Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] є батьком їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, знаючи, що його діти, [PERSON] та [PERSON], потребують батьківської уваги і допомоги. Позивач на даний час перебуває в декретній відпустці, але враховуючи незначний розмір доходу, який отримує на дітей, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання своїх дітей, тому просить суд стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усього його заробітку (доходу) щомісячно, на дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 22 грудня 2017 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розгляд справи провести у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від [PERSON] заяв та клопотань до суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області та повідомлення Млачівської сільської ради Поліського району Київської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] являються батьками дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.2, 3). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки, виданої виконкомом Млачівської сільської ради Іванківського району Київської області слідує, що неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з матір'ю, [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні (а.с.5). Як вбачається з довідки про доходи сім'ї, виданої Поліським Управлінням соціального захисту населення, [PERSON], за останні шість місяців отримала допомогу при народженні дитини в розмірі 5160 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят гривень) (а.с.6). Як вбачається з довідки про доходи сім'ї, виданої Поліським Управлінням соціального захисту населення, [PERSON], за останні шість місяців отримала допомогу на одну дитину одиноким матерям (з урахуванням дозходів) в розмірі 9344,36 грн. (дев'ять тисяч триста сорок чотири гривні тридцять шість копійок) (а.с.7). Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 22 грудня 2017 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 22 грудня 2017 року. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 640 гривень на відповідача. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. Як вбачається з квитанції № 14 від 20.12.2017 року (а.с.10) [PERSON] понесла витрати за позов до суду та консультацію в розмірі 250 грн. (двісті п'ятдесят гривень). Згідно з п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи вимоги ст.133 ЦПК України, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved