Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 25.10.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], 20.05.2014 року, яка на даний час є малолітньою. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вона з відповідачем подружніх відносин не підтримує, спільного господарства не ведуть, більше року разом не проживають. Під час спільного проживання відповідач не поважав її як дружину, часто зловживав алкогольними напоями, в нетверезому стані вчиняв сварки, обзивав її нецензурними словами. Відповідач безвідповідальний, участі у вихованні дитини не приймає, оскільки до неї байдужий. Надалі перебувати у шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, а тому просить шлюб розірвати, місцем проживання дитини визначити її місце проживання та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Різак». Судові витрати по справі віднести на її рахунок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглянути у його відсутності. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2013 року (а.с. 3). Подружнє життя між сторонами не склалося, у них різні характери та погляди на життя, через що виникають різного роду суперечки та непорозуміння, відповідач в нетверезому стані вчиняє сварки, вихованям дитини не займається, протягом останнього часу разом не проживають. У шлюбі у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], 20.05.2014 року, яка на даний час є малолітньою (а.с. 4). Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Різак». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітньої дитини визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні спору, враховуючи те, що позивач в позові просив судові витрати по справі віднести на її рахунок, суд вважає, що судові витрати по справі віднести на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved