Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачці на підставі договору дарування належить житловий будинок № 53 по вул. Приміська в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Позивачка по страві [PERSON] 26.10.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області [PERSON] проживає в [INFO], та має склад сімї: син - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON]. [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з 2013. На теперішній час, місце знаходження відповідача невідомо. Цей факт, призводить до порушення її прав, як власниці будинку. Весь цей час позивачка самостійно сплачує комунальні послуги та несе витрати по утриманню будинку та земельної ділянки. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивачки, так як вона не має можливості розпоряджатися належним їй майном. Вирішити питання позасудовим порядком відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, рекомендованим листом у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, заяви про слухання справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні позивачу на підставі договору дарування № 431234 серії ВМЕ від 02.06.2009 та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 53, по вул. Приміська в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. (а.с. 10-11) 26 жовтня 1995 року відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 156443 від 02.06.2015 виданого (повторно) відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON]Ю.(а.с.8) Згідно довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 2355 від 14.07.2015 [PERSON] проживає в [INFO], та має склад сімї: [PERSON] син [INFO], [PERSON] мати. [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає з 2013. (а.с. 12) На теперішній час, місце знаходження відповідача невідомо, з будинку добровільно так і не виписався. Реєстрація відповідача в будинку № 53 за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вулиця Приміська, приводить до порушення прав позивачці, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в будинку, і вона повинна сплачувати їх за свій рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що на час розгляду справи відповідач як член сімї власника житла відсутній за місцем реєстрації та проживання понад один рік, суд вважає необхідним застосувати до правовідношень ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved