Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30.07.2005 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 7. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 30 липня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З відповідачем сумісно не проживають шість місяців. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння ображає її, влаштовує сварки та скандали, в ході яких бє, злякав малолітнього сина, виганяє з дому. Поведінка відповідача привела до того, що спільне життя стало неможливим, вони втратили почуття любові та поваги, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у звязку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя є, але буде виділений в окреме провадження. Син після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 30 липня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №007116, виданим 30 липня 2005 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 7. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №240401, виданим 31 січня 2012 року Камянобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Позивач [PERSON] (до шлюбу Кучерова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу Літвінова. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору, що складає 640 грн.

Outcome: approved