Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 12 грудня 2006 року між нею та відповідачем у справі було розірвано шлюб. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач у справі. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Самостійне утримання дитини ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття,. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала письмову заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області [PERSON] було оголошено в розшук та провадження у справі зупинено. Із повідомлення Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області вхід.№7949 від 19 листопада 2013 року встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Ухвалою Ямпільського районного суду від 20 листопада 2013 року провадження у справі відновлено та направлено до Липовецького районного суду Вінницької області доручення про допит відповідача [PERSON] в порядку окремого доручення. Як вбачається з журналу судового засідання Липовецького районного суду Вінницької області від 20 грудня 2013 року, відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON]- в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за місцем його реєстрації. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, позивачкою дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. З урахуванням позицій сторін та вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, відповідач [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання свого сина, відповідно до чинного законодавства України, а саме: відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в частці від заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] і не надає матеріальної допомоги на утримання, тому суд має підстави для задоволення вимог і вважає необхідним задоволити заявлені позовні вимоги. При вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на дитину, щомісячно до її повноліття. З відповідача слід стягнути кошти (аліменти) на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від доходу батька - відповідача [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 31 липня 2013 року за вхід.№5202, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 31 липня 2013 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved