overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], посилаючись на наступне. 11 січня1992 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося, сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є нездоланні протиріччя між ними, що призводить до постійних сварок та конфліктів, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. У позивача та відповідача різні погляди на сімейні відносини виконання подружніх обовязків. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, знаходить можливим розглянути справу на підставі наданих доказів, та ухвалити рішення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 11 січня 1992 року, Камянською сільською радою, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №441193. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач впевнена, що зберегти здорову сім`ю не можливо, шлюб набув формального характеру. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Позивач має бажання розірвати шлюб із відповідачем. Очевидним є той факт, що шлюб між сторонами розпався, став формальним. Подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав та охоронюваних законом інтересів як позивача, так і відповідача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ Відповідач, позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], посилаючись на наступне. 20 червня 2011 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 23. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося, сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є нездоланні протиріччя між ними, що призводить до постійних сварок та конфліктів, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. У позивача та відповідача різні погляди на сімейні відносини виконання подружніх обовязків. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, знаходить можливим розглянути справу на підставі наданих доказів, та ухвалити рішення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2011 року, у виконавчому комітеті Красноїльської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №068014. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач впевнена, що зберегти здорову сім`ю не можливо, шлюб набув формального характеру. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Позивач має бажання розірвати шлюб із відповідачем. Очевидним є той факт, що шлюб між сторонами розпався, став формальним. Подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав та охоронюваних законом інтересів як позивача, так і відповідача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ Відповідач, позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], посилаючись на наступне. 22 жовтня 2005 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 08. Від шлюбу у сторін народилася [PERSON] [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є нездоланні протиріччя між ними, що призводить до постійних сварок та конфліктів, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. У позивача та відповідача різні погляди на сімейні відносини виконання подружніх обовязків. Позивач у судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, знаходить можливим розглянути справу на підставі наданих доказів, та ухвалити рішення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2005 року, у виконавчому комітеті Бобовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №008417. Від шлюбу у сторін народилася [PERSON] [INFO]. Позивач впевнена, що зберегти здорову сім`ю не можливо, шлюб набув формального характеру. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Позивач має бажання розірвати шлюб із відповідачем. Очевидним є той факт, що шлюб між сторонами розпався, став формальним. Подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав та охоронюваних законом інтересів як позивача, так і відповідача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ Відповідач, позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності. Свій позов мотивує тим, що вона є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Вказує, що в даній квартирі також зареєстрований її брат [PERSON] Відповідач в вищезазначеній квартирі не проживає з 1989 року, та був виписаний у звязку з проходженням навчання у Севастопольському військово-морському інженерному училищі та відбував службу за призначенням не у м. Луцьку. У 2009 році відповідач знову прописався в даній квартирі, однак, ніколи там не проживав. Зазначає, що внаслідок реєстрації відповідача в даній квартирі збільшуються витрати за користування комунальними послугами, утримання будинку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою № 20 у будинку № 31 по вул. Декабристів у м. Луцьку. До початку судового розгляду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 15.08.2010 року на праві спільної сумісної власності належить ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до будинкової книги А№104138, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як вбачається з повідомлення Луцького ВП ГУНП Головного управління національної поліції України від 10.08.2016 року за № 3/13895, що в ході проведення перевірки встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає в [INFO] близько 20 років (а.с. 11). Отже, відповідач [PERSON] будучи членом сімї власників жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 20 у будинку № 31 по вул. Декабристів у м. Луцьку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №133 у будинку 31 по вул. Балакіна в м. Кривий Ріг. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 14 грудня 1969 року [PERSON] отримав ордер №167, виданий Виконавчим комітетом Центрально-міської районної ради м. Кривого Рогу, на зайняття квартири [ADDRESS], який в подальшому перейменований на вул. Балакіна. 16 березня 1972 року народилась [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. З того часу вона користується зазначеною квартирою, в якій проживає до цього часу. Вказана квартира складається з двох кімнат та не приватизована. Згідно довідки «ЖЕО №35» на теперішній час в квартирі зареєстровані позивач та її брат [PERSON], [INFO]. З 2000 року відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає та жодного разу за 15 років не зявився за місцем своєї реєстрації в даній квартирі. Вказаний факт підтверджується відповідним актом, завіреним ТОВ «Житлосервіс-КР», а також його можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що вона вимушена оплачувати комунальні послуги і за відповідача, а також неможливістю оформити субсидію на оплату комунальних послуг у вказаній квартирі, позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити, при цьому не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Також пояснила, що на даний час їй не відоме місце проживання відповідача, який не проживає за місцем реєстрації. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини його неявки суд не відомі. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона є сусідкою позивачки, проживає в цьому ж будинку, квартира 132. Буває у позивача в гостях. Відповідач, який є братом позивачки, проживав за місцем своєї реєстрації до 1987 року, останній раз вона бачила відповідача до 1990 року. Вона знала батька позивачки та відповідача, який помер пять років назад. В квартирі речей відповідача не має. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона також є сусідкою позивачки. Вона не бачила відповідача за місцем своєї реєстрації з 1996 року, де він зараз проживає їй невідомо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, з якого вбачається, що позивач на праві приватної власності є власницею квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідач є колишнім власником належної їй квартири, яку він подарував їй 02.07.2014 року. Відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з 10.03.2016 року та не сплачує житлово-комунальні послуги. Вирішити спір щодо зняття з реєстрації сторони не може. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свій позов мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вказує, що в даній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] Відповідач в вищезазначеній квартирі з 27.09.2016 року не проживає. Зазначає, що відповідач не виконує обовязки, що випливають з договорів найму на дання послуг по утриманню житлового приміщення. Добровільно відповідач не бажає зніматися з реєстрації, мотивуючи відсутністю часу на бюрократичні процедури. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою за адресою: м. Луцьк, вул. Кондратюка, 2/4 та зняти його з реєстраційного обліку в даній квартирі. До початку судового розгляду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Козел) І.А. на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до будинкової книги А№63276, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] (а.с. 12-15). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з 27.09.2016 року в вищезазначеній квартирі не проживає. Отже, відповідач [PERSON] будучи членом сімї власника жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 4 у будинку № 2 по вул. Кондратюка у м. Луцьку. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Таким чином, вимога позивача про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку також підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона проживає разом з сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідач, колишній чоловік позивачки є квартиронаймачем за даною адресою, оскільки квартира не приватизована. З вересня 1997 року відповідач за даною адресою не проживає, забрав речі індивідуального вжитку. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за даною адресою. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позивні вимоги визнали, просили їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 167 ч.2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2000 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний, що не заперечується сторонами по справі. З довідки про склад сім'ї, виданої ЖКП № 7 м. Луцька вбачається, що членами сім'ї [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] є її син та колишній чоловік, [PERSON] Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1113 від 23.06.2006 року, відповідач є квартиронаймачем за адресою : [ADDRESS] З актів перевірки паспортного режиму від 22.01.1999 року, 17.12.1999 року, 18.04.2000 року, 29.06.2006 року, 28.07.2006 року, 30.08.2006 року, складеного працівниками ЖКП № 7 м. Луцька вбачається, що на час перевірки [PERSON], який прописаний по [ADDRESS] був відсутній за даною адресою. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в цьому будинку понад шість місяців без поважних причин. Судові витрати слід залишити за позивачем так як остання не наполягає на їх стягненні з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на піставі договору дарування вона є власником квартири [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрований її син [PERSON], котрий більше 10 років не проживає у цьому помешканні. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою №3 по вул. Кунцевича, 5 в м. Володимирі-Волинському, Волинської області. Позивача в судовому засідані підтримала позовні вимоги, надала пояснення в їх обгрунтування аналогічні тим, що викладені у позові, просила позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Додатково пояснила, що відповідач є її сином, котрий зареєстрований і проживав у ньому як член її сім»ї. Жодних перешкод у користуванні відповідачу цим помешканням вона не чинить. Відповідач з власної волі більше десяти років не проживає за цією адресою, без поважних причин. Факт реєстрації відповідача створює перешкоди у користуванні житлом, оскільки позивач не може оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечує позивач. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше 10 років, не навідується до нього. Позивач не створює відповідачу перешкод у користуванні житлом. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 05.10.2001 р. [PERSON] належить житлова квартира під №3 по вул. Кунцевича, 5 в м. Володимирі-Волинському, Волинської області. Із довідки про склад сімї та проживання від 12.10.2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] Поясненнями позивача та свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується, що [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин більше 10 років. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що [PERSON], будучи членом сім»ї [PERSON], котра є власником спірної квартири, не проживає у цьому помешканні без поважних причин понад рік, тому згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. \~ \~ \~ \~Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved