Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про звільнення спадкового майна з-під арешту посилаючись на те, що постановою ВП 34771834 від 25 грудня 2012 року державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 2190,3 кв.м, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №12450958, належить ВАТ «Ресторан Поділля» та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум». Тому просить скасувати постанову про накладення арешту та скасувати запис про обтяження на нежитлове приміщення. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби у судове засідання з'явився, заперечив проти позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що постановою ВП 34771834 від 25 грудня 2012 року державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 2190,3 кв.м, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №12450958, належить ВАТ «Ресторан Поділля» та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум», зазначені обставини підтверджуються даними інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 30.10.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Вимогами ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Сторони іпотечного договору згідно ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудового способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача, або третіх осіб звернутися з відповідним позовом до суду. Вимогами ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом. Обтяжувач має право згідно ч.1 ст.30 задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями, а також обтяженнями, які були зареєстровані раніше з моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет, згідно з правилами, встановленими розділом ІІІ цього Закону. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволенням вимог стягувача заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. У відповідності до ч.1 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Суд вважає, що позивач має право першочергового стягнення на вказаний предмет іпотеки нежитлове приміщення, загальною площею 2190,3 кв.м, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №12450958, належить ВАТ «Ресторан Поділля» та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум». Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Вимогами ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно, і про зняття з нього арешту. Не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині скасування запису про обтяження №12450958 від 25.12.2012 року з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна так, як скасування рішення яке стало підставою для реєстрації обтяження є підставою і для скасування запису про нього. Крім цього, позивачем не наведено та не представлено доказів які вказують на порушення його прав в подальшому тому суд вважає зазначену вимогу передчасною. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що слід звільнити з-під арешту нежитлове приміщення загальною площею 2190,3 кв.м, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Шевченка, 34, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №12450958, належить ВАТ «Ресторан Поділля» та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум» . Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: partial