Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 02.03.2015 року шлюб між ними розірвано. Ще за час спільного подружнього життя [PERSON] завагітніла від [PERSON], а [INFO] року (після розірвання шлюбу) народилася дочка [PERSON]. На даний час малолітня [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Проте доходів, які отримує позивач, не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання її фізичного та інтелектуального розвитку. На даний час позивач не працює, є інвалідом ІІ групи з дитинства. Тому їй одній важко утримувати малолітню дочку [PERSON]. Відповідач здорова, працездатна особа, працює вантажником в супермаркеті «Гостинний дім». Також відповідач працює і неофіційно, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з вищенаведених підстав. Додатково суду пояснила, що вони з відповідачем проживали спільно до грудня 2014 року. Хоча дочка [PERSON] народилася через місяць після розірвання шлюбу, проте батьком дитини є саме відповідач [PERSON] Відповідач офіційно працевлаштований, на даний час із його заробітної плати стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку, що складає приблизно 450,00грн. Тому позивач просить позов задоволити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Згідно поданої раніше заяви відповідачем вбачається, що відповідач з позовом не згідний, оскільки не вважає себе батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Суд, за згодою позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року шлюб між ними розірвано (а.с.5). Від шлюбу народилася дочка [PERSON] - [INFO] (а.с.6). Дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с.16,17). Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що він не являється батьком [PERSON], [INFO], виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст. 136 цього ж кодексу особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч вимогам с. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів про те, що він не є батьком [PERSON], [INFO]. Виходячи із вимог ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує майновий стан відповідача, те, що в нього на утриманні знаходиться дочка [PERSON], [INFO] (а.с.22), за станом здоров'я є фізично працездатним і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed