Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом і просила захистити її право власності шляхом усунення перешкод у користуванні належним їй на праві власності будинком шляхом визнання [PERSON], [INFO] та його дочку [PERSON],\~ [INFO] такими, що втратили\~ право користування житлом - будинком, розташованим за адресою: село Тупичів, вулиця Гагаріна, будинок № 1, Городнянського району, Чернігівської області У позові посилається на те, що в травні вирішила продати свій будинок, у червні їй зателефонував відповідач та повідомив, що має намір придбати у неї будинок, розташований в с. Тупичів по вул. Гагаріна,1. Позивач вселила відповідача з його неповнолітньою дочкою до будинку, а відповідач пообіцяв що до грудня 2015 року виплатить вартість будинку і сторони оформлять договір купівлі-продажу. Однак, на початку жовтня відповідач виїхав з будинку у невідомому для позивача напрямку. Забрав всі свої речі. Дочку влаштував до спеціалізованої школи інтернат. Особи, що не є членами сімї позивача, фактично залишились зареєстрованими за адресою місця розташування будинку. Їх реєстрація порушує права позивача вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. У судовому засіданні позивач підтримала раніше заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач, повідомлявся про час та місце судового засідання в порядку, передбаченому ч.9 ст. 74 ЦПК України (а.с.46,64), у судове засідання відповідач не зявився. Після публікації оголошення в пресі про виклик його до суду, до канцелярії суду подав заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову заперечує (а.с. 47. Обгрунтувань своїх заперечень не виклав, доказів не надав. Позивач дала згоду на заочний розгляд справи за наявними доказами. Суд, дослідивши усі наявні у справі докази, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних в ній даних і доказів, а позовні вимоги підлягають задоволенню. З дослідженої у судовому засіданні довідкової інформації адресно-довідкового відділу УДМС України (а.с. 28) встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 28). Згідно договору купівлі-продажу від 06.11.2006 року (а.с. 7-9) будинок за адресою: вул. Гагаріна, 1, с. Тупичів, Городнянського району, Чернігівської області купила [PERSON]. Будинок розташований на земельній ділянці, яка за договором купівлі-продажу (а.с. 10-11) перейшла у власність [PERSON] Зігдно свідоцтва про зміну імені серії 1-ЕЛ № 003213 (а.с. 17) [PERSON] відновила своє дошлюбне прізвище та має імя [PERSON]. За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, будинок за адресою: вул. Гагаріна, 1, с. Тупичів, Городнянського району, Чернігівської області, на час розгляду цивільної справи перебуває у власності [PERSON] (а.с. 59-62). Суд враховує, що, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Надане позивачем відповідачу та його дитині сервітутне право мало строк дії до грудня 2015 року часу укладення договору і набуття відповідачем прав власника, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 39) Судом достовірно встановлено, що відповідач набувати будинок у власність відмовився. З акту про непроживання особи за місцем реєстрації (а.с. 38) вбачається, що 22.01.2016 року під час огляду будинку за адресою: с. Тупичів, вул. Гагарина, 1 [PERSON] та [PERSON] встановили, що у будинку відсутні чоловічі та дитячі речі, які б могли належати [PERSON] та його дитині [PERSON] Вказані особи 09 жовтня 2015 року виїхали з будинку в невідомому напрямку і більше в будинку не зявлялись. Таким чином, до часу, вказаного в розписці, відповідач з дитиною залишив місце реєстрації, інша домовленість між власником житлового приміщення та відповідачем відсутня. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але не є членом сімї власника. У даному випадку власник правомірно заявляє позов про усунення перешкод у користуванні його майном. Захищаючи право власності, суд усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Представник Городнянської районної державної адміністрації у судовому засіданні зазначила, що родина відповідача, до складу якої входив відповідач та його дитина [PERSON]., [INFO], перебувала на контролі служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації. У вересні 2015 року надішло повідомлення, що дитина 15.09.2015 року покинула батька і була знайдена вранці 16.09.2015 року (а.с.66). Вивченням попередньої біографії батька встановлено, що така родина часто переїздила з місця на місце: із Львівської області до Чернігівської області Чернігівського району, пізніше до Семенівського району Чернігівської області, [PERSON] часто змінював місце роботи, [PERSON] змінила протягом 2014-2015 років кілька шкіл за заявою батька у звязку з його переїздами. [PERSON] як батька неповнолітньої дитини запрошували до Городнянської районної державної адміністрації на бесіди, вели профілактичну роботу щодо морального клімату в родині відповідача. Комісія, яка виїжджала до [PERSON] 24.09.2015 року встановила, що [PERSON] вдома нема, дитину до школи збирають сусіди. За порушення батьківських обовязків [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 70-71). У жовтні 2015 року [PERSON] забрав дитину і речі з будинку, розташованого за адресою: вул. Гагаріна, 1, с. Тупичів, Городнянського району, Чернігівської області, і переїхав до с. Ільмівка. 16 жовтня 2015 року [PERSON] написав заяву щодо зарахування [PERSON] в Ільмівську ЗОШ 1-11 ступенів до 6 класу, після чого залишив дитину у сторонньої жінки. Кілька днів дитина відвідувала школу в с. Ільмівка, а 19 жовтня 2015 року дівчинка в школу не прийшла, того дня батько вивіз дитину до Черешенської спеціалізованої школи-інтернат 1-111 ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів», де дитина навчається і проживає з 19 жовтня 2015 року по час розгляду справи в суді. У вирішенні питань захисту права власності позивача шляхом зняття відповідачів з реєстрації, представник Городнянської районної державної адміністрації покладається на розсуд суду, вказуючи, що дитина опинилась в інтернаті внаслідок способу життя батька-відповідача. Одночасно представник Городнянської районної державної адміністрації вказала, що ні усних, ні письмових звернень щодо порушень діями позивача прав та інтересів неповнолітньої дитини до Городнянської районної державної адміністрації не надходило. Судом встановлено, що відповідач не має особистих речей в будинку позивача, не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири. Суду не надано доказів, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу чи новий договір про відстрочку виконання домовленості укладеної до грудня 2015 року. Таким чином сервітутне право відповідачів припинилось в грудні 2015 року, визначення подальшого їх місця проживання відбувалось з волі [PERSON], а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом усунення перешкод у користуванні її майном та зняття відповідачів з реєстрації. Суд не вважає, що в даному випадку будуть порушуватись права та законні інтереси неповнолітньої дитини, оскільки суттю спору не є дії сторін - субєктів цивільного права при вчиненні ними правочинів спрямованих на зміну, припинення їх цивільних прав та обовязків, а сервітутні правовідносини припинились в грудні 2015 року.

Outcome: approved