Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпік» та просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 27706 грн. 60 коп. за період з 05 листопада 2014 року по 12 серпня 2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2015 року з відповідача на її користь присуджено стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням її індексації у сумі 31976,95 грн., грошової компенсації за невикористані відпустки в сумі 1968,46 грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи за період з 12 листопада 2013 року по 4 листопада 2014 року в сумі 6415,68 грн. та 500,00 грн. моральної шкоди та допущено негайне виконання рішення у частині стягнення заборгованості в межах суми платежу за один місяць в сумі 789, 50 грн. за грудень 2008 року. Нею була подана заява про примусове виконання рішення, проте вона отримала від відповідача лише заробітну за грудень 2008 року в сумі 789 грн.50 коп. в решті частині рішення суду не виконане та остаточний розрахунок з нею не проведений. Оскільки з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за період з 12 листопада 2013 року по 04 листопада 2014 року, то відповідно її вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні заявлені за період з 5 листопада 2014 року по 12 вересня 2015 року. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися надавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача проти заявлених вимог заперечив та суду пояснив, що дійсно згідно рішення суду на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі. На даний час вказана заборгованість не погашена. Вважає, що позивачка передчасно звернулася до суду із вказаним позовом, оскільки фактичний розрахунок з нею не проведений. Вважає, що позивачка має право звернутися із вказаним позовом протягом трьох місяців після проведення фактичного розрахунку. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Світловодського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2015 року з відповідача на користь позивачки [PERSON] присуджено до стягнення заборгованість по заробітній платі з урахуванням її індексації у сумі 31976,95 грн., грошової компенсації за невикористані відпустки в сумі 1968,46 грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи за період з 12 листопада 2013 року по 4 листопада 2014 року в сумі 6415,68 грн. та 500,00 грн. моральної шкоди та допущено негайне виконання рішення у частині стягнення заборгованості в межах суми платежу за один місяць в сумі 789, 50 грн. за грудень 2008 року.(а.с.3-9). Постановою державного виконавця ВП № 47241520 від 17.04.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. (а.с.10) На час розгляду справи рішення суду не виконане, що не заперечується відповідачем. Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з того що відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган сплачує зазначене відшкодування лише у разі коли спір вирішено на користь працівника. Тобто для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст. 117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. В судовому за сіданні встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розміру належних звільненому працівникові сум. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Беручи до уваги зазначені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача щодо покладання на відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, а саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню, виходячи із розрахунку позивача в межах заявлених позивачем вимог, а саме у сумі 27706 грн. 60 коп. за період з 5 листопада 2014 року по 12 серпня 2015 року. Разом з тим суд не погоджується з доводами відповідача щодо передчасності предявлення позову позивачем та вважає їх помилковими з огляду на те, що в судовому засіданні підтверджено, що відповідач не виконав рішення суду та не провів остаточний розрахунок чим порушив її право, яке підлягає захисту. На підставі викладеного та ст.ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved