Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у зв'язку з тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 червня 2006 року відповідач повинен був сплачувати на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 150 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2010 року, була збільшена сума аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 350 гривень. На даний час змінилося матеріальне становище позивача, так як дитина з досягненням певного віку стала мати більше потреб, а тому потребує додаткових коштів для належного забезпечення життя та розвитку дитини. Тому позивач змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Позивач у судовому засіданні на позові наполягала та просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні вказав, що не може сплачувати суму аліментів вказану в позовній заяві та вказав, що останні місяці він сплачував аліменти у розмірі 500 гривень щомісяця. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01 вересня 2011 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони по справі мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 379823, актовий запис №14 (а.с. 4). Відповідно до довідки виданої Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області № 856 від 23.06.2018 року та даних паспорта громадянина України серії КМ № 988991, що належить позивачу, вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає з матірю (а.с 2-3). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 червня 2006 року відповідач повинен був сплачувати на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 150 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01 липня 2010 року, була збільшена сума аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 350 гривень (а.с. 6), також вищезазначене підтверджується виконавчим листом від 16.07.2010 року (а.с. 7). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно на дитину. Відповідач заперечує проти зазначеної суми, але доказів в обґрунтування заперечень ніяких не надав, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у відповідача наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved