Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі спільного життя сторони виявили, що вони мають різні характери, погляди на сімейне життя, сторони по справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, тому вона звернулась до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі на позові наполягає (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що на розлучення згодний (а.с. 15). Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 138 (а.с. 3). Сторони по справі від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 373 (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушуванняжінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а також суд враховує визнання відповідачем позовних вимог, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved