Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом мотивуючи його тим, що з відповідачем по справі проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася донька [PERSON]. У свідоцтві про її народження відповідач вказаний як батько. Невздовзі після народження доньки їх сімейні стосунки погіршились та вони припинили сімейне життя. З цього часу спільний побут їхній був припинений, господарство не велося. Народження дитини відношення відповідача до сім'ї не змінило. Він не повернувся до дружини, не намагався спілкуватися з донькою, турбуватися про її життя та здоров'я. Жодної підтримки та матеріальної допомоги не надавав. Своєю поведінкою [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Окрім цього, відповідач не сплачує аліменти та має значну заборгованість. Вищевикладені обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] на підставі п. 2 ч.1 ст. 164 СК України. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Скакун Л.В. в судовому засіданні при вирішенні питання про задоволення позовних вимог поклалася на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, через оголошення в пресі. За згодою позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача застосувавши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. 19 липня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим її прізвище було змінено на «[PERSON]». 18 липня 2013 року Голопристанським районним судом у справі № 654/1968/13-ц було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON]. Після припинення сімейних стосунків між позивачкою та відповідачем, дитина залишилась проживати з матір'ю, що підтверджується характеристикою [PERSON] з місця роботи, довідкою № 29 від 10.03.2015 року Геройської загальноосвітньої школи . Актом обстеження від 10 березня 2015 року, складеного комісією Геройської сільської ради встановлено, що відповідач за період з 2006 року по цей час в селі не з'являється, життям доньки не цікавиться, її вихованням не займається, не підтримує її матеріально. За результатами даного акту Геройська сільська рада листом № 105 від 10.03.2015 року робить висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно своєї доньки. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, заслухавши думку представника позивача, а також представника служби у справах дітей, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає доведеною винну поведінку відповідача на свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками та ухилення від їхнього виконання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved