Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення донькою навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.07.1998 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого народилась [PERSON], [INFO]. Донька навчається в Придніпровській [PERSON] Будівництва та Архітектури, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно ніякої допомоги не надає, а на її утриманні знаходиться двоє повнолітніх дітей, при тому що вона отримує невелику заробітну плату та її сімя знаходиться у скрутному матеріальному становищу, у звязку з цим, звернулась до суду з цим позовом. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 25.07.1998 року сторони по справі уклали шлюб, від якого 25.10.1998 року народилась [PERSON], яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно довідки №316 від 27.10.2016 року, [PERSON] є студенткою першого курсу економічного факультету, денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури». Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько повинен піклуватися про дитину, утримувати її, на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати щомісячно на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved