Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27.06.2014 року, шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. (по 1 500 грн. на кожну дитину) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 04.02.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей : дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають з нею і знаходяться на її утриманні. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27.06.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, витрати на утримання двох дітей значно зросли. Сину вже виповнилось 6 років і він пішов до школи, внаслідок чого з`явились додаткові потреби. Стверджує, що відвідуючи навчальний заклад діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. В порівнянні з 2014 роком значно зріс рівень цін на продукти харчування, одяг, взуття, тому аліментів, які на даний час вираховуються із заробітку відповідача недостатньо для матеріального утримання дітей. Все це ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач залишив без належної батьківської уваги дітей, не бере участі у їх утриманні. Додатково вказує, що вона проживає разом з батьками і частково їх утримує (її батько пенсіонер, а мати безробітна), тому власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, у зв`язку з чим і звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 20). Представник позивача до початку судового засідання, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання подав відзив та письмові пояснення, згідно з якими просив в задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів відмовити. Зазначає, що твердження [PERSON] щодо не надання коштів на утримання дітей і те, що він залишив без належної батьківської уваги спільних дітей, ніяким чином не беручи участі у вихованні доньки та сина, не відповідає дійсним обставинам. В обгрунтування заперечень, стверджує, що з 25 листопада 2017 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] у якої від першого шлюбу мається неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а тому значна сума отриманих ним доходів йде на утримання нової родини, оплати комунальних послуг, придбання одягу та продуктів харчування, придбання ліків і таке інше. Також, наголошує, що посилання позивача, що батько є пенсіонером, а мати залишилась без роботи документально ні чим не підтвержуються, окрім слів позивача. Зазначає, що до 01.09.2020 року він купляв дітям одяг, рюкзак, канцелярське приладдя інші необхідні речі. Просить врахувати, що позивач не надає жодних доказів щодо витрат грошових коштів на дітей. Виходячи з положення статті 182 СК України розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Тобто станом на 01.07.2020 року не меншим ніж 2318 гривень. Стверджує, що саме ця сума відраховувалась із його доходів через державну виконавчу службу. Просить суд врахувати матеріальне становище відповідача, беручи до уваги, що він іншого доходу окрім того, що отримує працюючи в ТОВ «БРЕНС КОМПАНІ» на посаді оператора котельні, немає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року по 04.02.2015 року. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 8, 9) Згідно рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 04.02.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 7). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27.06.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11). Відповідно до довідки виданої Степовохутірською сільською радою Носівського району Чернігівської області позивач та діти: [PERSON] , [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] також за даною адресою зареєстровані батько, мати та два брати позивача (а.с. 10). Суд погоджується з доводами відповідача, що в позовній заяві позивач вказує, що частково утримує батьків, але дані факти не підтверджено належними доказами. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України). Стаття 192 Сімейного Кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного Кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182 184, 192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що у 2020році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України. Крім того, вимоги позивача відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать його матеріального становища і визначення указаного позивачем розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він на даний час проживає з іншою жінкою, яка має дитину, оскільки відповідачем не надано доказів, що він є батьком дитини або усиновлювачем. Крім того, вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку щодо утримання дітей від шлюбу з позивачем до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, оскільки працює ТОВ «БРЕНС КОМПАНІ» на посаді оператора котельні, має постійний дохід, інших осіб, крім спільних з позивачем дітей, на утриманні не має. Враховуючи, обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку про зміну способу стягнення аліментів, шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей (дочки та сина) у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 (тисяча триста) гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивач просила змінити спосіб присуджених аліментів з дати надходження позовної заяви до суду, однак, вказані вимоги не підлягають задоволенню оскільки згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840 грн. 40 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнений від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial