізвище її батька зазначено « [PERSON] », натомість прізвище його брата « [PERSON] », що ставить під сумнів той факт, що його брат це батько позивача. У судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Жашківської районної державної адміністрації, Жашківської районної державної нотаріальної контори не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи у відсутності їх представників. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Жашківської районної державної нотаріальної контори не з`явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Хижнянської сільської ради, вважають, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Заслухавши сторони, представника позивача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно 19 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, серія [NUMBER] , актовий запис про народження №3 від 01.07.1997, [PERSON] народилася [INFO] в с. Хижня Жашківського району Черкаської області. В графі батько записано- « [PERSON] » (том 1 а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 01 липня 1997 року виконкомом Хижнянської с/ради Жашківського району Черкаської області, серія [NUMBER] , [PERSON] визнаний батьком [PERSON] (том 1 а.с.9). Відповідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінюючи докази, зазначені вище, суд вважає, що в задоволенні вимоги про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком позивача, [PERSON] , слід відмовити, оскільки даний факт не потребує доведення з огляду на наявні документи (свідоцтво про народження, свідоцтво про встановлення батьківства), які вже підтверджують те, що її батьком є саме [PERSON] . Суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну ділянку недійсними не підлягають до задоволення та виходить з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 1997 року виконкомом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 30 (том 1 а.с.23). При цьому, із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (том 1 а.с.11) відомості про померлу особу записано, як « [PERSON] », помер [INFO] . Відповідно до журналу на видачу свідоцтв за 1986-2001 роки (свідоцтво про народження ст.1-33, свідоцтво про одруження ст.34-74, свідоцтво про смерть ст.75-100, свідоцтво про встановлення батьківства ст.101-149), 01.11.1997 було вперше видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №30 (том 1 а.с.57, 58). Згідно копії довідки № 253 від 10.10.2001, виданої виконкомом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] був прописаний на території Хижнянської сільської ради, проживав в селі Хижня Жашківського району Черкаської області і помер в селі Хижня Жашківського району Черкаської області (том 1 а.с 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , його видано в с. Хижня Жашківського району Черкаської області 16.08.1971 з відміткою «Повторно», актовий запис №40 від 29.12.1963. Вказане свідоцтво відповідачем надавалося нотаріусу для оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] В написанні прізвища народженого та прізвищ його батьків мається виправляння без застереження, а саме: не є можливим визначити правильність написання « [PERSON] », чи « [PERSON] » (том 1 а.с.91). При цьому, із витягу з книги реєстрації гербових свідоцтв Хижнянської сільської ради за 1959-1979 роки, під №17 вчинено запис про видачу свідоцтва про народження серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », актовий запис №40 (том 1 а.с.78-80). Згідно копії запису акта про одруження №4 від 28 березня 1956 року, одружилися [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON] ) (том 1 а.с.92). З копій домових книг проживаючих в будинках [ADDRESS] , вбачається, що в даних житлових будинках був зареєстрований [PERSON] (том 1 а.с.51-54). Згідно копії погосподарської книги №1 Хижнянської сільської ради народних депутатів на 1996 р, 1997 р, 1998 р, 1999 р, 2000 р, головою господарства значився [PERSON] (том 1 а.с.55- 56). Відповідно до витягу з погосподарської книги за 1967-1969 роки, головою двору була [PERSON] , адреса: с. Хижня Маньківського району. Під п. № 5 значиться внук [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с.81). Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] від 18.05.1982, його видано на ім`я [PERSON] (том 1 а.с.22) . Відповідно до довідки №28, виданої 06.03.2017 Уманським навчально-виховним комплексом №17 «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Уманської міської ради Черкаської області 01.09.1971 року до закладу на навчання прибули: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Вказані особи дійсно навчались в Уманській середній загальноосвітній школі-інтернаті №1 м.Умані Черкаської області, про, що свідчать записи в алфавітних книгах запису учнів. [PERSON] по закінченню 8 класу (1979 рік) було видано свідоцтво про освіту (№ [NUMBER] ), про що свідчить запис у книзі видачі документів про освіту. Також в книзі видачі документів про освіту був зроблений запис про одержання документів про освіту [PERSON] (1964 року народження) (том 2 а.с.14). В 1979 році школу закінчили [PERSON] , 1963 р.н., та [PERSON] , 1964 р.н., що підтверджується витягом книги видачі документів про освіту (том 2 а.с.22). Згідно довідки №141 від 18.09.2015 виданої Уманським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа - інтернат І-ІІ ступенів ім. Ю.О. Гагаріна - педагогічний ліцей» Уманської міської ради Черкаської області, [PERSON] ( [INFO] ) дійсно навчався в Уманській середній загальньоосвітній школі-інтернаті № 1 м. Умані Черкаської області. Закінчив 8 класів (1979 року) та одержав свідоцтво про освіту (№ [NUMBER] ) (том 1 а.с.25). Відповідно до п. 1 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. У відповідності до п.4 Положень Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч.5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої Цивільного кодексу України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За змістом зазначеного положення відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Оспорювані свідоцтво про право на спадщину та державний акт на землю, який було видано на підставі свідоцтва, були видані до набрання чинності ЦК України, а тому в даному випадку за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщини протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Таким чином, на відміну від чинного ЦК України, норми ЦК Української РСР не містили положень про те, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, як на те посилається позивач за змістом позовної заяви. Ці обставини підлягають окремому з`ясуванню судом та доведенню сторонами. Відповідач [PERSON] , як спадкоємець другої черги за ст.530 ЦК Української РСР 1963 року, подав 25 жовтня 2001 року до Жашківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] (реєстраційний номер заяви 908). Нотаріусу серед іншого було надано свідоцтво про смерть, видане на ім`я [PERSON] (том 1 а.с.87). Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.10.2001 державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори, серія АЕЕ №214071, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є брат - [PERSON] (том 1 а.с.10). Сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] (том 1 а.с.6). Разом з тим, у справі №693/1182/15-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2015 було встановлено факт належності сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який видано на ім`я [PERSON] на підставі рішення Жашківської районної державної адміністрації від 20 травня 1997 року №119 - [PERSON] . Рішення набрало чинності 20.10.2015 (том 1 а.с.30). Позивач на підтвердження прийняття нею спадщини після покійного батька [PERSON] , який помер [INFO] , надала довідку № 85 від 15.04.2019 видану виконавчим комітетом Хижнянської сільскої ради Жашківського району Черкаської області, відповідно до якої на день смерті [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і дружина та вели спільне домашнє господарство. На їх утриманні та вихованні перебувала малолітня дочка: [PERSON] , [INFO] (том 2 а.с.37). Разом з тим, дані зазначені у вищеописаній довідці суперечать даним, які зазначені у довідці №254 від 10.10.2001 виданої виконкомом Хижнянської сільської ради, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] (т. 1 а.с. 7, 94). Доказів на усенення даних суперечностей, суду не надано. Крім цього, суд вважає, що спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , на вихованні та утриманні яких перебувала [PERSON] , не є фактичним вступом [PERSON] (позивача) в управління або володіння спадковим майном спадкодавця [PERSON] в розумінні ст.549 ЦК Української РСР 1963 року. Саме [PERSON] , на виконання вимог ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, 25.10.2001 року взернувся до Жашківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] та надав сертифікат на право на земельну частку (пай), який фактично перебував у нього, що у свою чергу свідчить про фактичне прийняття ним спадщини (т.1 а.с.87). Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд вважає, що позивач не довела, що її права порушені, оскільки не надала суду доказів прийняття спадщини. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2015 року рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними відмовлено повністю (том 1 а.с. 113-114). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 березня 2016 року рішення Апеляційного суду Черкаської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (авт.) про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну ділянку недійсними, залишив без змін, зазначивши, що неможливо задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними без встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] ( том 1 а.с.116-117). У поданих позивачем свідоцтвах про встановлення батьківства та про народження, які описані вище, не зазначено ні повної дати народження батька, ні хоча б року його народження. Тому, на основі наданих позивачем документів неможливо з достовірністю встановити, що вона є спадкоємцем саме [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, з вимогою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] , до суду не зверталася. Верховний Суд, при розгляді даної справи, за змістом постанови від 16.01.2019, не вбачав можливим на підставі доказів, які були надані позивачем, зробити висновок про те, що [PERSON] , спадщину після якого прийняв [PERSON] , та батько позивача [PERSON] є однією й тією самою особою та зазначив про відсутність доказів належного прийняття позивачем спадщини після смерті її батька ( том 1 а.с. 210-214). Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Станом на дату розгляду справи, позивачем не надано суду жодного додаткового доказу, крім тих, що уже були дослідженні та яким вже надано оцінку судами різних інстанцій, та які дослідженні судом при новому розгляді справи, на підтвердження факту родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] раніше зверталася із позовом у справі №693/909/15-ц про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними, у якій рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.08.2015 позов задоволено, але рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсними відмовлено повністю (том 1 а.с.26-29). Суд вважає, що вищезазначений позов не є аналогічним позову у даній справі, оскільки за змістом рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2015, обгрунтовувався позивачем з посиланням на інші правові норми, а саме норми спадкового права, які врегульовані Цивільним кодексом 2004 року, а тому не може бути підставою для закриття провадження у справі. Оскільки, позивачем не надано доказів: що [PERSON] , спадщину після якого прийняв [PERSON] , та батько позивача [PERSON] є однією й тією самою особою, так як згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкодавцем є саме [PERSON] , а також того, що позивач прийняла належним чином у встановлені строки спадщину після смерті її батька (вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном; або вона подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини), суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити повністю. Суд вважає, що позивач не пропустила строк давності для зверенення до суду, оскільки звернулася з позовом протягом трьох років після досягнення повноліття, що відповідає вимогам ч.4 ст.262 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідач не надав суду доказів сплати судового збору під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, доказів сплати та розмір сплати витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а тому суд вважає, що судові витрати відшкодуванню на користь відповідача не підлягають. Судовий збір відшкодуванню позивачу, за умови відмови в задоволенні позову, не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed