Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул.\~Дружби,\~34, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за вказаною адресою проживали її батьки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і їм на праві власності належало спадкове домоволодіння за цією ж адресою. 20.07.2003 року помер батько [PERSON], а 09.10.2015 року померла мати [PERSON] (вступила в управління спадковим майном батька, але юридично не оформила своїх спадкових прав). Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, так як звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний термін. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння після смерті, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Дружби, 34, с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Дружби, 34, с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що заперечень проти позову не має, позов визнає в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги, виданої Тлумацькою міською радою обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 56 від 13.02.2018 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON] (батько позивача), який був головою двору, та [PERSON] (мати позивача) значилось господарство розташоване по вул. Дружби, 34 в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.08.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1965 року по 1980 рік (а.с. 5-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул.\~Дружби, 34 в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 15) і 08.10.1960 року у них народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). 17.09.1983 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Самборська», що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 18). 15.01.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище «Самборська», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 17). 22.07.2003 року [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати позивача) прийняв спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області №\~49 від 13.02.2018 року (а.с. 9). Згідно відповідей державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 318/01-16 від 11.04.2018 року (а.с. 30), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 227/01-16 від 13.04.2018 року (а.с. 83), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 01-16/356 від 16.04.2018 року (а.с. 84) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися. 09.10.2015 року [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Ще за життя [PERSON] (мати позивача) посвідчила на імя дочки [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією дублікату заповіту від 04.03.2016 року (а.с. 33 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки у шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 31). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 46/2016 від 05.04.2016 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.\~30-82), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка бажає прийняти та прийняла спадщину. 18.01.2017 року [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки розміром 0,1190 га, 0,3311 га та 0,3192 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 57, 57 зворот, 58). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул.\~Дружби, 34, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку вказаного домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Дружби, 34, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, які залишились після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] за № 249/02-31 від 20.03.2018 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 527 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved