Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 17 травня 2007 року з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 15. Від даного шлюбу у них народилося дві доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого подружні стосунки між ними фактично припинені. Оскільки вони з липня 2017 року разом не проживають, питання розірвання шлюбу нею обдумане, тому просить позов задовольнити. Ухвалою Перечинського районного суду від 15 листопада 2018 року [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення 1 (один) місяць, а провадження у справі до закінчення визначеного судом строку для примирення зупинено. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 17 грудня 2018 року провадження у даній справі поновлено та призначено судове засідання на 10.00 год. 21 грудня 2018 року. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, дітей на подальше проживання залишити при ній. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов визнав, не заперечив щодо залишення дітей на подальше проживання при позивачу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 17 травня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне - Ганич) [PERSON], [INFO], актовий запис №15 (а. с. 5, 6-7). Від даного шлюбу у них народилося двоє доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 8, 9). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сімю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, строк для примирення, наданий подружжю, результатів не дав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до квитанції № 0.0.1138078350.1 від 19 вересня 2018 року позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору (а. с. 1). Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 352,40 грн. (704,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з [PERSON], що відповідає положенням\~ ст. ст.141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved