Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в період з 05.03.2006 року по [INFO] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності за земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325482000:01:010:0104. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в січні 2006 року вона познайомилася з [PERSON] З 05.03.2006 року вони стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, орендували квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди жилого приміщення від 05.03.2006 року. Разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом їздили на відпочинок, святкували сімейні свята, а також спільно вирішували всі побутові проблеми. Вони утворили разом сім`ю, у них були фактичні шлюбні відносини, вважили один одного чоловіком та дружиною. В липні 2007 року разом за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За спільною домовленістю вказана квартира була оформлена на ім`я [PERSON] . За спільні кошти зробили ремонт в квартирі, купили для квартири меблі та побутову техніку. В лютому 2008 року переїхали до зазначеної квартири, де постійно і проживали. Позивач особисто сплачувала всі комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. 24.10.2008 року, між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції. В листопаді 2011 року за спільні кошти придбали земельну ділянку, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325482000:01:010:0104, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 03.11.2011 року. За спільною домовленістю вказана земельна ділянка також була оформлена на ім`я [PERSON] . Отже, за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в період шлюбу вони з відповідачем мали спільний бюджет, спільно вели домашнє господарство, позивач разом з відповідачем приймала участь у витратах, пов`язаних з придбанням спільного майна. Наразі вже протягом тривалого часу сторони фактично не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Позивач продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] . Квартира повністю знаходиться на її самостійному утриманні, вона сплачує спожиті комунальні послуги, здійснює поточний ремонт, тощо. Отже, вказані квартира та земельна ділянка, є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Вважає, що квартира та земельна ділянка є неподільними речами, поділ однієї із цих речей призведе до неможливості їх використання у повній мірі. При поділі квартири та земельної ділянки по Ѕ частці, кожен із сторін буде змушений встановлювати порядок їх використання шляхом ще одного звернення до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.02.2020 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 23.03.2020 року відповідач через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав повністю, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Позивач в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Герасименя О.Ю. в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що з05.03.2006 року сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що не оспорюється відповідачем по справі та підтверджується договором найму жилого приміщення від 05.03.2006р. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21.06.2007 року, виданого Орджонікідзевською районною в м. Харкові радою, що підтверджується інформаційною довідкою від 03.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 15). 24.10.2008 року, між [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 14). Як вбачається з Державного акту про право власності на земельну ділянку від 03.11.2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325482000:01:010:0104 (а.с. 16). Відповідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Разом з тим, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт спільного проживання проживання [PERSON] разом з [PERSON] з05.03.2006 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не оспорюється відповідачем по справі та підтверджується договором найму жилого приміщення від 05.03.2006р., отже, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині та встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали з 05.03.2006 року по 24.10.2008 року, пов`язані були спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки до моменту офіційної реєстрації шлюбу. Що стосується позовних вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325482000:01:010:0104 є спільним майном подружжя та об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд, з урахуванням позиції позивача та відповідача, вважає за можливе розподілити спільне майно наступним чином: визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS] та в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності за земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325482000:01:010:0104. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 6340.80 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідними квитанціями, судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved