Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.07.2014 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі в 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи стягувати з моменту звернення до суду та до досягнення нею повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та в остаточному варіанті просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини та на своє утримання в розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 84 ч.2, 161,180, 182, 183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін народилася дитина: донька - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів та відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається, судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує декретні, проте відповідач отримує постійний дохід, який є більшим ніж дохід позивача і не є мінливим, а тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення та стягує аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/7 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, починаючи з дня постановлення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved