Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона згідно Договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 28.12.2007 року та Договору дарування 1/3 частини квартири від 29.04.2008 року є власником 2/3 частин зазначеної квартири. З 10.12.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22.12.2016 року було розірвано. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак з березня 2016 року в ній не проживає, речей його у квартирі немає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує. Разом з тим, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати на сплату судового збору та на правову допомогу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - [PERSON], будучи допитаним за його згодою в якості свідка, в судовому засіданні показав, що він є власником 1/3 частки зазначеної квартири, в якій проживає з 1985 року, що відповідач - це колишній чоловік його дочки - позивача у даній справі, який півтора роки не проживає в зазначеній квартирі, оскільки виїхав з неї, забравши всі свої речі. Зазначив, що відповідач у спірній квартирі не з'являється та комунальні платежі, які на нього нараховуються, не сплачує. Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивачів, знає їх біля 9 років, що відповідач - це колишній чоловік позивача [PERSON], якого вона півтора року взагалі не бачила. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до Договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 28.12.2007 року та Договору дарування 1/3 частини квартири від 29.04.2008 року позивач є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] (а.с.8-12). Позивач та відповідач з 10.12.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.12.2016 року було розірвано (а.с.15). Відповідач є зареєстрованим в зазначеній квартирі, як член сім'ї власників житла (а.с.13). Судом у судовому засіданні установлено, що відповідач півтора роки в зазначеній квартирі не проживає. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з березня 2016 року підтверджується актом від 17.08.2017 року, складеному мешканцями будинку №2 (а.с.14). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідка та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Разом з тим, на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.1). Стосовно частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає, що дана частина позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial