Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з уточненою позовною заявою (а.с.15-17) до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 16.06.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, у позові зазначила розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач\~визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 16.06.2007 року, шлюб зареєстровано у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 147, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.06.2017 року (а.с.6). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3\~ст. 55 \~Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що сторони на примирення не згодні, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 420 грн. 40 коп. від суми 840 грн. 80 коп., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно квитанції № 1837-07-020/С від 07.07.2020 року, а іншу частину судового збору в розмірі 420 грн. 24 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено копію договору від 07.07.2020 про надання правничої допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, акт виконання робіт від 07.07.2020 та квитанцію (а.с.10-13) За таких підстав, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved