Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, де є третя особа, про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] було розподілено майно набуте за час шлюбу відповідно до рішення суду та ухвали про затвердження мирової угоди. Проте, майном яке було виділено у власність позивача, остання не може розпорядитися на власний розсуд, оскільки на це майно накладений арешт, у зв'язку із наявністю заборгованості у [PERSON] Враховуючи наведене, позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом, розмір якого в подальшому зменшила та просила виключити із переліку майна квартиру. Представник відповідача ТОВ «Факторин фінанси» просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що майно за позивачем не було зареєстровано, а отже перехід права власності на нього не відбувся. Інші учасники процесу, будучи повідомленими належним чином в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду справи, проти чого не заперечували позивач та представник відповідача ТОВ «Факторин фінанси». Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2008 року, що підтверджено додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2013 року, в порядку розподілу майна подружжя за позивачем визнано право власності на автомобіль марки «МАЗДА 6» д.н.з. [NUMBER] /а.с. 7-14/. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Таким чином, позивач набула права власності на вище вказаний автомобіль, незважаючи на не вчинення дій щодо перереєстрації транспортного засобу, тому що така реєстраціє тільки підтверджує право власності а не надає його, оскільки таке право надано позивачу вище вказаними судовими рішеннями, які набрали чинності і є обов'язковими. Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2013 року, постанов ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 13.02.2013 року, 10.06.2013 року, 28.12.2011 року, 30.05.2012 року, постанов ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві від 19.09.2012 року на автомобіль марки «МАЗДА 6» д.н.з. [NUMBER] накладено арешт /а.с. 72/. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги про зняття арешту з автомобіля є законними та обґрунтованими, оскільки останній порушує право власності позивача. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимог щодо іншого майна, а саме мотоциклу марки «Хонда» та земельної ділянки у м. Ялта (далі - майно) слід відмовити виходячи з наступного. Так, 14.06.2012 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва затверджена мирова угода між позивачем та [PERSON] за умовами якої в рахунок погашення аліментів останній згоден передати позивачу у власність вище вказане майно /а.с. 15, 16/. Проте, в подальшому з боку [PERSON] будь яких дій щодо передачі майна не вчинено, а отже майно у власність позивача не передано, мирова угода не виконана. На підставі викладеного та

Outcome: partial