Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача та третьої особи, яку протокольною ухвалою суду від 17.11.2015 року було залучено до участі у справі, у якому просить розірвати зареєстрований між позивачем та відповідачем шлюб, а також визначити місце проживання їх спільної дитини разом із нею. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 15.09.2009 року, від спільного подружнього життя у них народилася одна неповнолітня дитина. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя, разом не проживають, тривалий час не спілкуються, оскільки не змогли зійтись характерами та знайти спільного компромісу у взаємних стосунках. Відтак, оскільки шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведеться просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом із нею. Позивач в судове засідання на зявилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, однак зявились її представники [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання зявилися, проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, у яких зазначено, що відповідач з позивачем разом не проживають, оскільки остання вже протягом декількох останніх років перебуває за кордоном на роботі, а за цей час їх спільна дитина проживає разом із батьками [PERSON] у с. Воля Висоцька, Жовківського району, Львівської області. Не зважаючи на те, що вони з дружиною мало спілкуються, проте відповідач бажає зберегти сімю. Заперечує також проти визначення місця проживання спільної дитини разом із позивачем, оскільки остання у документах наданих суду не зазначила свого фактичного місця проживання, коли таке знаходиться за межами України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, які зявились у судове засідання, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2009 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №107, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 121796 від 15.09.2009 року. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 234038, що видане 01.03.2010 року Старосільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це\~сімейний\~союз,\~при\~цьому\~слово «сімейний»\~засвідчує, що\~шлюб\~створює\~\~сім'ю, слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін, те що судом позивачу та відповідачу було надано термін на примирення строком один місяць, однак примирення між ними не відбулося, суд вважає що\~\~причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і\~\~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Згідно відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] серії КС 757926 виданого Жовківський РВ ГУМВС України у Львівській області 18.02.2010 року, остання зареєстрована [INFO]. Представником позивача, яка одночасно є її матірю, [PERSON], на доказ того, що дитині - [PERSON], слід проживати з матірю [PERSON], до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15890557 від 11.09.2007 року, згідно яких за позивачем (документи оформлено на дівоче прізвище позивача, оскільки таке оформлення було здійснено до реєстрації шлюбу) на праві власності значиться 1 / 4 частка квартири, що за адресою вул. Сонячна, 45/21, с. Воля-Висоцька, Жовківського району, Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами у судовому засіданні визнано той факт, що позивач постійно протягом чотирьох останніх років проживає за межами України, зокрема у Італії, а тому суд критично оцінює та не надає віри довідці виконавчого комітету Воле-Висоцької сільської ради Жовківського району Львівської області №670 від 26.10.2015 року, видану про те, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] по вул. Сонячна, 46/36, в с. Воля-Висоцька, Жовківського району, Львівської області. Також суд критично оцінює та не надає акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Жовківської РДА Львівської області від 02.10.2015 року, згідно якого [PERSON] проживає разом із [PERSON] і має постійне місце реєстрації по вул. Сонячна, 46/36, в с. Воля-Висоцька, Жовківського району, Львівської області, оскільки зазначена інформація не співпадає як з інформацією щодо місця реєстрації відображеною у паспорті позивача, так і з обставинами визнаними сторонами у судовому засіданні. Суд вважає, що зазначені документи долучені до матеріалів справи для того, щоб ввести в оману щодо фактичних обставин справи. З врахуванням визнаних сторонами та представниками сторін обставин постійного проживання позивача за межами України та періодичного відвідування нею місця реєстрації і проживання її матері з дитиною, суд не в змозі визначити місце проживання [PERSON] без особистої участі в судовому засіданні [PERSON] та доказів її фактичного проживання на території України. Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача та його представника, яке заперечили представники позивача, про визнання обов'язкової явки [PERSON], яка скористалась своїм правом та подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Клопотання представника відповідача про роз'єднання позовних вимог з підстав перебування на розгляді позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відхилено судом, оскільки доказів розгляду такої справи жодним представником та стороною не надано. На підставі наведеного, беручи до уваги те, що позивач зареєстрована за однією адресою, на праві власності має частку квартири за іншою адресою, згідно довідки сільської ради та акту обстеження проживає за адресою відмінної від тієї, яка зазначена у паспорті та свідоцтві про право власності, а фактично мешкає за межами України, що є обставинами, які у відповідності до ч.1 ст.161 СК України мають істотне значення під час вирішення судом спору про визначення місця проживання дитини, те, що з власної волі позивача настали виключні обставини у розумінні принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року за яких у даному випадку дитина розлучена із матірю, оскільки матір проживає за кордоном, а дитина разом із її батьками в Україні, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини слід відмовити, так як відсутні підстави вважати, що задоволення позову у цій частині буде сприяти інтересам дитини.

Outcome: partial