Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування даного позову зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, сімейне життя між ними не склалося. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано. У сторін народилася донька [PERSON] , щодо якої відповідач не виконує батьківських обов`язків. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, всі питання щодо виховання вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача. Донька взагалі не бачила свого батька, оскільки той її не провідує та не спілкується. Відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Заочним рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2018 року позовні вимоги задоволені повністю. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи стягнення з 16.05.2018 року і до повноліття дитини. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019 року поновлено відповідачу строк на звернення до суду про скасування заочного рішення, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2018 року у справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] . Визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання на 19.03.2019 року. 27.02.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Шевченківський районний у м. Полтаві відділ актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, орган опіки піклування Шевченківської у м. Полтаві ради про встановлення батьківства, в якому позивач просив зобов`язати Шевченківський районний у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області виключити з Книги реєстрації народжень, актовий запис № 593 від 25.05.2017 року, відомості про [PERSON] , записаного батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у січні 2017 року [PERSON] виїхала з Кривого Рогу, де вони мешкали разом, та повернулася до м. Полтави, до своїх батьків. Тому він не знав, що дружина вагітна. Стверджує, що позивач за первісним позовом замовчувала про свою вагітність і про народження своєї доньки, він дізнався про дані обставини з рішення суду. У нього виникають сумніви щодо свого батьківства, тому він його оспорює. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи Шевченківський районний у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, Орган опіки піклування Шевченківської у м. Полтаві ради про встановлення батьківства та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , третя особа Орган опіки піклування Шевченківської у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину та присвоєно єдиний номер справи № 554/3589/18. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2019 року під час підготовчого судового засідання задоволено клопотання відповідача за первісним позовом -позивача за зустрічним позовом [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи, на розгляд якої поставлено питання: чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі зупинене на час проведення судової експертизи. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2019 року відновлено провадження у справі на призначено підготовче судове засідання на 06.11.2019 року у режимі відеоконференції з Довгинцевським районним судом м. Кривий РігДніпропетровської області. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.11.2019 року постановлено про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.12.2019 року. Перед початком розгляду справи по суті представник [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] просили зустрічний позов залишити без розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.12.2019 року ухвалено про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи Шевченківський районний у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, Орган опіки піклування Шевченківської у м. Полтаві ради про встановлення батьківства. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що після укладення шлюбу вона проживала разом з відповідачем у м. Кривий Ріг, у будинку разом з його батьками. Невдовзі вона завагітніла, вона стала на облік як вагітна у Кривому Розі , про що відповідач був достеменно обізнаний, оскільки він здавав необхідні дослідження, зокрема щодо встановлення групи крові, а також особисто водив її до лікарів та купував дитячі товари разом з нею. Проте невдовзі з`явилися побутові проблеми. Ці проблеми ніяким чином не вирішувалися, відповідач усунувся від їх спільного вирішення. У зв`язку з цим, вона від безвиході вирішила уїхати до батьків у Полтаву. Коли вона уїздила з Кривого Рогу , вона була на сьомому місяці вагітності, потім приїздила за речами, коли вже була на восьмому місяці вагітності. Відповідач її бачив, тому він не може стверджувати, що він не знав про її вагітність. Відповідач не цікавився ні її подальшим життям, ні їх спільною дитиною. Про народження дитини знали як спільні знайомі, так і його рідні, а також про це свідчили фотографії у соцмережах. Крім того, він гарно був обізнаний про її позов про позбавлення батьківських справ, оскільки за запитом органу опіки та піклування приходили за його місцем проживання. Звідки стало відомо, що він знаходиться за межами країни. Позивач особисто його повідомила про винесення заочного рішення, намагалася дати йому ще один шанс, намагаючись примиритися з відповідачем. Проте він сам не захотів цього. І навіть ініціював зустрічний позов про оспорювання батьківства, хоча прекрасно розумів, що це його дитина. З моменту народження дитини по день розгляду у суді, він дитину бачив лише один раз - в день проведення експертизи. Він не проявляв і на даний час не проявляє жодного інтересу до виховання дитини, не цікавиться її розвитком, жодного разу не приїхав, не подарував жодного подарунку, хоча неодноразово мав таку можливість. Просила суд задовольнити позов. Представник позивача підтримала позовні вимоги, вказала, що дана цивільна справа містить достатньо належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач з моменту народження дитини до теперішнього часу не брав участі у вихованні та розвитку дитини, її життям не цікавився. Відповідач [PERSON] позов у частині стягнення аліментів визнав, заперечував позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав. Пояснив, що він не знав про народження доньки. Дізнався про її народження лише після отримання заочного рішення. Представник відповідача заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначаючи, що суду не надано доказів про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник органу опіки і піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради при вирішенні даного позову поклався на розсуд суду, просив суд при винесенні рішення виходити із інтересів малолітньої дитини. Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, сімейне життя між сторонами не склалося. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 25.05.2017 року Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис № 593 (а.с. 8). Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання та вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Донька взагалі не бачила свого батька, оскільки останній її не провідує та не спілкується з нею. Відповідач також не надає добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується наданими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданими службі у справах дітей Шевченківської районної ради у м. Полтаві ради (а.с. 13-23). Відповідно до Акту про обстеження житлово-побутових умов від 24.04.2018 року дитина має окрему кімнату, одяг по сезону, є багато іграшок. Житло по сучасному відремонтовано, забезпечено всім необхідним (а.с. 11). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , затвердженого рішенням виконкому Шевченківської районної у м.Полтаві ради за № 186 від 28.08.2018 року - громадянина [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 51). Згідно довідки наданої Центром первинної медико-санітарної допомоги від 10.05.2018 року [PERSON] перебуває з народження під наглядом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Полтава». Дитину завжди супроводжує мама - [PERSON] . Відповідно до довідки, наданої адміністрацією дитячої клінічної лікарні від 08.05.2018 року за №858, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні раннього дитинства з 19.03.2018 по 04.04.2018 року, клінічний діагноз - гострий пієлонефрит, активна стадія, без порушення функції нирок. Гостра респіраторна вірусна інфекція, період реконвалесценції. Відповідно до висновку експерта № 103-190-2019 від 19.08.2019 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.192-196). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є хрещеною матір`ю малолітньої [PERSON] , знайома з позивачкою з 2000 року. Після народження Кіри максимально часто відвідувала хрещеницю, допомагала її матері у вихованні дитини. За майже 3 роки батько дитини не проявив жодного бажання побачитися з нею, надати матеріальну допомогу тощо, хоча позивачка цього потребувала. Також зазначила, що у дитини були проблеми зі здоров`ям. Двічі вона була присутньої під час телефонних розмов позивачки з відповідачем, в яких [PERSON] пропонувала відповідачу проявити своє батьківське піклування. Зокрема, у листопаді 2018 року позивачка пропонувала тому побачитися з дитиною. Останній раз перед Днем св. Миколая , позивач запитувала, чи не бажає відповідач якось привітати дитину зі святом. Позивачка за весь цей час не чинила жодних перешкод для спілкування [PERSON] з донькою, проте той не виявляв такого бажання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що відповідач, знаючи про народження дитини не цікавився ні її народженням, ні її подальшим розвитком та вихованням майже продовж трьох років. Навіть після ухвалення заочного рішення про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідач не вжив жодних заходів щодо прояву батьківського піклування про дитину, не проявляючи його ні в матеріальній, ні в духовній формі. Суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо не брав участі у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини, не цікавився її життям, що свідчить про винні дії відповідача. Під час розгляду справи у суді відповідач особисто не з`являвся у судові засідання, які проводилися виключно у режимі відеоконференції. Тому судом при закритті підготовчого провадження було визнано явку відповідача у судове засідання обов`язковою для дачі ним особистих пояснень. Суд враховує дані відповідачем пояснення, який на запитання суду, не зміг пояснити своє ставлення до доньки та описати ті емоції , які він відчуває до неї. З огляду на надані позивачем докази, які не спростовані відповідачем, а саме що [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками та їх не виконує, водночас відповідачем в суді не доведено наявності обставин, які б перешкоджали останньому виконувати батьківські обов`язки. Суд також враховує те, що між біологічним батьком та дитиною не утворилося емоційного зв`язку, про що свідчить свідоме небажання відповідача піклуватися про доньку. Суд вважає, що позбавлення останнього батьківських прав не спричинить розриву сімейних зв`язків та буде відповідати інтересам дитини. Суде бере до уваги визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, які підлягають задоволенню в розмірі 2000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 704,80 грн. понесених позивачем судових витрат. Відповідно до ст. 269 ЦПК України підлягає виправленню описка, допущена у короткому викладенні рішення суду у назві вулиці, за якою проживає відповідач, шляхом правильного написання, а саме: « [ADDRESS] ».

Outcome: approved