overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 27 жовтня 2006 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про було зроблено актовий запис № 1989. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, різні погляди на життя та життєві цінності, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання на 22.12.2014 р. не з'явивився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 року, про що було складено Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1989. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, і суперечить їхнім інтересам. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 27 серпня 2010 року, який зареєстрований Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про було зроблено актовий запис № 636. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, різні погляди на життя та життєві цінності, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Тому суд відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 року, про що було складено Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 636. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 8). Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, і суперечить їхнім інтересам. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 28 жовтня 1995 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що було зроблено актовий запис № 1713. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року, про що було складено Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1713. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 29 березня 1997 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, про що було зроблено актовий запис № 242. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 1997 року, про що було складено Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис № 242. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 30 липня 2011 року, який зареєстрований Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про було зроблено актовий запис № 410. Від шлюбу дітей не має. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, різні погляди на життя та життєві цінності, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Тому суд відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. (а.с. 9) Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2011 року, про що було складено Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 410. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, і суперечить їхнім інтересам. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей синів- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що з 2019 року є фізичною особою - підприємцем, надає добровільно матеріальну допомогу своїм дітям, до того ж має дружину та допомагає своїй матері, яка хворіє. Просить визначити розмір аліментів у розмірі 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.05.2004р., який було розірвано за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.04.2019р. (а.с.4, 5). Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей синів- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 6, 7). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги матеріальне становище сторін, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 09.10.2019 р. та аліменти сплачувати їх матері - [PERSON] . Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та посилається на наступне. На праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] ( на підставі свідоцтва про право власності № 16518 від 11.11.2004 року). Співвласниками зазначеної квартири є позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON], а отже кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/3 частини квартири за кожним. Однак відповідачі не бажають у добровільному порядку виділити частки із майна, що знаходяться у спільній сумісній власності та не визнають за позивачем право власності на 1/3 частину квартири. В зв'язку з даною обставиною позивач змушена звернутися до суду. Позивач просить суд: Припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визнавши за її співласниками право на 1/3 частину квартири за кожним. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Стягнути на її користь з [PERSON], [PERSON] судовий збір в сумі 270 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідачі в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № 16518 від 11.11.2004 року на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Згідно з ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Прийнявши до уваги визнання позову відповідачами, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Позивач як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судових витрат, зокрема судового збору у розмірі 270 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 370 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить зобов'язати відповідача видати їй належним чином оформлені наказ про звільнення, трудову книжку та довідку про середньомісячну заробітну плату; стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, виходячи з її мінімального розміру в сумі 12096,49 грн., та понесені витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 жовтня 2012 року , згідно наказу № 1-к, виданого на підставі протоколу №3 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРИТЕТ» від 29.10.2012 року вона приступила до виконання своїх обов'язків на посаді директора ТОВ «ЄВРОПАРИТЕТ». 27 червня 2013 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього сплачений нею судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 06.06.2004 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 2. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явився однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2004 року, про що було складено Виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір присуджується стороні на користь якої ухвалено рішення, однак позовна вимога про розірвання шлюбу не йде на користь сторонам, тому суд вважає дану вимогу, такою що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 жовтня 2012 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 132, посилаючись на те, від шлюбу мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка на цей час проживає та залишиться проживати з нею. Шлюб видався невдалим, після реєстрації шлюбу вони з відповідачем прожили сімєю тільки один рік. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, в результаті вони зрозуміли, що є різними людьми, мають різні погляди на життя, поступово втрачено взаєморозуміння, повага та почуття любові. Спільне господарство не ведуть, бюджет окремий. Зазначила, що сімя розпалася остаточно, її збереження неможливо. Питання утримання дитини між ними вирішено, спір по майну та житлу відсутній. Позивач та відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с.15/. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог відповідно до ст. 174 ЦПК України /а.с.16/. . За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2012 року /а.с. 5/. Від шлюбу мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Встановлено, що дитина проживає з позивачем /а.с.7/, спір щодо утримання дитини та розподіл майна у сторін відсутній. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому враховується, що шлюбні стосунки між сторонами припинено, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін.

Outcome: approved