Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття сина, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалось, в них різні погляди на життя, в результаті чого постійно виникають сварки та суперечки. Подальше збереження родини вважає неможливим. Також просить стягнути аліменти на утримання сина, оскільки відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Доповнила, що розірвання шлюбу обумовлено інтересами дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу заперечував, оскільки бажає зберегти родину. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Згідно свідоцтва про шлюб сторони 05 лютого 2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 62. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дитини, з приводу чого в них часто виникають спори та суперечки. Останні півроку сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно довідки виконавчого комітету Світлодолинської сільської ради № 404 від 01 серпня 2014 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Інших осіб, які мали б можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина немає. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча працює в ТОВ «Руслан-Комплект» та має можливість працевлаштуватись та надавати позивачці таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2014 року і до досягнення сином повноліття.

Outcome: approved