Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем з 02.05.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після народження дитини сторони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, син мешкає разом із позивачем. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, та іншого доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. У зв'язку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою суду справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій розяснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони по справі з 05.05.2017 перебувають в зареєстрованому шлюбі, після народження дитини шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо. Із копій свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 518443 від 15.05.2018, актовий запис № 407, вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], матір'ю є [PERSON] (а.с.8). Згідно з ч .2\~ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч. 2,4\~статті 84 СК України,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved