Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем 12.07.2002 року уклала шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. 04.11.2009 року між подружжям шлюб було розірвано. Починаючи з 2004 року відповідач не проживає разом із родиною, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, з дитиною не спілкується, виховання не здійснює. Вказує на те, що виховання та утримання дитини здійснює вона та вітчим [PERSON]. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, надали пояснення, позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки і піклування в особі Покровської районної в місті ради надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, оскільки, відповідач по справі не зареєстрований та не мешкає в Покровському районі - надати висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав не має законних підстав. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради в судовому засіданні вважав за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 12.07.2002 року (а.с. 5). Під час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб 04.11.2009 року (а.с. 6). 19.12.2009 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №113 [PERSON] навчається в цій школі з першого класу, має здібності до навчання, але не завжди їх реалізовує. Мати, [PERSON], займається вихованням сина, цікавиться його успіхами, відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON], у житті школи та класу участі не брав, батьківські збори не відвідував, навчальною діяльністю [PERSON] не цікавився, з класним керівником не спілкувався (а.с. 9). З довідки вбачається, що дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно висновку Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], враховуючи інтереси дитини, виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 31). Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що з 19.12.2009 року перебуває у шлюбі з [PERSON], а разом проживають з 2006 року. [PERSON] ніколи не бачив, участі не приймає, дитина батька не цікавить. Також, зазначив, що дитина називає його батьком, та він має намір встановити батьківство на дитину. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача 20 років. [PERSON] була одружена з відповідачем, та, ще до того, як вони розірвали шлюб, вони разом не проживали. Дитині він не допомагає. Вказала на те, що не бачила [PERSON] близько 10 років. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України, визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та надані на підтвердження їх докази і беручи до уваги, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною взагалі; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно сина - [PERSON]. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 640,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved