Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати недійсним видане 21 грудня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенком Р.О. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток квартири [ADDRESS] та визнати недійсним видане 24 грудня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенком Р.О. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку зазначеної вище квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер чоловік позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, належне йому за життя на праві особистої власності, а саме на квартиру [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадкового майна позивач дізналася про те, що за життя [PERSON] було складено заповіт від 24 лютого 2015 року щодо розпорядження вищевказаною квартирою на випадок смерті заповідача на користь [PERSON] - сина покійного чоловіка від першого шлюбу. З урахуванням наявності у позивача з [PERSON] спільної дочки [PERSON] та наявності у [PERSON] сина від першого шлюбу - [PERSON], кількість потенційних спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] склала три особи. Позивач посилається на ч. 3 статті 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на нас відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач зазначає про те, що, починаючи приблизно з 2007 року, [PERSON] працює та постійно проживає у м. Києві, як винаймаючи житло, так і за місцем проживання своїх родичів, разом з нею з кінця 2009 року проживає, відвідуючи дошкільний навчальний заклад, її малолітня донька [PERSON] [PERSON] не подавала приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенку Р.О. заяви у передбаченому законом порядку щодо прийняття нею спадщини після [PERSON] у якості спадкоємиці першої черги за законом, а так само не відмовлялася від спадщини. Позивач обґрунтовує позов тим, що наявними письмовими доказами беззаперечно підтверджується та обставина, що [PERSON] ані постійно, ані тимчасово не проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на день смерті останнього. Таким чином, оскільки [PERSON] не мала права на спадкування за законом, то кількість спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] складали дві особи, у зв'язку з чим позивач має право на обов'язкову частку у спадщині, що складає не 1/6 , а 1/4 частку зазначеної вище квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивач та третя особа на стороні позивача [PERSON], будучи допитаними в якості свідків, підтвердили той факт, що [PERSON] не проживала постійно зі спадкодавцем з 2007 року, щодо отримання спадщини в установленому законом порядку не зверталась. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення, допитавши позивача та третю особу в якості свідків та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2016 року. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким спадкоємцем належної йому квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], призначив свого сина від першого шлюбу [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. До нотаріуса в установленому законом порядку звернулася дружина померлого - позивач по справі [PERSON].(свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.08.1985 року) та син померлого від першого шлюбу - [PERSON] При цьому, [PERSON] є непрацездатною особою, що має право на обов'язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України. Крім того, спадкоємцем за законом першої черги є дочка померлого від другого шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.08.1986 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» визначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Згідно п.5.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при визначенні розміру обов'язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов'язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов'язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом. Таким чином, враховуючи те, що нотаріусом було дотримано вимоги чинного законодавства в частині врахування всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування за відсутністю заповіту спадкодавця, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed