Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої, з врахуванням уточнень, просила визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування на майно у вигляді 3/8 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 0,0514 га, та посвідчується Державним актом на право спільної часткової власності на землю [NUMBER] від 13.09.2001 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON]. Після смерті [PERSON] її син - [PERSON] став спадкоємцем 3/8 частини земельної ділянки, що знаходиться на [ADDRESS], 3/4 частини якої належали померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право спільної часткової власності на землю, серія [NUMBER] [NUMBER], Код ДЗК [NUMBER], виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів 13.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Це підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2011 р., зареєстрованого за №2-4107, виданого гр. [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], був інвалідом другої групи в зв'язку з наступним діагнозом: олігофрен (уроджене слабоумство з ознаками недорозвинення) ступінь - імбецильність, що підтверджується випискою з акту огляду від 25.08.1970 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] втратив свою матір - [PERSON] (померла [INFO]), а також беручи до уваги те, що внаслідок свого хронічного стійкого психічного розладу здоров'я він потребував постійного стороннього догляду, [PERSON] стала опікуном [PERSON] та доглядала його після смерті своєї сестри. [PERSON] помер [INFO], зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON], серія [NUMBER], виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17.10.2013 р. Після смерті [PERSON] його рідна тітка - Позивач [PERSON], стала єдиним спадкоємцем за законом та звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно, що належало спадкодавцю [PERSON], а саме: 3/8 земельної ділянки, що розташовані у [ADDRESS]. 10.06.2015 року Завідуючою сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори - Черновською Л.Г. було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON].). Підставою для наведеної вище відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що була відсутня державна реєстрація Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані 3/8 частини земельної ділянки, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.11.2011 р. зареєстрованим в Реєстрі за №2-4107. Спадкодавець - [PERSON], успадкував (прийняв) спадщину у вигляді 3/8 частини земельної ділянки , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.11.2011 р. та зареєстрованого в Реєстрі за №2-4107, але у зв'язку з життєвими обставинами та станом його здоров'я не зміг здійснити державну реєстрацію за свого життя, як того вимагало законодавство, що діяло на момент отримання Свідоцтва про право на спадщину №2-4107 від 01.07.2011 р. На час подання позову Позивач - [PERSON], є єдиним спадкоємцем та рідною тіткою померлого спадкодавця - [PERSON], але не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-4107 від 01.07.2011 р. на спадкове майно, яке було видано [PERSON], це змусило її звернутись до суду із даним позовом. Представник Позивачки в судове засідання по справі не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно із ст. 13 Основного Закону держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно приписів ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець - [PERSON], помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 17.10.2013 р, виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя, [PERSON], успадкував (прийняв) спадщину у вигляді 3/8 частини земельної ділянки , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 17.11.2011 р., зареєстрованого в Реєстрі за №2-4107, але не здійснив його державну реєстрацію. Проаналізувавши обставини справи, судом встановлено, що 3/4 земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0514 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належало на праві приватної власності [PERSON], [INFO], на підставі Державного акту на право спільної часткової власності на землю [NUMBER] від 13.09.2001 р. зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла. 17.11.2011 р. Черновською Л.Г., завідуючою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом №2-4107, відповідно до якого право власності на 3/8 земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], перейшло до [PERSON], який був сином померлої [PERSON]. Стосовно такого переходу права власності нотаріусом було зроблено відповідний запис у Державному акті на право спільної часткової власності на землю [NUMBER] від 13.09.2001 р. [PERSON] помер [INFO], це підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17.10.2013 р. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем стала його рідна тітка [PERSON], яка отримала Свідоцтво про право на спадщину та переоформила право власності на будинок за адресою: [ADDRESS], та частину земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою. 3/8 частини земельної ділянки, що зазначені у Свідоцтві про право на спадщину за законом №2-4107 від 17.11.2011 р. не увійшли до складу спадщини, оскільки [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані 3/8 частини земельної ділянки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову нотаріуса щодо 3/8 земельної ділянки яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-4107. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки прийняття спадщини та перехід права власності до спадкодавця [PERSON], на 3/8 частини земельної ділянки, підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-4107 від 17.11.2011 р. суд вважає позовні вимоги в частині визнання за Позивачкою права власності на 3/8 частини земельної ділянки в порядку спадкування доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. Інших спадкоємців судом не встановлено. На виконання вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову щодо 3/8 земельної ділянки що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Стаття 1263 ЦК України встановлює, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно вимог ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, у відповідності до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналізуючи викладене та враховуючи те, що Позивач не має можливості вступити у спадкування у зв'язку з тим, що померлий [PERSON] у встановленому порядку не зареєстрував своє право власності на вищевказані 3/8 частини земельної ділянки, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини земельної ділянки для обслуговування житлового буднику, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 0,0514 га, право на яку посвідчується Державним актом на право спільної часткової власності на землю [NUMBER] від 13.09.2001 р. зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved