Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, які втратили право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.10.2008 р. Чукалівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі не є членами її сім`ї, у будинку не проживають, місце їх перебування невідоме. Дана обставина створює певні труднощі у користуванні будинком. Просила визнати відповідачів такими, які втратили право на користування житловим приміщенням- житловим будинком по [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачі не з`явилися ні в підготовче, ні у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 01.10.2008 р. Чукалівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, є власником будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна(а.с.6). На даний час відповідачі, які не є членами сім`ї позивача не проживають у даному будинку, однак не знялися з реєстрації місця проживання, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16. Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України суд прийшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника житлового приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що реєстрація відповідача у житловому будинку позивача порушує її право власності, створює їй перешкоди у користуванні будинком. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами- суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, що підлягає до задоволення. З відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2114,40 грн. сплаченого судового збору, а саме по 704,80 грн. з кожного з відповідачів. На підставі наведеного, відповідно до ст. 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved