Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася 25.09.2018 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] в позовній заяві зазначає, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. З 2017 року донька навчається в Міжнародному гуманітарному університеті на контрактній основі. У зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює у Кілійському РЕМ на посаді електрика та отримує постійний заробіток. На підставі чого просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 19 жовтня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі, про що повідомлені сторони. 14 листопада 2018 року відповідач подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, де зазначено, що заявлена позивачем сума аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку є завеликою у зв'язку з тим, що на утриманні відповідача знаходиться його дружина [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом, що підтверджується відповідним посвідченням [NUMBER], виданого 16.03.2009 року та медичним висновком №50, видана Кілійською районною лікарнею 29.12.2008 року. відповідач немає великого доходу, що унеможливлює виплату аліментів у вказаному позивачем розмірі. Тому просить суд відмовити позивачці у позовній вимозі про стягнення ? частини заробітку та згоден на сплату аліментів в розмірі ? частини його заробітку. В зв'язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 24 вересня 2000 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON], про що 07.11.2000 року зроблено відповідний актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 07.11.2000 року відділом реєстрації акті громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області. [PERSON], [INFO], 06 березня 2018 року змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим 06 березня 2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області від 17.09.2018 року №2248 [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON]. [PERSON], [INFO], є студенткою 2 курсу Інституту права, економіки та міжнародних відносин (спеціальність; 073 «Менеджмент», контракт) денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету (ІV рівень акредитації). Наказом за №545 від 10.08.2017 року зарахована на 1 курс. Приблизний термін закінчення навчання - 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою Міжнародного гуманітарного університету від 17.09.2018 року №271/09. Відповідно до довідки № 240/03-972, виданої Кілійським РЕМ Ізмаїльські електричні мережі Акціонерного товариства «Одесаобленерго» [PERSON] працює в АТ «Одесаобленерго» Кілійському районі електричних мереж електромонтером оперативно-виїзної бригади, оперативно-диспетчерської групи Кілійського РЕМ, згідно наказу №288-к від 18.05.2018 року по теперішній час. За період з травня по жовтень 2018 року відповідач сплатив аліменти в розмірі 5615,82 гривень, що становило 33% його заробітної плати, що підтверджується копією довідки про утриманні аліменти, виданої 07.11.2018 року АТ «Одесаобленерго». 06.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 06.06.2014 року складено відповідний актовий запис № 92, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Як вбачається з довідки про склад сім'ї №2737, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області [PERSON] до складу його сім'ї входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З посвідчення серії [NUMBER], видане УПСЗН Кілійського району 16.03.2009 року та медичного висновку № 50, яке видане Кілійською районною лікарнею 28.12.2008 року вбачається, що [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов'язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов'язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до п. 20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує матеріальний стан не тільки відповідача, а і позивачки, яка самостійно не може утримувати доньку, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан сторін по справі, вбачає підстави для часткового задоволення позову. Відновідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial