Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 2012 року по березень 2015 року проживала однією сім'єю з відповідачем. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає з нею. На даний час з відповідачем сумісно не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, тому їй важко утримувати дитину самостійно. Відповідач фізично здоровий, працює, займається сільським господарством, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має, тому, на її думку, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22.08.2014 року виконавчим комітетом Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Неповнолітній син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 19.01.2016 року за вих. № 14. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у частці від доходу відповідача, позиції відповідача, який визнав позовні вимоги, суд,

Outcome: approved