Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №1026. Після розірвання шлюбу змінити позивачу прізвище на « [PERSON] ». Стягнути на її користь з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що18.07.2014 року вони з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Протягом кількох останніх років подружжя разом не проживає, шлюбні відносини фактично припинені. Між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Спроби примирення не принесли ніяких результатів. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує, позов просить задовольнити. Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Харкова, в судове засідання повторно не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстровано 18.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №1026 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення не згодна, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав, відзив не надав. За змістом положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved