Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. До повноліття дітей з відповідача по рішенню суду були стягнуті аліменти. У 2013 році [PERSON] досяг повноліття, навчаться у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї на денній формі навчання. Строк закінчення навчання становить 28.06.2014 року. Повнолітній син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до закінчення навчання у навчальному закладі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач та його представник з позовними вимогами погодились частково, вважають, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини доходу. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 5). У вересні 2013 року [PERSON] досяг повноліття, навчається на ІІІ курсі, на денній формі навчання у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї, строк навчання становить з 01.09.2011 року по 28.06.2014 року, що підтверджується довідкою з учбового закладу (а.с. 8), отримує стипендію у розмірі 270 грн. Матеріалами справи встановлено, повнолітній син проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою та поясненнями сторін у судовому засіданні, та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище та є обтяжуючим фактором для позивачки. За виконавчим листом до повноліття дитини з відповідача були стягнуті аліменти, проте, на даний час стягнення припинені. Матеріалами справи встановлено, позивач на час розгляду справи не працює, відповідач працює прохідником, має постійний дохід, його середній заробіток без урахування обов'язкових платежів складає 7824,58 грн, сукупний дохід за шість останніх місяців складає 53784,27 грн. Крім цього судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини доходу на утримання дочки [PERSON], інших стягнень за виконавчими листами не має. Згідно ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд не погоджується з доводами відповідача у судовому засіданні щодо домовленості між батьками про сплату аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 500 грн щомісячно, оскільки з пояснень сторін та матеріалів справи не підтверджено, що така домовленість існувала. Таким чином суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі через покладення на нього обов'язку сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу, опіка над недієздатним братом [PERSON], який проживає окремо - [ADDRESS], перебуває на обліку у Дзержинському ПФУ, при цьому отримує пенсію по інвалідності - 1049.00 грн, проживання з матір`ю, яка також отримує пенсію за віком - 1194.43 грн, наявність у нього хронічних захворювань, які потребують лікування, не є такими, що дають суду підстави вважати, що відповідач не може надавати сину матеріальну допомогу у розмірі 1/6 частини доходу. Також доводи відповідача щодо добровільної сплати у майбутньому аліментів та інших витрат сину не є підставою для звільнення від сплати аліментів у зв'язку з навчанням дитини. Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, з підстав, наведених в позовній заяві, та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що відповідач не надав доказів, як це передбачено ст.60 ЦПК України, в підтвердження заперечень, які можуть бути підставою для встановлення умов, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вирішуючи питання про задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача понесених витрат на оплату правової допомоги, суду керується вимогами ст. 79 ЦПК України, відповідно до якої витрати на правову допомогу, відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на вимогах ст. 199 СК України та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved