Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що 27 серпня 1993 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, через що виникали постійні суперечки. Сторони спільне господарство не ведуть. Просить шлюб розірвати та призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, судові витрати просила покласти на неї. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Як встановлено у судовому засіданні, 28 серпня 1993 року між сторонами Нікопольським міським відділом запису актів громадянського стану був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 966 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] Від шлюбу сторони мають двох дітей: малолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с.6/ та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.9/. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, через що виникали постійні суперечки. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина з 22 вересня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved