Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах із земель СЗАПТ «Сейм», розташовану на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області, у порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті матері прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але в той же час оформити в нотаріальному порядку зазначене майно позбавлена можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену земельну частку (пай). Посилаючись на зазначене, просила позов задовольнити, а витрати по сплаті судового збору просила покласти на неї. У підготовче засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач також не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заперечень та пояснень щодо позову не мала, у вирішення спору покладалася на розсуд суду. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, на підставі ст. 529 ЦК Української РСР (1963 р.) позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області. Прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядилася особистими речами та майном померлої), заповіт після смерті [PERSON] не посвідчувався. До спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах із земель сільськогосподарського закритого акціонерно-пайового товариства «Сейм», розташованої на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області. З листа-відповіді Відділу у Путивльському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 04.07.2017 № 98/109-17 вбачається, що згідно запису № 148 у Книзі реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай), що видаються Путивльською районною державною адміністрацією членам зазначеного товариства, за [PERSON] рахується отриманий сертифікат серії [NUMBER] від 05.09.1996 на право на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області. В той же час, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно позивач не може з причини відсутності правовстановлюючого документа на нього, що вбачається з постанови нотаріуса від 07.11.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, щододається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їхреєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК Української РСР (1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК Української РСР (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Встановивши, що правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній, а видача його дубліката чинним законодавством не передбачена, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав, суд вважає, що останні підлягають судовому захисту, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб. Понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду позивач просила не розподіляти. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved