Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом мотивуючи його тим, що з 07.09.1997 по 23.09.2013 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у якому народився син [PERSON], [INFO] На даний час син навчається на другому курсі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на державній формі навчання, однак стипендією не забезпечений. Позивач на даний час не працює, так як звільнена з роботи за скороченням штату і виплата по безробіттю їй припинена, і їй одній важко утримувати сина. Син потребує значних коштів на оплату житла, харчування, одягу та навчальних посібників. Відповідач інших утриманців немає та працює у Польщі і має значний дохід, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина на час навчання. З наведених підстав [PERSON] просить стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на період навчання, але не довше, як до досягнення 23-ох річного віку та стягнути судові витрати. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ухвали про відкриття спрощеного провадження від 28.08.2018. Відповідно до ст. 178 ч. 7 ЦПК України, відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ст. 178 ч. 8 ЦПК України. Від позивача [PERSON] подана заява, в якій вона зменшує позовні вимоги до розміру аліментів у сумі 1500,00грн., просить стягнути судові витрати у розмірі 700,00грн., справу просить розглянути без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 21). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає умовам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: За вимогами ст. 182 ч. 1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України, визначено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 2), який проживає з позивачем (а.с. 5). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.1997 по 23.09.2013 (а.с. 3). Згідно рішення суду від 15.08.2013 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття (а.с. 4). Згідно довідки № 253/09 від 25.07.2018 слідує, що [PERSON] є студентом 2-о курсу державної (денної) форми навчання Івано-Франківського НТУНГ, який навчається з 01.09.2017 по [INFO] (а.с. 6). Згідно копії трудової книжки слідує, що позивач [PERSON] на даний час не працює і їй 13.05.2018 припинена виплата допомоги по безробіттю (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що оскільки, відповідач є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові. Суд бере до уваги те, що позивач не працює. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан позивача, майновий стан відповідача та те, що відповідач неофіційно працює, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, враховуючи міру участі батьків у вихованні та утриманні дітей, виходячи з їхньої рівності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно до закінчення навчання до [INFO], але не більше, як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 700,00 грн. - судових витрат на правничу допомогу (а.с. 11). На підставі викладеного,

Outcome: approved