Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача заподіяну їй діями останнього внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 48715 гривень 54 копійки та моральну шкоду на загальну суму 25000 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову, з врахуванням проведеної у справі автотоварознавчої експертизи, збільшив, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 57721,32 грн. та судові витрати пов'язані з проведенням вищезазначеної експертизи, решту позовних вимог в частині сплати судового збору та відшкодування моральної шкоди залишив без змін. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, наполягаючи на недоведені вини його довірительки у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в наслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ти обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку, на приклад, зі знищенням речі. Немайнова та матеріальна шкода, яка завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України та положень п.п.2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що його спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. Під володільцями цих джерел розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав. Суд також враховує, що згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність зв'язку між шкодою та противоправними діями винного. У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2014 року по справі № 362/3545/14-к, про вирішення питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у зв'язку примирення відповідача [PERSON] з винного з потерпілим [PERSON], її звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Крім того, з огляду вищезазначеного кримінального провадження №362/3545/14-к, вбачається, що за відповідним клопотанням Васильківської міжрайонної прокуратури про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності встановлено, що 14.06.2014 року близько о 19 год.30 хв., водій [PERSON] керувала технічно справним мопедом «Volkan», без номера, і рухалась по автодорозі «м.Васильків - с.В.Бугаївка» у бік с. В.Бугаївка Васильківського району Київської області. Під час руху, проїжджаючи праве закруглення дороги по ходу руху мопеда вона грубо порушила вимоги п. п. 1.2., 1.5, 2.1.а), б), ґ), 2.3.6). г). 2.9.6)., 10.1., та 12,1. Правил дорожнього руху України, при встановлені в Україні правостороннього руху транспортних засобів, керуючи транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєст раційного документа на транспортний засіб, поліса (сертифіката) обов'язкового страху вання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, під час руху на мопеді не була в застебнутому мотошоломі і не перевозила пасажира без за стебнутого мотошолома, керуючи транспортним засобом у хворобливому стані, що забо роняється, будучи неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреа гувала на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не ура ховувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпе чно керувати ним, внаслідок чого, втратила контроль над керуванням мопеда та виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Accent», державний № [NUMBER], належним позивачеві [PERSON], але під керуванням водія [PERSON], який рухав ся по смузі зустрічного руху, створивши своїми діями небезпеку для руху, загрозу життю та здоров'ю пасажиру [PERSON], завдала матеріальних збитків. Тобто органами досудового слідства було доведено, що в діях водія [PERSON] вбачалися порушення відповідних вимог правил дорожнього руху та з її вини була створена аварійна дорожня обстановка, яка знаходилася в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною подією і наслідками, що настали. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль марки «Hyundai Accent», державний № [NUMBER], належить позивачеві [PERSON], Згідно, висновку № 13753/14-54 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2014 року, розмір матеріального збитку завданого позивачу, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а саме, пошкодження належного їй автомобіля марки, «Hyundai Accent», державний № [NUMBER], складає 57721.32 грн. У відповідності до наданих представником позивача квитанцій, витрати на проведення відповідного експертного дослідження складають 1863,45 грн. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу через спричинення механічних ушкоджень належного їй транспортного засобу, повинні бути відшкодовані відповідачем, тому, що саме остання винна у вчиненні відповідної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується матеріалами зазначеної цивільної справи. Задовольняючи вимоги позову частково, суд виходить з того, що заподіяна позивачеві моральна шкода в судовому засіданні її представником не доведена, суд також враховує, що безпосередньо під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом належного їй автомобіля була інша особа, а саме її син позивача, який не є стороною по цій справі. Що стосується вимог позову про відшкодування позивачеві судових витрат (поштові витрати, судовий збір, вартість експертних досліджень), суд виходить з положень ст.88 ЦПК України про їх задоволення пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також їх документального підтвердження, які складають вартість проведення експертизи в розмірі 1863,45 грн. та судовий збір в сумі 577,21 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial