Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що 22 грудня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з нею. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Пояснила, що з відповідачем спільно не проживають з 27.06.2014 року. Відповідача [PERSON] у судове засідання не з»явився. Суду подана заява про визнання позову. Зазначає, що збереження шлюбу є неможливим Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 22 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1100. 28 лютого 2018 року актовий запис поновлено та повторно виданим Кременчуцьким міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від зареєстрованого шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що постає з пояснень позивача Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень позивача. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони не змінювали прізвище при реєстрацію шлюбу, то після розірвання шлюбу сторони надалі іменуються цим прізвищем. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України, оскільки сторони звільнені від їх сплат, судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved