Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення бджолиної пасіки та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок по вул. Друга Церковна, 5 та земельна ділянка біля даного будинку в с.Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. По сусідству знаходиться будинок із земельною ділянкою площею 0,42 га, що належить [PERSON] Відповідачі займаються бджільництвом та утримують пасіку в кількості більше 100 вуликів і відстань від вуликів до житлового будинку становить близько 10,3 м. Пасіка не паспортизована. Наголошує, що без посередня близькість до житлового будинку пасіки створює їй та членам її сімї незручності, чим порушує Інструкцію затвердженої наказом Головного інспектора ветеринарної служби України № 9 від 30.01.2001 року «Про затвердження Інструкції щодо ліквідації хвороб і отруєнь бджіл», де вказано, що при розміщенні пасіки на присадибній ділянці огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м. та стверджує, що пасіка відповідачів необгороджена. Також, згідно наказу Мінохорони здоровя України № 173 від 19.06.1996р. (зареєстровано в Мінюсті 24.07.1996 р. за № 379/1404) «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови територій», в якому додатком № 5 встановлено розміри санітарно-захисних зон від сільсько-господарських підприємств до житлової забудови, зокрема санітарно-захисна зона від пасіки до житлової забудови повинна становити 300 метрів. Крім того, зазначає, що внаслідок укусу бджіл перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.05.2015 року по 08.05.2015 року в Тлумацькій ЦРЛ. На лікування витрачено 337,50 грн. Також, стверджує, що їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в 3000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. В якості доказів щодо спростування пояснень позивача надали суду копію паспорту пасіки № 00845 виданий 31.04.2004 р. на імя [PERSON], копію листа управління ветеринарної медицини в Тисменицькому районі № 01-14/440 від 24.07.2015 року, в якому вказується, що пасіка [PERSON] була паспортизована, копію листа-інформації від 25.02.2015 р., виданий начальником управління ветеринарної медицини в Тлумацькому районі [PERSON]І про те, що власниця пасіки [PERSON] огородила пасіку від присадибної ділянки [PERSON] та на зимовий період огорожа знята і вона зобовязується її відновити до 15.03.2015 року та копію акта від 03.03.2016 року, складеним комісією, а саме: лікарем епізоотологом Тлумацької районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON], ветеринарним лікарем Тлумацької районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON], головою Надорожнянської сільської ради [PERSON], в якому вказано, що на пасіці нараховано 85 вуликів, пасіка знаходиться на відстані 13 м від будинку [PERSON], пасіка обгороджена від сусіднього будинку [PERSON] густою сіткою заввишки 2,5 м. Вважають, вони своїми діями жодних прав позивача не порушили, а тому просили у відмовити у задоволенні позову. Вислухавши позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідачів за дорученням [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд вважає, що у задоволені позову відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 11 Закону України «Про бджільництво» право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Зайняття бджільництвом здійснюється без окремого дозволу органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Статтею 12 цього Закону передбачено, що фізична або юридична особа з метою зайняття бджільництвом формує пасіку з бджолиних сімей, яка може мати підсобне приміщення, інвентар і обладнання та розміщується на відповідній земельній ділянці. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами, не обмежується. Відповідно до ст. 13 цього Закону встановлено, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Форма паспорта і порядок його видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Твердження позивача про те, що пасіка не паспортизована та у звязку з переміщенням пасіки з с.Рошнів Тисменицького району в с.Надорожна Тлумацького району мав бути виданий новий паспорт, суд не бере до уваги, оскільки дані покази спростовуються наданою копією паспорту пасіки № 00845 виданий 31.04.2004р. на імя [PERSON]. Крім того, відповідно до п.1 наказу N 184/82 від 20.09.2000 року, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2000 р. за N 736/4957 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань розвитку бджільництва», згідно якого розроблено порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки, ветеринарно-санітарний паспорт пасіки (надалі - паспорт) (додаток) видається районним (міським) управлінням ветеринарної медицини на пасіку незалежно від форми її власності і є документом, який засвідчує ветеринарно-санітарний стан пасіки. Пунктом 2 цього наказу встановлено, що паспорт підписується головним державним інспектором ветеринарної медицини району (міста) і завіряється печаткою районного (міського) управління державної ветеринарної медицини. Пунктом 6 цього наказу визначено, що паспорт підлягає заміні на новий після заповнення всіх його розділів, а також при зміні власника пасіки. твердження позивачки про те, що пасіка Посилання позивача на те, що згідно наказу Мінохорони здоровя України № 173 від 19.06.1996р. (зареєстровано в Мінюсті 24.07.1996р за № 379/1404) «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови територій», відстань пасіки відповідачів до її будинку повинна становити 300 метрів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки додатком № 5 встановлюють розміри санітарно-захисних зон від сільсько-господарських підприємств до житлової забудови, зокрема вказано, що санітарно-захисна зона від сільськогосподарських підприємств бджільництва до житлової забудови повинна становити 300 метрів. В даному випадку пасіка відповідачів не є сільськогосподарським підприємством і дані норми на неї не розповсюджуються. Долученим до матеріалів справи актом від 03.03.2016 року, складеним комісією, а саме: лікарем епізоотологом Тлумацької районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON], ветеринарним лікарем Тлумацької районної лікарні ветеринарної медицини [PERSON], головою Надорожнянської сільської ради [PERSON] спростовує твердження позивачки про те, що пасіка не обгороджена. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 373, 386, 391, 1163, 1164 ЦК України, Закону України «Про бджільництво»,

Outcome: dismissed