Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за розпискою в розмірі 9 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 236 849 грн. 40 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 511 грн. 25 коп., та понесені судові витрати в розмірі 2393 грн. 61 коп. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 04.05.2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку. Згідно умов викладених в розписці, позивач надала, а відповідач отримала в борг в строк до 20.05.2017 року 9 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 236 849 грн. 40 коп. У встановлений у розписці строк відповідач грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що розписку писала, однак самих коштів не брала. Розписку вона писала добровільно за вказівкою сина позивача, оскільки той обіцяв їй вирішити кримінальну справу за її обвинуваченням. Свідки при написанні розписки були відсутні. Крім того відповідачка зазначила, що її чоловік пограбував позивачку і на даний час перебуває в місяцях позбавлення волі, спричинену шкоду внаслідок злочину не відшкодував і син позивачки запропонував їй написати розписку, щоб вона повернула матеріальну шкоду яку спричинив її чоловік позивачу. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила суду, що їй зателефонував її син та повідомив, що у її свахи [PERSON] проблеми з поліцією є кримінальна справа і їй потрібно терміново позичити гроші, на що позивач погодилася. 04.05.2017 року в машині старшого сина позивачки вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 9000 доларів США, які остання зобов'язалася віддати до 20.05.2017 року, однак в подальшому віддавати кошти вона відмовилась. Розписку відповідач писала також в машині. Свідками були її син [PERSON] та чоловік [PERSON]. Відповідачка перерахувала кошти та поклала їх до своєї сумочки. Потім вона написала розписку про отримання грошей при цьому були присутні її син та чоловік. Відповідачка відмовляється повертати позичені гроші, а тому вона змушена була звернутись до суду з даним позовом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що зателефонував їх син і сказав, що у [PERSON] проблеми в поліції і вона просила в борг 9 000 доларів США. Вирішили позичити, бо відповідач є матір'ю їх невістки. Гроші [PERSON] передавалися дружиною [PERSON] в машині. Свідок бачив, як [PERSON] підрахувала кошти та поклала в сумку. Також свідок бачив, як [PERSON] особисто писала розписку без будь-якого примусу та тиску. Свій підпис на розписці, а ні він а ні його молодший син не ставили, так як в цьому не було необхідності, думали що борг буде повернутий. Суд, заслухавши думку сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 9 000 доларів США в строк до 20.05.2017 року. На підтвердження укладення між сторонами договору позики відповідачем було представлено власноручно написану нею розписку про отримання нею від позивача грошових коштів. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. (ч.1 ст.1047 ЦК України). Виходячи з положень ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, допускається пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У розписці від 04.05.2017 року строк виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів сторони визначили до 20.05.2017 року, але як вбачається зі змісту позовної заяви станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідачем грошові кошти не повернуті. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України). За положеннями ст. ст. 57-59,64 ЦПК України, за якими доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у ній докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд справи з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики від 04.05.2017 року у сумі 9 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 236 849 грн. 40 коп., та 3% річних у розмірі 2 511 грн. 25 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2 393 грн. 61 коп. Заперечення відповідача, що грошові кошти нею не отримувались і що розписка була отримана позивачем та її сином внаслідок обману не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та спростовуються дослідженими в ході розгляду даної справи доказами. Враховуючи викладене та

Outcome: approved