Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подальше збереження шлюбу не можливе. Також позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], та місцем проживання дитини [PERSON] [INFO] визначити з матір'ю [PERSON] Ще однією вимогою позивача є стягнення на її користь судових витрат по справі, що складаються зі сплаченого при зверненні до суду судового збору. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Враховуючи вимоги статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 30 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 30 травня 2014 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 16 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору відносно місця проживання дитини на даний час не має, тому суд вважає за можливе залишити проживати дитину разом із матір'ю. Згідно із ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно вимога позивача про залишення їй прізвища «[PERSON]» після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов'язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved