Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 2 вересня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницькій області, актовий запис №39. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти на ґрунті ревнощів та побутового непорозуміння, шлюбні відносини фактично припинилися. Від шлюбу мають сина [PERSON] 2001 року народження. Просить шлюб розірвати, оскільки примирення неможливе, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, просила шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги не визнає, зазначає, що приймав участь у веденні спільного господарства та утриманні сина. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~ Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 2 вересня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницькій області, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Враховуючи, що позовна заява надійшла до суду 19.10.2020 року, суд двічі надавав строк на примирення за заявами відповідача, однак протягом цього строку сторони не примирилися, у позивача не виникло бажання зберегти шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved