Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при цьому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на користь позивача у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини у віці до 18 років, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилалася на той факт, що відповідач не здійснює матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, у звязку із чим вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, про що надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності та в разі неявки відповідача розглядати справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти позову заперечував, пояснив, що він офіційно не працює, може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, також зазначив, що він щомісячно перераховує позивачу кошти на утримання дитини в розмірі 500 гривень, купляв речі, але позивач відмовилась їх брати. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 12 вересня 2003 року по 18 лютого 2013 року. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані здійснювати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судом встановлено, відповідач не є інвалідом, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має інших аліментних зобовязань, інших непрацездатних осіб на утриманні немає. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач жодним чином не довів, що відповідач має можливість сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, у звязку із чим суд задовольняє позов частково, виходячи із загальних засад цивільного законодавства (ст.3 ч.1 п.6 ЦК України), а саме справедливості, добросовісності та розумності, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Також, з відповідача необхідно стягнути державне мито на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial