Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, після смерті діда. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла її мати [PERSON] , батько [PERSON] помер [INFO] . Матері належала земельна ділянка площею 1,86га в умовних кадастрових гектарах, розташована на території с.Княже Сокальського району. Вона є єдиним спадкоємцем, не подавала заяви про відмову від спадщини та обробляла і вступила у володіння земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не прибула та подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Із свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та експертного висновку встановлено, що [PERSON] є батьком позивачки, а [PERSON] - її матір`ю. Згідно копії сертифікату, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), загальною площею 1,8600га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Чоловік спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] . З довідки №186/02-09 від 20.03.2019р. встановлено, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала в с.Фусів Сокальського району Львівської області. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після матері, оскільки її батько також помер. Також, остання вступив у фактичне володіння спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивача про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку, а тому, позов підлягає задоволенню частково. За таких підстав, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial