Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.03.2015 року померла її мати [PERSON] За життя мати заповіту не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй до дня смерті, а саме на 11/25 частин домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську, тому у визначений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідна заява стосовно прийняття спадщини знаходиться в матеріалах спадкової справи, що зберігається у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Проте, постановою приватного нотаріуса від 24.05.2016 року їй було відмовлено у здійснені нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину домоволодіння у звязку з тим, що реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно не проводилась. Зазначену частину домоволодіння її покійна мати отримала як спадкоємиця за законом після смерті своєї бабусі [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала хоча фактично й прийняла спадщину. Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 03.08.2015 року №8878 право власності на 11/25 часток домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську зареєстровано за «Евсегой Прасковьей Григорьевной» (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.1964 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 08.09.1964 року №641, зареєстроване 14.10.1964 року в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №179 за реєстровим №6. Інші 14/25 часток спірного домоволодіння належить відповідачці [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.05.1993 року. [PERSON] є рідною бабкою її матері [PERSON] Згідно довідки державного архіву Дніпропетровської області від 13.11.2015 року №Ш-92-2015 у метричній книзі Вознесенської церкви в м.Катеринослава (нині м.Дніпро) є актовий запис №1 про народження 17 грудня 1913 року дитини жіночої статі, хрещеної 01.01.1914 року імям «Неоніла». У графі «звание, имя, отчество и фамилия родителей, и какого вероисповедания» (російською мовою) записано «Екатеринославского уезда села Краснополья крестьянин Андрей [PERSON] и законная жена его [PERSON], оба православные» (російською мовою). Дитина «Неоніла» ([PERSON]) є матірю її матері [PERSON] (дівоче прізвище Рябова), що підтверджується свідоцтвом про її народження. [PERSON] та [PERSON] постійно проживали за адресою: [INFO]. Також за даною адресою з моменту народження проживала й її мати [PERSON] [PERSON] померла 19.08.1957 року, а [PERSON] померла 23.03.1966 року. Таким чином [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] як її онука, так як на момент її смерті проживала разом з нею, тому вступила в управління та володіння спадковим майном. На момент смерті її матері [PERSON], вона проживала разом з нею та була зареєстрована за вищевказаною адресою. Позивачка просила визнати за нею право власності на 11/25 частин домоволодіння №15, яке складається з житлового будинку А-1 з прибудовою А1-1 житловою площею 30,3 кв.м., загальною площею 61,1 кв.м., житлового будинку Б-1 з прибудовами Б1-1, б-1, б1-1, споруд №1-6, І по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13.03.2015 року. В судове засідання позивачка не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу без її участі. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 13 березня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №620899, виданий відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19 березня 2015 року, актовий запис №2364. За життя [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй до дня смерті, а саме на 11/25 частин домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську. На підставі ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями І черги за законом після смерті [PERSON], померлої 13.03.2015 року є: її дочка [PERSON] Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ст.1272 цього кодексу, якщо спадкоємець протягом встановленого законом строку (6 місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 23.05.2016 року була відкрита Спадкова справа №7/2016 після смерті [PERSON], померлої 13.03.2015 року. У встановлений законом шестимісячний строк всі спадкоємці І черги за законом звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття та відмови від спадщини. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу від 24.05.2016 року [PERSON] було відмовлено у здійснені нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 11/25 частин домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську у звязку з тим, що реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно не проводилась. Згідно зі ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 03.08.2015 року №8878 право власності на 11/25 часток домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську зареєстровано за «Евсегой Прасковьей Григорьевной» (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.1964 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 08.09.1964 року №641, зареєстроване 14.10.1964 року в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу №179 за реєстровим №6. Інші 14/25 часток спірного домоволодіння належить відповідачці [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.05.1993 року. [PERSON] є рідною бабкою її матері [PERSON] Згідно довідки державного архіву Дніпропетровської області від 13.11.2015 року №Ш-92-2015 у метричній книзі Вознесенської церкви в м.Катеринослава (нині м.Дніпро) є актовий запис №1 про народження 17 грудня 1913 року дитини жіночої статі, хрещеної 01.01.1914 року імям «Неоніла». У графі «звание, имя, отчество и фамилия родителей, и какого вероисповедания» (російською мовою) записано «Екатеринославского уезда села Краснополья крестьянин Андрей [PERSON] и законная жена его [PERSON], оба православные» (російською мовою). Дитина «Неоніла» ([PERSON]) є матірю її матері [PERSON] (дівоче прізвище Рябова), що підтверджується свідоцтвом про її народження серії УИ№516160. [PERSON] та [PERSON] постійно проживали за адресою: [INFO]. Також за даною адресою з моменту народження проживала й мати позивачки [PERSON] [PERSON] померла 19.08.1957 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ№620899, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19.03.2015 року, актовий запис №2364. [PERSON] померла 23.03.1966 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії VI-ЯР№081121, виданим Кіровським районним РАЦС м.Дніпропетровська 23.03.1966 року, актовий запис №994. Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на той час) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з ч.1 ст..549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на той час) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] як її онука, так як на момент її смерті проживала разом з нею, тому вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст..1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] фактично прийняла в спадщину 11/25 частин домоволодіння №15 по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується копією паспарту серії АМ№385061, де в розділі «Місце проживання» зареєстрована адреса: м.Дніпропетровськ, вул..Леонтовича, буд.15. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на 11/25 частин домоволодіння №15, яке складається з житлового будинку А-1 з прибудовою А1-1 житловою площею 30,3 кв.м., загальною площею 61,1 кв.м., житлового будинку Б-1 з прибудовами Б1-1, б-1, б1-1, споруд №1-6, І по вул..Леонтовича в м.Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13.03.2015 року. Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved