Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд в інтересах малолітньої доньки з позовом до відповідач про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я. Позов мотивувала тим, що є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. 17.09.2013 року під час перерви між уроками в приміщенні навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 - технологічний ліцей» малолітня [PERSON], [INFO], вдарила долонею в обличчя її малолітню дитину, чим спричинила їй ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. По цьому факту вона зверталася з заявою до Луцького МВ УМВС України у Волинській області. Діями малолітньої [PERSON] її малолітній дитині було спричинено велику моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона перетерпіла болі і страждання, було принижено її честь і гідність. А тому, просила стягнути з відповідача в її користь 2000 грн. заподіяної моральної шкоди. Ухвалою суду від 22.01.2014 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 - технологічний ліцей». В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Разом з тим, суду пояснила, що зверталася до керівництва школи з вимогою розібратися в ситуації. Однак, нічого не вирішили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що 17.09.2014 року після у років в школі до неї підійшла [PERSON] і почала кричати, що малолітня [PERSON] побила малолітню [PERSON] Вона стала виясняти обставини події, і з'ясувала, що її дитина [PERSON] бігла на перерві і випадково зачепила іншу дівчинку, яка стояла поряд з малолітньою [PERSON] Її донька нікого не била. Вона писала заяву директору школи з проханням розібратися в ситуації, однак, ніякого реагування зі сторони дирекції не було. На зібрані з цього приводу батьківські збори [PERSON] не прийшла, а тому, це питання не вирішували. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 - технологічний ліцей» Мельник А.С. в судовому засіданні пояснила, що є вчителькою початкових класів в класі, де навчаються обидві малолітні дитини. 17.09.2013 року вона чергувала на перерві на коридорі. Хтось із дітей підбіг і повідомив, що [PERSON] вдарилася, її хтось штовхнув. Потім синяк був на лобі. Діти під час опитування повідомили, що то відбулося від випадкового штовхання, при чому не [PERSON], а іншою дитиною. Діти на перерві дуже бігають. Ніякої умисності в діях дітей щодо нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] не встановлено. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами 1, 2 ст.1178 ЦК України установлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Судом встановлено, що малолітня донька позивача [PERSON], [INFO], навчається у першому класі НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 - технологічний ліцей». 17.09.2013 року після закінчення уроків малолітня [PERSON] повідомила свою матір [PERSON] про те, що під час перерви у школі її вдарила малолітня [PERSON] В той же день, позивач [PERSON] по телефону повідомила про цю подію в Луцький МВ УМВС України у Волинській області, яким в подальшому проводилася перевірка по даному факту. Свідок [PERSON], бабуся малолітньої [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що її внучка 17.09.2013 року після уроків була розплакана, і в неї було червоне обличчя. 18.09.2013 року було проведене судово-медичне обстеження дитини [PERSON] (а.с.9), яким виявлено на щічній ділянці справа синець з відносно чіткими контурами синюшно-фіолетового кольору, переривчастого характеру розміром 1,5х2,3 см та кілька синців на обох гомілках. З матеріалів Висновку №9652 по заяві [PERSON] вбачається, що проведеною перевіркою не здобуто доказів умисного заподіяння 17.09.2013 року тілесних ушкоджень малолітній [PERSON] саме малолітньою [PERSON] З врахуванням відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, подальшу перевірку припинено. Відповідно до ст.ст.57-64 ЦПК України належними доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, містять інформацію щодо предмета доказування та одержані з дотриманням встановленого законом порядку. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів вини малолітньої [PERSON] в заподіянні шкоди здоров'ю малолітньої [PERSON], не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду справи. Позовних вимог до інших відповідачів -- фізичних чи юридичних осіб, крім відповідача [PERSON], позивач не заявляла. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу вимог позову, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed