Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Позивач не звернулася у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала у скрутному матеріальному становищі та перебувала на лікуванні. У вересні 2012 року позивач звернулася до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Окрім того позивачу стало відомо, що сестра залишила заповіт на ім'я [PERSON], якому було видано свідоцтво про право на спадщину. Позивач вважає, що вказане свідоцтво має бути скасоване, оскільки вона має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від заповіту. Тому позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри та скасувати видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в зв'язку з юридичною необізнаністю та поганим самопочуттям позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляду справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 т. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. В пунктом 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 4072, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 30/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] /а.с.33-34/. 11 січня 2008 року [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого зроблено таке розпорядження - усе належне їй майно вона заповіла [PERSON] /а.с.32/.У встановлений законом строк 23 травня 2008 року [PERSON] звернувся до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом /а.с.27/. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним. В встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, посилаючись на юридичну необізнаність та погане самопочуття, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаного. Окрім того позивач не відноситься до осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. При розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. 18 вересня 2013 року позивач звернулася до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Листом № 1660/02-14 від 18 вересня 2012 року роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості в зв'язку з пропуском встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, окрім того [PERSON] залишила заповіт на ім'я відповідача /а.с.41/. Враховуючи викладене суд вважає, що позивач пропустила строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не з поважних причин, а тому її вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сестри та скасування виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed