Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 17 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ковельського міськрайонного управління юстиції м. Ковель, актовий запис №47. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2010 року. Незважаючи на реєстрацію шлюбу та народження сина, [PERSON], [INFO], сторони припинили шлюбні відносини з причини протилежних поглядів на життя, шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями, на грунті чого постійно провокує сварки у присутності малолітньої дитини сторін, що вкрай негативно відображається на психічному стані дитини. Неодноразові спроби позивача змінити ставлення відповідача до сімейних цінностей, бажаних результатів не дали. Шлюб між сторонами існує лише формально, упродовж тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Сторони остаточно втратили одне до одного почуття любові та поваги, що унеможливлює відновлення подружніх відносин. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з письмовою заявою у якій підтримала позов і прохає розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами у справі 17 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ковельського міськрайонного управління юстиції м. Ковель, актовий запис №47, доводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №059619 від 17 жовтня 2010 року. Згідно даних свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №139098 від 08 червня 2011 року сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства і остаточно втратили почуття любові. Упродовж строку, наданого сторонам для примирення, позивач не змінила свого рішення, прохає задовольнити позов. Разом з тим, у ході розгляду даної справи встановлено, що сторони не уникають спілкування, відповідач приймає участь у вихованні та утриманні малолітньої дитини сторін. З огляду на взаємовідносини сторін рішення про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для малолітньої дитини сторін. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Судові витрати позивач прохала залишити за сторонами. На підставі 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд

Outcome: approved