Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2014 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Посилаючись на те, що в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, син знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання не надає, просила стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років . Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, додатково просила стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розміщенням оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 420 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» за 06.02.2015 року №22 (5396), причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 26 травня 2012 року. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4) Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. (а.с.5) Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 76 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Частиною другою, четвертою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З довідки № 211, виданої 28.10.2014 року Комунальним закладом Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», вбачається, що [PERSON] дійсно працює в Комунальному закладі Київської обласної Ради «Київська обласна клінічна лікарня» на посаді провідного юрисконсульта адміністрації з 20.09.2005 р. по теперішній час. Відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 06.12.2012 р по 18.10.2015 р. (а.с.7) Судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Оскільки відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання колишньої дружини, яка не працює та виховує дитину, то порушене право позивачки на отримання від відповідача матеріальної допомоги підлягає захисту. Виходячи з наведеного, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/4 частки частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з 30 жовтня 2014 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved