Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 10.11.2014 року. В ході судового засідання представник позивача за довіреністю - [PERSON](а.с. 51) позов підтримав та просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В. 13.01.2012 року, згідно з яким за малолітнім [PERSON], [INFO], визнано право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], яка складається з права на земельну ділянку, площею 5,221 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території села Дружба, Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 103374, виданого на підставі рішення сесії Чкаловської сільської ради № 13/23 від 13.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3507. В обґрунтування позовних вимог вказував, що при видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не було враховано наявність ще одного спадкоємця за законом - [PERSON], [INFO], яка є донькою спадкодавця [PERSON] та на момент відкриття спадщини була неповнолітньою, заяв про відмову від спадщини не подавала, а отже є такою, що прийняла спадщину. Оскільки вказане свідоцтво про право на спадщину порушує право позивача на спадщину, то воно підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, відповідно до ст. 1301 ЦК України. Відповідач - [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] та представник відповідачів по справі [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] (а.с. 52-54) визнали, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, однак стверджували, що порушення прав позивача на спадщину мало місце з її вини, оскільки вона звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька лише в грудні 2012 року, а також з вини нотаріуса, яка перед видачею свідоцтва про право на спадщину мала встановити вичерпне коло спадкоємців за законом. Державний нотаріус Криворізької районної державної нотаріальної контори до суду не з'явилася, відповідно до їх заяви просила справу розглянути за їх відсутності (а.с. 50). Вислухавши пояснення представників сторін, [PERSON], дослідивши письмові докази, давши оцінку всім доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Зі змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які народжені від різних шлюбів, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та розлучення, про народження дітей, та смерть [PERSON] (а.с. 3,4, 26-28, 38-39, 62). За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5, 221 га, яка розташована на території Чкаловської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ДП № 103374 (а.с. 61). У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з довідки Криворізької районної державної нотаріальної контори № 2174/02-14 від 21.10.2013 року (а.с. 59 справа № 177/2955/13-ц), довідки Чкаловської сільської ради № 230 (а.с. 22), заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а отже спадкування здійснювалося за законом. На момент відкриття спадщини, спадкоємцями [PERSON] першої черги є його батьки [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від спадщини на користь малолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.19-20), а також спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], які на момент відкриття спадщини були неповнолітніми, що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с. 28, 38). 13.01.2012 року, на підставі заяви [PERSON] (а.с. 32), яка діяла від імені малолітнього [PERSON], державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори, на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], відповідно до якого він отримав право на спадщину, яка складалася з права на земельну ділянку, площею 5,221 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території села Дружба, Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 103374, виданого на підставі рішення сесії Чкаловської сільської ради № 13/23 від 13.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3507. При видачі вказаного свідоцтва було порушено право неповнолітньої [PERSON], яка в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент її відкриття була неповнолітньою та протягом 6-ти місячного строку не подала заяву про відмову від неї, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 17-34). Твердження представника відповідачів щодо того, що порушення прав [PERSON] мало місце з її вини та вини нотаріуса, суд розцінює критично, оскільки в силуч.4 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, а згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, незалежно від часу її прийняття та видачі свідоцтва про право на спадщину. Що стосується вини нотаріуса в порушені прав [PERSON], то вказане також не обґрунтовано, оскільки як вбачається з заяв спадкоємців, в тому числі [PERSON], поданих до нотаріальної контори, вони не повідомили нотаріуса про наявність інших спадкоємців, зокрема доньки [PERSON] від попереднього шлюбу. Більш того, ст. 1301 ЦК України, не ставить можливість визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним в залежність від вини спадкоємців, на ім'я яких видано свідоцтво. Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року, такими іншими підставами може бути порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved