Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить договір № 5830 від 30 липня 2007 року визнати недійсним та скасувати, посилаючись на порушення нотаріусом вимог законодавства при вчинення нотаріальної дії. В обґрунтування свої вимог зазначила, що 25.09.2002 року помер її чоловік, [PERSON], вона як дружина успадкувала ? частину будинку № 104 по вул. Першотравнева, в с. Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області. В січні 2007 року у позивача погіршився стан здоровя, та в липні 2007 року вона з [PERSON] уклала договір дарування ? частини будинку № 104 по вул. Першотравнева, в с. Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області. Після того як позивачу зробили лазерні операції на очах, вона вирішила повернутися до будинку, де проживала, [INFO], однак до будинку потрапити не змогла, так як він був замкнений. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що вона отримала в спадок після смерті свого чоловіка [PERSON] ? частину будинку № 104 по вул. Першотравнева, в с. Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області. Потім познайомилась із [PERSON] та домовилась із нею передати в оренду частину свого будинку на один рік для зберігання меблів останньої. При цьому, зазначила, що на підтвердження цієї угоди разом із [PERSON] уклала нотаріальний договір дарування ? частину будинку від 30.07.2007 року. За цим договором, зі слів позивача, вона мала передати [PERSON] частину будинку на один рік для зберігання меблів, а остання, в свою чергу, мала допомагати позивачу у господарстві. Однак, через рік позивач не знайшла [PERSON] ні в своєму будинку, ні за адресою реєстрації, зазначеному у нотаріальному договорі дарування. Після цього позивач довго шукала [PERSON] та не могла потрапити до свого будинку № 104 по вул. Першотравнева, в с. Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області, оскільки там були замінені всі замки. Відповідач приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених в поданому письмовому запереченні проти позову. Також зазначила, що вона не є належним відповідачем по справі про визнання договору недійсним, а має бути залучена тільки в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Крім того, наголосила на тому, що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ЦК України, що є підставою для відмові у задоволенні позовних вимог. Представник залученого в процесі судового розгляду цивільної справи належного відповідача [PERSON] (сторона договору дарування ? частини будинку від 30.07.2007 року) в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність. Пояснив, що нотаріальний договір дарування ? частини будинку був дійсно укладений 30.07.2007 року у відповідності до вимог законодавства. Сторони договору (позивач та довіритель представника) ознайомились зі змістом договору та підписали його. Крім того зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності, встановлені ЦК України в один рік, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач по справі [PERSON] підтримала свого представника, та подала до суду аналогічні пояснення. Вислухавши позивача, відповідачів, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою село Красна Слобідка, вулиця Першотравнева, будинок номер 104 (сто чотири), Обухівського району, Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копією відповідного договору. Відчужувана за цим договором 1/2 частини будинку на момент укладання договору належала дарувальнику ([PERSON]Т.) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.09.2003 року за реєстровим № 3-1362. Згідно із довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.12.2015 року № 49960477 житловий будинок № 104 по вул. Першотравнева, с. Красна Слобідка, Обухівського району Київської області належить : ? частина на праві приватної власності [PERSON] та ? частина на праві приватної власності [PERSON] (підстава виникнення права власності договір дарування № 5830 від 30.07.2007 року). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже право власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в такої особи. Із припиненням права власності у особи втрачається й право користування жилим приміщенням. Позивач в позовній заяві про усунення порушень користування майном просить скасувати та визнати недійсним договір дарування, проте такий спосіб захисту порушеного права, як скасування договору дарування не має місця в чинному законодавстві України. Відповідно до ст. 727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдарований умисно вчинив злочин проти життя, здоровя, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдарований вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Частина 3 ст. 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. В судовому засіданні встановлено, що позивач довідалась про нібито порушення свого права в 2009 році, коли зробила операцію на очах, отже строк позовної давності минув у 2010 році, проте позивач поважність порушення строку давності не вказала. Крім того, позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про незаконність укладення зазначеного договору дарування або про порушення її прав під час укладення такого договору. Більш того, позивач під час судового розгляду постійно згадував нові обставини справи, які повністю суперечили поясненням, наданим раніше. Так, спочатку позивач зазначила, що під час укладання договору (оренди, як вона гадала) вона була сама і не мала можливості перевірити цей договір. Однак, пізніше (після пояснень відповідача та його представника) позивач в засіданні зазначила, що наймала особу для супроводження її до нотаріуса та укладення договору. Також зясувалось, що присутнім був і син позивача. Окрім цього, спочатку позивач пояснювала, що не отримувала жодних грошей за цим договором, згодом пригадала про отримання певної суми. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів тих обставин\~\~на які посилався\~\~як на підставу\~\~позовних вимог, не надав жодних доказів в обґрунтування позовних вимог, що є його\~\~обовязком\~\~відповідно до засад\~\~змагальності процесу\~\~за\~ст. 10 ЦПК\~\~України. При цьому суд створив всі умови для\~\~змагального процесу, розяснював\~ позивачу його права та обовязки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам статей\~57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене

Outcome: dismissed