Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з кінця осені 1997 року вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON], під час якого вони спільно проживали у будинку за адресою: [ADDRESS], мали спільний побут, вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання та ремонт житла, за спільні кошти сплачували рахунки по комунальним послугам. [INFO] [PERSON] помер, його похованням та організацією проведення поминальних обідів, встановленням пам'ятника займалась особисто позивач. У зв'язку з необхідністю подати заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини [PERSON] зверталась до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із померлим. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2012 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю в період з 01 січня 2004 року по [INFO]. Вказане рішення було оскаржено в апеляційному порядку спадкоємцем другої черги - відповідачем по справі [PERSON] і ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 жовтня 2014 року скасоване, як таке, що ухвалене в порядку окремого провадження, а наявності спору про право на спадщину. При цьому апеляційним судом заявниці було роз'яснено її право на звернення до суду у порядку позовного провадження. У зв'язку з викладеним, позивач для захисту свого права на спадкове майно звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить встановити факт її проживання однією сім'єю з померлим [PERSON] у період з 11 листопада 1997 року по [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені, зазначивши при цьому, що починаючи з листопада 1997 року [PERSON] проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю, була зареєстрована у його будинку, вела з ним спільне господарство, але офіційного шлюбу вони не укладали, у зв'язку з чим є необхідність встановити факт спільного проживання у судовому порядку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами доводів, викладених у позовній заяві, у зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заяви, в тому числі через свого представника, у яких просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, підтвердила факт спільного проживання позивача з її сином [PERSON] з 1997 року по день його смерті (а.с. 27, 41). Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справ, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області 15 грудня 2011 року (а.с. 62). Позивач [PERSON] з 1997 року по [INFO] проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Вказаний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Вільнянської міської ради № 668 від 27 квітня 2012 року (а.с. 4), паспортом позивача (а.с. 5-6) та відомостями домової книги (а.с. 64-66), з яких вбачається, що [PERSON] з 16 березня 2002 року зареєстрована у [ADDRESS], тобто у житловому приміщенні, де мешкав її померлий чоловік. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] (сусідки) підтвердили, що заявниця [PERSON] з листопада 1997 року постійно проживала з [PERSON] як одна сім'я, мала з ним спільний побут та спільне господарство, після смерті [PERSON] його похованням та організацією проведення поминальних обідів займалась особисто позивач [PERSON] З досліджених у судовому засіданні фотокарток (а.с. 48-56), документів на придбання побутової та іншої техніки (а.с. 67-76), квитанцій та рахунків на організацію поховання та поминальних обідів (а.с. 57, 63), накладної на придбання пам'ятника (а.с. 58) судом встановлено, що [PERSON] та померлий [PERSON] були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, доводи позивачки знайшли своє підтвердження за результатами розгляду справи. Разом з тим, відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки ст. 3 Сімейного Кодексу України, згідно якого встановлюється факт проживання однією сім'єю, набрала законної сили 01 січня 2004 року, факт такого проживання встановлюється саме з цієї дати, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без шлюбу з 01 січня 2004 року до [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial