Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом який згодом уточнила про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом, в якому просить встановити той факт, що вона, [PERSON], є племінницею [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року, та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/8 частину житлового будинку за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського, буд. 223, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року, визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського, буд. 223, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року. Позовна заява обґрунтовується тим, що позивач є племінницею [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року. Після смерті дядька, позивач звернулась до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області з питання прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на 1/8 частину житлового будинку за адресою: м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського (Калініна), буд. 223, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2015 року та з питання прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, відповідно до якого вказану 1/2 частину дядько заповідав саме позивачу, на 1/2 частину вказаного вище житлового будинку, яка належала померлому на підставі договору дарування від 05.12.1989 року. Власником іншої 3/8 частин вказаного будинку є позивач. Вивчивши надані позивачем документи, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2017 року, відповідно до якої в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину житлового будинку та в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку відмовлено у зв'язку з тим, що не було надано документів, які підтверджують родинні стосунки між позивачем та померлим дядьком та не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказані частини будинку. Також дядько позивача перебував у безпорадному стані та вона постійно за ним доглядала. На теперішній час, після смерті дядька, у позивача не збереглось оригіналів свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2015 року, та оригіналу договору дарування від 05 грудня 1989 року, що унеможливлює оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, тому позивач вимушена звернутись до суду із даною заявою. Позивач у судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, у звязку з відсутністю заперечень проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підтавав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно копії свідоцтва про народження І-ЖС № 359810, 14.11.1973 року народилася позивач, її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЖС № 259925, позивач уклала шлюб з [PERSON], після укладення якого її прізвище змінено з «Кириленко» на «Пономаренко» (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серія РД № 496898, батьками [PERSON] вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON] Фомінічна (а.с.10). Дошлюбне прізвище матері позивача «Сидоренко», було змінене на «Кириленко», у звязку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про одруження УІ-УР № 194541 (а.с.11). Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом зясовано, що факт встановлення родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим дядьком [PERSON] необхідно для прийняття спадщини. 05 жовтня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС номер 364561 (а.с.6). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/8 частину житлового будинку за адресою: м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського (Калініна), буд. 223, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2015 року № 1-41 (а.с.16,17,22-23). Відповідно до довідки КП «ММБТІ» від 06.07.2017 року № 1952, право власності на житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського (Калініна), буд. 223 зареєстровано: на ? частку за [PERSON] на підставі договору дарування від 05.12.1989 року за реєстровим № 2-6439 посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою Запорізької області і зареєстрованого в КП «ММБТІ» 28.12.1989 року за реєстровим записом 10859, на ? частку за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.05.1958 року за № 34 виданого міськкомунгоспом (а.с.13,18-19). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, 3/8 частин житлового будинку розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського (Калініна), буд. 223 зареєстровано за [PERSON] (а.с.14,15). За своє життя [PERSON] 15.12.2001 року склав заповіт, відповідно до якого він на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належну йому ? частину домоволодіння № 223 в м. Мелітополь по вул. Михайла Оратовського (Калініна) заповідав [PERSON] (а.с.20). Крім того судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] (Калініна), 223 та здійснювала догляд за [PERSON] до дня його смерті (а.с.24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У строки, передбачені ЦК України, позивач звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого дядька [PERSON], однак нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2017 року, відповідно до якої в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину житлового будинку та в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку відмовлено у зв'язку з тим, що [PERSON] не було надано документів, які підтверджують родинні стосунки між [PERSON] та померлим дядьком та не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказані частини будинку (а.с.12). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] Мелітопольською державною нотаріальної конторою була заведена спадкова справа № 21/2017. Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі та встановити факт, що[PERSON] є племінницею [PERSON] померлого 05 жовтня 2016 року, визнати за [PERSON], право власності на 1/8 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського, буд. 223, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року, визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Оратовського, буд. 223, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 05 жовтня 2016 року.

Outcome: approved