Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 19.06.2012 року вона уклала договір з відповідачем про оренду квартири [ADDRESS] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на 1 рік на термін з 19.06.2012 року по 20.06.2013 року, на підтвердження чого була видана розписка. Однак в установлений строк відповідач не сплачувала за оренду квартири та борг не повернула по теперішній час, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 23 725 гривень з урахуванням 1 відсотка за кожний день простроченої суми з дня виникнення заборгованості та моральної шкоди в сумі 12 000 гривень, а також стягнути судові витрати. Позивач та її представник в судовому засідання позов підтримали посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та подали заперечення, в якому просили відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що 19.06.2012 року позивач уклала договір з відповідачем про оренду квартири [ADDRESS] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на 1 рік на термін з 19.06.2012 року по 20.06.2013 року, що підтверджується розпискою (а.с.5). Але в установлений строк відповідач не сплачувала за оренду квартири в зв'язку з чим 18.11.2012 року було складено розрахунок боргу, який був підписаний сторонами та згідно якого борг відповідача склав 6 500 гривень (а.с.8). Після чого відповідач взагалі перестала сплачувати кошти за оренду квартири і виселилася з квартири позивача, а борг в сумі 6500 гривень не сплатила. Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ч.1 ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. У відповідності з ч.1 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Згідно до ч.1 ст. 813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Згідно ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч.1- 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. У відповідності з ч.1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 6500 гривень, що підтверджується розрахунок боргу, який був підписаний сторонами 18.11.2012 року (а.с.8). Позов в частині стягнення 23 725 гривень з урахуванням 1 відсотка за кожний день простроченої суми з дня виникнення заборгованості не підлягають задоволенню так, як договором оренди квартири, який був укладений сторонами 19.06.2012 року, не передбачено стягнення вказаних коштів. Підлягають також частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 7000 гривень, при цьому суд враховує тяжкість та тривалість страждань позивача. Також згідно ст. 79, 88 ЦПК України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині витрат по сплаті судового збору в сумі 357 гривень 25 копійок, які понесла позивач при зверненні з позовом до суду. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що відповідач не довела суду те, що вона сплатила позивачу борг за договором найму житла, а позивач довела те, що відповідач має перед нею борг за договором найму житла в сумі 6500 гривень, тому позов підлягає частковому задоволенню. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 810 - 813, 815, 820, 821 ЦК України та ст.ст. 58, 60, 61, 79, 88 ЦПК України.

Outcome: partial