Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 24.10.1992 року Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сім`ї, довіри, різних поглядів на життя, у зв`язку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу між ним та позивачем. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає вимоги позивача щодо розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним iз подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.10.1992 року, який було зареєстровано Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась з причини постійних сварок, різних поглядів на життя, відсутністю порозуміння між подружжям. Враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги та просить шлюб розірвати, суд враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та ухвалити рішення у судовому засіданні. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved