Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом посилаючись на те, що 04.11.2020 бухгалтером ПП «Вомонд» за місцем її роботи, їй було надано примірник постанови від 16.10.2020 виданої приватним виконавцем Кісельовою В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчих документів № 8562 від 28.08.2020, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. При цьому, у вказаній постанові у відомостях про боржника вказана адреса [ADDRESS] до якої позивач не має ніякого відношення. 18.11.2020 на електрону адресу позивача надійшов лист відповідь від приватного виконавця, який містив копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 63150053 від 29.09.2020 та копію виконавчого напису нотаріуса № 8562 від 28.08.2020. З даних документів вбачається, що виконавчий напис винесено про стягнення з позивача на користь ТзОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 13 305,43 грн. за кредитним договором № 92757629000 від 12.08.2014, укладеним між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі договору факторингу № 19 від 09.07.2015, яке в подальшому уклало договір факторингу з відповідачем № 26.10.18-ДГ від 26.10.2018 за умовами якого ТОВ «ФФК «Довіра та гарантія» відступив своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання відповідно до укладених договорів на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.06.2015 по 26.06.2020. Окрім цього, стягнуто на користь виконавця витрати на проведення виконавчих дій і винагороду. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною, за виконавчим документом здійснюється стягнення заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору, раніше взяті зобов`язання за яким виконані повністю. Про відступлення права вимоги за кредитним договором позивач повідомлена не була. Окрім цього, виконавчий напис очевидно вчинено за межами строку позовної давності. Тому на підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8562 від 28.08.2020, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та стягнути із відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Позивач подала до суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу слухати у її відсутності. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2020 приватним нотаріусом приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, яким вирішено: звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором 92757629000 від 12.08.2014 укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі договору факторингу № 19 від 09.07.2015, в свою чергу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклало договір факторингу № 26.10.18-ДГ від 26.10.2018 за умовами якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відступив на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання відповідно до укладених договорів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.06.2015 по 26.06.2020, загальна заборгованість боржника становить 13 305,43грн. (а.с. 16). Як наслідок відповідач звернувся до приватного виконавця Кисельової В.В. із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису № 8562 від 28.08.2020 відносно боржника [PERSON] (а.с. 15), у зв`язку з чим приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63150053 від 29.09.2020 про звернення стягнення із [PERSON] загальної заборгованості, що становить 13 305,43 грн. (а.с. 14). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; нормативно-правовий акт № 1172 від 29.06.1999, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Так те, що існує спір між сторонами свідчить твердження позивача, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності, оскільки кредитний договір № 92757629000 був укладений 12.08.2014, також в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення позивача про перехід права вимоги до кожного із кредиторів, окрім цього відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою п.6 ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Дані обставини саме і свідчать про відсутність безспірності. Водночас, копії документів, на підставі яких напис було вчинено, суду не надано, тому можливість перевірки дотримання нотаріусом положень вищевказаних нормативних актів відсутня. В той же час, відповідач доводи позивача про те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не заперечив та не спростував. За таких обставин нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, не надав копії кредитного договору, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати (а.с. 10). На підставі викладеного, статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved