Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що згідно розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 26 грудня 2018 року №682 «Про призначення опікуна над малолітньою [PERSON] », вона призначена опікуном над своєю малолітньою онукою [PERSON] (розпорядження Вишгородської РДА від 26.12.2018 року №682). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2018р.) З травня 2018 року Анна проживає разом з нею у її будинку за адресою: [ADDRESS] , вона займається вихованням та повним утриманням онуки. Батько малолітньої дитини, [PERSON] не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям та здоров`ям, ніякої фінансової допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його видів доходу. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у її відсутність. До заяви додала повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.а5). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2018р.) - а.с.9. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року , батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав (а.с.8). Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 26 грудня 2018 року №682 «Про призначення опікуна над малолітньою [PERSON] », позивач призначена опікуном над своєю малолітньою онукою [PERSON] (розпорядження Вишгородської РДА від 26.12.2018 року №682) (а.с.7) Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, оскільки утримання дитини є обов`язком батьків, а не правом, та позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє його від обов`язку щодо утримання своєї малолітньої дитини, за встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved