Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила визнати недійсним договір іпотеки від 20.07.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу [PERSON] 20.07.2007 року номер в реєстрі 2193. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] 28.09.1991 року зареєстровано шлюб, який 06.03.2002 року розірвано. Сторонами у шлюбі спільно нажито житловий будинок за [ADDRESS], який було придбано за договором купівлі-продажу від 06.07.1998 року. В житловому будинку за згодою позивача проведено комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщення житлового будинку (реконструкцію), про що 17.07.2007 року отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 746. Відповідач, [PERSON] 20.07.2007 року на підставі іпотечного договору, за реєстром № 2193 передав житловий будинок в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № 133/2007/СІ від 20.07.2007 року. Проте, позивач нотаріально посвідчену згоду на передачу в іпотеку житлового будинку не надавала та дізналася про нього лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2013 року. Вважає, що переданий в іпотеку будинок є спільним майном подружжя, відтак відповідач не мав права передавати його в іпотеку без її згоди як співвласника. Таким чином, договір іпотеки укладено з порушенням вимог статей 203, 215 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та у додаткових поясненнях (а.с.121), просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с 43). Представник відповідача, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на зміст наданих письмових заперечень (а.с.77). Зазначила, що під час укладання договору іпотеки, [PERSON] надав свідоцтво про право власності, в якому було зазначено, що власником предмету іпотеки є лише він, інших власників в свідоцтві не зазначено. Додатково представник зазначала, що договір купівлі - продажу житлового будинку від 06.07.1998 року (а.с.75-76), на час передачі в іпотеку банку було погашено, відтак будь - якого юридичного значення він не має. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.72). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.03.2014 року залучено до розгляду у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити, надала пакет документів на підставі яких нею було посвідчений правочин (а.с.92-112). Зазначала, що з наданих відповідачем документів вбачається, що право власності ним набуте після розірвання шлюбу, інших співвласників на належне йому нерухоме майно не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 28.09.1991 року було зареєстровано шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.06.2013 року за № 00012301192. 06.03.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 47). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 06.03.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 167 (а.с. 109). Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 06.07.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1104, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 75-76). Позивачем не спростовано твердження представника банку, що у 2002 році вказаний правочин було погашено. Згідно витягу з рішення про оформлення права власності на квартири та житлові будинки із надвірними будівлями № 746 від 02.07.2007 року, Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, оформлено право власності [PERSON] на житловий будинок із надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 48). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.07.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.44). Відповідно до довідки № 539 від 19.07.2007 року, Квартального комітету № 16 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] один (а.с. 79). Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15292368 від 19.07.2007 року, наданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності від 17.07.2007 року, видане Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (а.с. 98). Між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] 20.07.2007 року укладено кредитний договір № 1333/2007/СІ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30000 дол. США, що складає еквівалент 151500,00 грн. за курсом НБУ на момент укладання цього договору на споживчі потреби (а.с. 49-52). З метою належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, [PERSON], як майновий поручитель передав в іпотеку ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» нерухоме майно, а саме: будинок за номером [ADDRESS] зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 76,22 кв.м., житловою площею 40,82 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 404,6 кв.м. Договір іпотеки від 20.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2193 (а.с.55-58). В заяві № 764 (2-02) від 20.07.2007 року на ім'я приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] повідомив, що в забезпечення виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом передає в іпотеку будинок за номером [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю, оскільки на час його набуття [PERSON] не одружений, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ним права власності на майно, в тому числі за договором оренди, і відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України, немає (а.с. 104). Постановою від 29.07.2013 року заступником начальника Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Закалашнюк О.С. відкрито виконавче провадження № 39049927 про примусове виконання виконавчого листа № 404/4347/13-ц, виданого 19.07.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок за [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 45). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, позивач на підтвердження порушення її прав з боку відповідачів суду не надала. Не доведено, що будинок розташований у [ADDRESS], відноситься до спільного майна подружжя в розумінні визначеному Главою 8 СК України. Так, договір купівлі - продажу житлового будинку від 06.07.1998 року погашено, після розірвання шлюбу вказана нерухомість до обсягу спільного майна подружжя не ввійшла, протилежне суду не доведено. Натомість, у 2007 році позивач отримав одноособове право власності на будинок, на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 02.07.2007 року № 746 (а.с.48). Вказане рішення не оскаржувалось, на його підставі відбулась державна реєстрація права власності. Таким чином, за недоведеності позивачем права вважати будинок[ADDRESS] спільним майном подружжя, порушень при посвідченні іпотечного договору нотаріусом не встановлено. Відтак, законодавчо-визначених підстав для задоволення позову в межах його обґрунтування не має. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. При такому вирішенні спору судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed