Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про поділ майна, посилаючись на те, що сторони за час перебування у зареєстрованому шлюбі набули майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, згоди про який сторони не дійшли, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та представник останньої позовні вимоги підтримали з урахуванням зменшення останніх. Відповідач позовні вимоги з урахуванням зменшень визнав, проте підтримав позицію третьої особи щодо розподілу квартири та неможливість такого поділу до виконання кредитних зобов'язань. Від третьої особи, до суду надійшли заперечення проти позову в частині розподілу квартири, посилаючись на те, що остання перебуває в іпотеці у третьої особи, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань сторін, отже поділ вказаної квартири на даний час є неможливим. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 року (а.с. 5). За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS] за договором від 22.06.2004 року № 43597 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладеним з АКБ «Аркада». Свідоцтво про право власності видане на ім'я [PERSON] (а.с. 9, 10-11, 78 - 79) та автомобіль «Ніссан Ноут», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано на ім'я [PERSON] (а.с. 12 - 14, 16). 25.08.2004 року між Національним банком України та [PERSON] було укладено договір № 126 про надання кредиту на придбання житла, згідно якого банк надає позичальнику довгостроковий кредит на придбання житла у сумі 126000 грн. строком на 20 років до 01.09.2024 року (а.с. 131 - 132). 06.05.2006 року між Національним банком України та [PERSON] було укладено іпотечний договір за № 2377, відповідно до якого відповідач передав Національному банку України в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а. с. 133 - 134). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи зазначене, суд вважає, що квартира [ADDRESS] та автомобіль «Ніссан Ноут», державний номерний знак [NUMBER], є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає поділу між ними з урахуванням рівності часток, що визначена законом. Придбання даної квартири за кредитні кошти, наявність невиконаних в повному обсязі кредитних зобов'язань, перебування спірної квартири у іпотеці банку, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна, оскільки згідно ч.ч. 1, 2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позовних вимог про поділ боргових зобов'язань перед судом не заявлено, відсутність даних вимог, невизначеність порядку поділу боргових зобов'язань, на думку суду, не є перешкодою для вирішення питання про поділ спірного майна з урахуванням принципу рівності часток, оскільки наявність іпотеки не заважає, в судовому порядку вирішити спір про поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено іпотекою, а поділ майна подружжя не є розпорядженням цим майном. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги, що заявлені у справі підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2395 /дві тисячі триста дев'яносто п'ять/ грн. 75 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved