Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог : відділ державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту, посилаючись на наступне. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2012 року у цивільній справі № 2-409/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів заявлені вимоги задоволено. На користь [PERSON] стягнуто грошові кошти в сумі 215 230 грн. 50 коп, понесені судові витрати в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та 11162 грн. понесених витрат за надану правову допомогу. За наслідками апеляційного оскарження вказаного рішення суду першої інстанції (справа № 22ц-144/13, категорія 19), апеляційним судом Чернівецької області 06 лютого 2013 року рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.11.2012 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 215 230, 50 грн., понесені судові витрати в сумі 1700 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 820 грн. На виконання вищевказаного рішення апеляційного суду Чернівецької області, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області Кривко В.В. 22 липня 2013 року склав два Акти опису та арешту майна Серії ВП № 37167109, якими було описано майно [PERSON] та накладено на нього арешт, у тому числі, на: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0822 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 7324585500:01:005:0161; нежитлові будівлі, до яких входять: комора, склад, вагова, піднавіс ворота, огорожа, замощення, що знаходяться по [ADDRESS]. Позивач та представник позивача вважають, що складений акт опису та накладення арешту на вищевказане майно порушує законні права та інтереси позивача з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29 січня 1983 року по даний час. Вищевказане майно було придбано подружжям [PERSON] та [PERSON] у період шлюбу. Так, житловий будинок по [ADDRESS] був придбаний згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 травня 2007 року, що підтверджується ксерокопією вказаного договору серії ВЕО № 034126, посвідченого нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1245. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.05.2007 року. Право власності на земельну ділянку площею 0.0822 га в селі Ясени Сторожинецького району, Чернівецької області у сім'ї [PERSON] та [PERSON] виникло на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 336102 від 14 лютого 2008 року. Право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на нежитлові будівлі (комора, склад, вагова (літ. «Г-1» загальною площею 50,20 кв.м.), піднавіс. ворота, огорожа, замощення), розташовані [ADDRESS] виникло на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18 грудня 2007 року, що підтверджується ксерокопією вказаного Договору серії ВКС №015464, посвідченого нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4013. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.12.2007 року. На час складення оскаржуваного акту опису і арешту майна [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], тому усе майно, набуте ними за час шлюбу, у тому числі вищезазначене, відповідно до вказаних вимог законодавства, було спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Державного виконавця Кривко В.В. 22 липня 2013 року, при проведенні ним опису та накладення арешту на майно боржника [PERSON] було повідомлено про зазначені обставини, однак ці обставини, в порушення передбаченого ст.379 ЦПК України порядку виконання судових рішень при виявленні фактів володіння майном спільно з іншими особами, ним були були проігноровані. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 08 жовтня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. За [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 37,40 кв.м.; прибудови літ «а», прибудови літ «а1». Також, вказаним судовим рішенням за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0822 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], кадастровий № 7324585500:01:005:0161. Крім того, згідно ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2013 року про виправлення описок у судовому рішенні, яка набрала законної сили 15 жовтня 2013 року вищезгаданим рішенням суду від 26 вересня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на вагову літ «Г-1», що складається із нежитлової будівлі загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. Таким чином, на даний час законним власником майна, яке описане державним виконавцем ВДВС Сторожинецького РУЮ Кривко В.В. згідно акту опису та арешту майна Серії ВП № 37167109 від 22 липня 2013 року є [PERSON] В кінці січня 2014 року позивачу стало відомо про те, що належне їй на праві особистої власності майно буде реалізовуватись на прилюдних торгах 04 лютого 2014 року, як майно [PERSON]. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2013 року, з урахування виправлень зазначених в ухвалі цього суду від 07 жовтня 2013 року визнано право особистої власності [PERSON] на вищезазначене майно. Погашення боргових зобов'язань [PERSON] перед [PERSON] може відбутись за рахунок майна, яке належить [PERSON] на праві особистої власності, її законні права підлягають судовому захисту, шляхом виключення такого майна з актів опису та звільнення з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] 05.03.2014 року,19.03.2014 року та повторно 27.03.2014 року в судове засідання не з'явилась,хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник відділу ДВС Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області 05.03.2014 року,19.03.2014 року та повторно 27.03.2014 року в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, заслухавши думку представника позивача та відповідача [PERSON], знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника відділу ДВС Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області . Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 29.01.1983 році був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. 07.05.2007 року [PERSON] купив житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами,що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі -продажу житлового будинку серії ВЕО №034126. Згідно копії договору купівлі - продажу нежитлової будівлі серії ВКС №015464 [PERSON] купив нежитлову будівлю, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно пункту 23 роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно слід виходити з того, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них з поважної причини не мав самостійного заробітку. З вимог ч.1 ст.69 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Рішенням від 26.09.2013 року та ухвалою від 07.10.2013 року було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 37,40 кв.м.; прибудови літ «а», прибудови літ «а1», також, визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0822 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], кадастровий № 7324585500:01:005:0161. Та право власності на вагову літ «Г-1», що складається із нежитлової будівлі загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, а також письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що в результаті проведених виконавчих дій, порушено права та інтереси позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 16, 585, 586, 587 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», , та

Outcome: approved