Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалася на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 19.06.2007 року. Від цього шлюбу у них є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони з липня 2013 року не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, відсутність взаємоповаги, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб та визначити місце проживання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за її місцем проживання. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 19.06.2007 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №828. Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони з липня 2013 року не підтримують подружніх відносин, з вказаного часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Положеннями ст.161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, при визначенні місця проживання дитини суд враховує стать та вік дитини, те, що малолітня з моменту фактичного припинення подружніх відносин між батьками проживає з матір'ю, відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти визначення місця проживання дитини за місцем проживання позивачки. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved