Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить шлюб, який був укладений відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції 18 червня 2005 року, актовий запис №338, між нею та [PERSON], прізвище після розірвання шлюбу залишити «Монастирська». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу 30 жовтня 2005 року у них народилась дочка [PERSON]. Через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя між чоловіком та нею виникали непорозуміння та суперечки, які призвели до того, що їх шлюб розпався. Вони перестали вести спільне домашнє господарство, підтримувати подружні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги, чоловік не займається вихованням дитини. Їх шлюб носить формальний характер і подальше збереження шлюбу є недоцільним. Майнового спору між ними не має. Після розірвання шлюбу дочка залишиться жити разом з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 18 червня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 001860, виданим 18 червня 2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 338. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №020748, виданим 08 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Позивач [PERSON] (до шлюбу Пасека) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу Монастирська. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу\~ України,\~ суд

Outcome: approved