Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 01.08.1997 року по 24.02.2004 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час навчається на першому курсі факультету економіки денної форми навчання Інституту екології економіки і права на контрактній основі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання до досягнення дитиною 23 років, починаючи з дня подання заяви. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що після досягнення сином повноліття отримує від відповідача кошти, які вираховуються з його пенсії на підставі його власної заяви. Однак бажання відповідача добровільно сплачувати аліменти викликає у неї сумніви, так як відповідач має іншу сім`ю і в будь-який час може відмовитись від своєї заяви. Крім того, вона не впевнена, що перераховані суми становлять ? частину доходів відповідача, оскільки за три місяці вона отримали різні суми. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в судовому порядку. Відповідач проти позову заперечує та пояснив, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів на утримання сина і після досягнення ним повноліття подав заяву до Управління пенсійного забезпечення про утримання з його пенсії на користь позивача 25% на утримання сина. Таким чином він надає допомогу на утримання сина в добровільному порядку, а тому вимоги позивача вважає безпідставними і просить відмовити в їх задоволенні. Також просив врахувати, що він є інвалідом 3 групи, та наявність у нього непрацездатної матері. Третя особа вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ціни ростуть і, відповідно, встановлення офіційного розміру аліментів дасть їм з матір`ю гарантію фінансової стабільності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 01.08.1997 року по 24.02.2004 року (а.с.9,10). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається на першому курсі факультету економіки денної форми навчання Інституту екології економіки і права на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.13). 24.02.2016 року відповідач подав до управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян заяву про утримання з його пенсії аліментів в розмірі 25% щомісячно на користь позивача на утримання сина [PERSON] (а.с.29). На підставі заяви відповідача про добровільну сплату частини пенсії позивачу нараховано кошти за квітень 2016 року в сумі 1105 грн 16 коп, за травень 2016 року - в сумі 1109 грн 36 коп (а.с.28). З довідки Департаменту роботи з персоналом та організаційного розвитку Міністерства фінансів України №17040-26/147 від 14.06.2016 року вбачається, що відповідач з 21.05.2015 року працює у Міністерстві фінансів України та на сьогодні обіймає посаду помічника заступника Міністра. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Ст.187 ч.1 СК України передбачено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Відповідно до ст.189 ч.1 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Судом встановлено, що по досягненню повноліття третя особа [PERSON] вступив до Вищого навчального закладу, де навчається на контрактній основі. Відповідач після досягнення сином повноліття та припинення нарахуваня за виконавчим документом з власної ініціативи сплачує на користь позивача грошові кошти в розмірі 25% пенсії на утримання сина. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо сплати аліментів, оскільки відповідач без згоди позивача самостійно визначив порядок сплати аліментів та розмір стягуваних з нього аліментів. Судом встановлено, що відповідач є працюючим пенсіонером, а відтак позивач має право на отримання аліментів з доходу від його трудової діяльності. За таких обставин суд вважає за необхідне на підставі ст.199 СК України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання дитини, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною 23 років. Наявність у відповідача непрацездатної матері не є підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, оскільки відповідачем не доведено, що мати проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок держави, так як сторони від їх сплати звільнені. На підставі наведеного та,

Outcome: approved