Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить: -визнати недійсною заяву позивача про відмову від прийняття спадщини за законом від 19.08.2015 року, після померлої її рідної матері [PERSON] поданою нею до Токмацької районної державної нотаріальної контори по спадковій справі № 198/2015; -визначити для неї - [PERSON] додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Токмацької районної Державної нотаріальної контори Запорізької області, заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], що померла 17 червня 2015 року в с. Роботине Токмацького району Запорізької області. Позов обґрунтовує наступним. 17 червня 2015 року померла матір позивача [PERSON], в с. Роботине, Токмацького району, Запорізької області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно: -житловий будинок № 34, з господарчими будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Сільська у с. Роботине Токмацького району Запорізької області. Який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.04.2002 року; - земельну ділянку, розміром 5,38 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 028795 від 30 вересня 2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації, Запорізької області від 01.03.2002 року № 56. На момент смерті її рідної матері [PERSON] позивач з нею постійно, тривалий час проживала за її адресою - Запорізька область, Токмацький район, с. Роботине, вулиця Сільська, 34. Спадкоємцями за законом першої черги опісля спадкодавця [PERSON] є позивач [PERSON] та її рідний брат [PERSON], який є другим відповідачем по справі. У разі прийняття нею даної спадщини за вищевказаним заповітом її рідний брат усувається від прийняття даної спадщини, тому першим відповідачем по даній справі є Новопрокопівська сільська рада Токмацького району Запорізької області. 19 серпня 2015 року вона помилково написала заяву про відмову від прийняття даної спадщини за законом в Токмацькій районній державній нотаріальній конторі Запорізької області. Вчиняючи даний правочин вона помилилася щодо обставин, що мають істотне значення. Її помилці також сприяла винна (необережна) поведінка другого відповідача по справі. Насамперед, на момент подачі цієї заяви (вчинення правочину) в Токмацькій районній державній нотаріальній конторі про відмову у прийнятті спадщини за законом, позивач сумлінно помилялася щодо можливих правових наслідків такого кроку. Істотне значення має помилка - щодо природи угоди, прав і обов'язків сторін. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду судових справ про визнання правочинів недійсними» угода вважається недійсною, якщо сторона по угоді помилялася саме в момент вчинення правочину. Натомість, відповідно до п. 3.10. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов'язаний роз'яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, про що не свідчать матеріали її спадкової справи № 198/2015. Окрім того, 14 грудня 2015 року, згодом вона дізналася, що її рідною матір'ю - [PERSON] було складено заповіт на позивача від 15.03.2000 року, який був посвідчений секретарем виконкому Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області [PERSON], та зареєстрованому в реєстрі за № 41. 14 грудня 2015 року на консультації у адвоката, їй було роз'яснено правові наслідки її заяви про відмову від прийняття спадщини за законом від 19 серпня 2015 року в порядку ст. 1275 ЦК України. В цей же день (14.12.2015 року) позивач звернулася до Токмацької районної нотаріальної контори з проханням прийняти від неї заяву про відкликання її заяви «про відмову від прийняття спадщини за законом» від 19.08.2015 року в порядку ч. 6 ст. 1273 ЦК України. Але позивачу було відмовлено в цьому, з посиланням на те, що Токмацька державна районна нотаріальна не здійснює нотаріальні послуги для фізичних осіб, через підготування річних звітів та інше, і відновить свою роботу вже після настання нового 2016 року. Таким чином, дана помилкова заява позивача про відмову від прийняття спадщини за законом під умовою, і відмова нотаріуса від прийняття у неї заяви про відкликання її відмови від прийняття спадщини, разом, стали причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини за заповітом. І цей строк пропущений нею саме з поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вище вказані обставини пов'язані з об'єктивними та істотними наявними у неї труднощами і є реально поважними причинами пропущення нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. А, згідно ст. 55 Конституції України Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні, підтримали позов. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацької районної Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне. Позивач доглядала за мамою, її мати говорила, що все залишиться їй. З братом була домовленість на такій основі, що вона відмовляється, а брат приймає спадщину, потім продадуть і він з нею поділиться. Потім вона знайшла заповіт де все було записано на неї. Брат їздив до матері лише останні два роки, двадцяить років його ніхто небачив, весь час матері допомагала позивачка. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне. Мати позивача зробила заповіт на [PERSON], брат позивача ніколи не приїздив, багато людей не знали, що в неї є син. Домовилися оформити на брата, щоб продати, а гроші поділити. Але так не сталося. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно із ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2015 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС №345433 від 29.12.2015 року. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії II-ЯР №124451 від 11.09.1959 року. 19 серпня 2015 року позивач написала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом в Токмацькій районній державній нотаріальній конторі Запорізької області. Після цього, 14 грудня 2015 року, позивачу стало відомо, що її рідною матір'ю - [PERSON] складено заповіт на її користь від 15.03.2000 року, який був посвідчений секретарем виконкому Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області [PERSON], та зареєстрованому в реєстрі за № 41. Позивач не змогла своєчасно зареєструвати у нотаріуса заяву про відкликання відмови від прийняття спадщини та заявау про прийняття спадщини через те, що Токмацька державна районна нотаріальна не здійснювала нотаріальні послуги для фізичних осіб, через підготування річних звітів т відновила свою роботу вже після настання нового 2016 року. Зазначені обставини учасниками процесу не оспорюються. Таким чином, позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Вище викладене підтверджується такими доказами: копією заповіту від 15.03.2000 року, копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.04.2002 року, копією рішення Виконавчого комітету №13 від 10.042012 року,копією державного акту на право приватної власності на землю III-ЗП №028795 від 30.09.2002 року. Згідно листа відповіді № 476/01-16 від 05.05.2015 року Токмацької районної державної нотаріальної контори - спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 17.06.2015 року, заведена, що підтверджується копією спадкової справи на десяти аркушах. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved