Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки; стягнути з відповідача на її утримання, як дружини, яка потребує матеріальної допомоги аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] 3-х років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 11.07.2015 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. З відповідачем сумісно не проживають. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання дружини не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому їй одній дуже важко утримувати дитину. Відповідач фізично здоровий, працездатний, не працює, на його утриманні інших дітей не має, та позивач гадає що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та непрацюючої дружини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштові відправлення про вручення судової повістки, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11.07.2015 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області 11.07.2015, актовий запис № 53. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18.11.2015 виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 13. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дитина проживає разом з позивачем по справі. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між позивачем та відповідачем не укладено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 2,4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки та в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на утримання дружини суду не надав, а також не надав інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки суд врахував, що відповідач є фізичною особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини в зазначеному позивачем розмірі. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved