overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2002 року. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. На сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей на надає. Відповідач має постійну роботу, проте середньомісячний його заробіток їй не відомий. На сьогоднішній день відповідач працездатний, не являється інвалідом, аліменти нікому не сплачує, тому має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 4, 5 ). Приймаючи до уваги вищевикладене, згоду сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 16 березня 2015 року і до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до [INFO], а починаючи з 30 жовтня 2020 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 03.06.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу у них з відповідачем є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів на її користь на утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 900 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення сином повноліття, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ), який проживає разом з матір'ю [PERSON]. Приймаючи до уваги вищевикладене, згоду сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви, а саме з 21 травня 2014 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 21 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем [INFO] народилася спільна донька [PERSON]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у його відмові добровільно забезпечувати свою доньку та створити їй належні умови для здорового фізичного та духовного розвитку дитини, яка через свій вік потребує повної матеріальної підтримки та захисту. Їй відомо, що відповідач має інші аліментні зобов'язання по утриманню його неповнолітньої доньки від попереднього шлюбу, [PERSON], [INFO], які він здійснює за рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 28.09.2006 року. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 28 вересня 2006 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2006 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] ( а.с. 10). Приймаючи до уваги вищевикладене, згоду сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви, а саме з 19 червня 2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2004 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У січні 2015 року відповідач покинув їхню сім'ю і з того часу вони проживають окремо. Вона проживає разом з сином, який перебуває на її утриманні. Відповідач свої сімейні та батьківські обов'язки не виконує, не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, життям сина не цікавиться. Відповідач працює, але не надає достатні кошти, необхідні на утримання їхнього сина. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви та до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ), який проживає разом з матір'ю [PERSON]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у цивільному шлюбі з 2002 року. Від спільного проживання у них є дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим, крім того, з відповідачем тривалий час проживають окремо. Їхня дитина потребує утримання, а батько зобов'язаний брати участь в утриманні сина. На даний час вона тимчасово не працює. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 2 ). Приймаючи до уваги вищевикладене, згоду сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви, а саме з 03 липня 2014 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 29.08.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Вони з відповідачем проживають окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). Приймаючи до уваги вищевикладене, згоду сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви, а саме з 01 вересня 2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 67/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані позивач, її мати, син та відповідач, який є колишнім чоловіком позивача. З 2010 року відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у домоволодіння [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником 67/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується відповіддю №12064 виданою КП ДМБТІ від 21.10.2013 року. За вказаною адресою зареєстровані позивач, її мати [PERSON], син позивача [PERSON] та відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2012 року. Факт реєстрації відповідача підтверджується довідкою про склад сім'ї від 16.01.2014 року виданою квартальним комітетом №9. З 2010 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих та носильних речей в квартирі немає. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані позивач, її донька, онука та відповідач, який є колишнім чоловіком її доньки. З квітня 2012 року відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане КП ДМБТІ від 23.06.2010 року. За вказаною адресою зареєстровані позивач, її донька, онука та відповідач, який є колишнім чоловіком її доньки, відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2012 року. Факт реєстрації відповідача підтверджується довідкою №6825 про склад сім'ї від 09.04.2014 року виданою КЖЕП №2. З квітня 2012 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується актом про обстеження житлового приміщення від 08.04.2014 року. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається на те, що вона та відповідач зареєстровані у [ADDRESS]. Відповідач з січня 1991 року не мешкає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, в квартирі не має його особистих речей та предметів його побуту, тому позивач просить визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник Єдиного абонентського відділу №2 КП «Міська комунальні платежі» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу відповідно чинного законодавства. Відповідач та представник Головне управління в Дніпропетровській області Шевченківський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Дніпро, у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS] та зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до довідки про склад сім'ї та місце реєстрації №9135 від 10.04.2017 року, у квартирі [ADDRESS] також зареєстрований відповідач [PERSON] Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній кімнаті з січня 1991 року, речей його особистого користування та побуту в спірній квартирі немає. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача - [PERSON] у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved