Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що є матір`ю малолітнього [PERSON] , а відповідач [PERSON] є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження cepiї [NUMBER] від 13.10.2016. Шлюб між ними не був зареєстрований, дитина проживає з нею, про що свідчить рішення Ніжинського міськрайонного суду від 25.07.2019. Їх син перебуває на обліку в інституті серцево-судинної xipypгії (перший етап оперативного втручання був у 2017 році), є інвалідом, що підтверджується висновком МСЕК від 26.12.2018 № 290. На даний час вона не працює, перебуває на тимчасових підробітках та отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною-інвалідом, що підтверджується довідкою ОК-7. Крім щоденних витрат на утримання та виховання сина, у неї виникає потреба у додаткових витратах на закупівлю ліків без яких син не обходиться i дня, дитина потребує оздоровлення та відпочинку на морі. Але з постійним зростанням цін на медикаменти, продукти харчування, грошових коштів катастрофічно не вистачає. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, а тих коштів, які вона отримує в якості аліментів на дитину не достатньо аби вона могла належним чином забезпечувати та лікувати її. Перший етап оперативного втручання 2017 року повністю оплатили її батьки. Оперативне втручання на серці дворічної дитини, період його видужування, реабілітації потребував від неї чималих душевних страждань, викликаних хворобою, які вона зазнавала щоденно дивлячись на його фізичний біль i обмеження. Крім того, її перебування в лікарні викликало потребу i в інших (не заявлених) витратах, які вона покривала за власний кошт (транспортні витрати, її перебування та харчування в лікарні, придбання додаткових продуктів харчування для сина, препаратів, які дитина приймає постійно впродовж трьох років). За період з 13.11.2018 по 13.08.2020 на постійну підтримуючу терапію та сезонні респіраторні захворювання сина нею понесені фінансові витрати на лікування в сумі становить 4 312,48 грн. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працює, має можливість повноцінно відпочивати, інших дітей від інших шлюбів та ociб, які перебувають на його утриманні не має, а тому має реальну можливість матеріально допомагати своєму синові. Просить стягнути з відповідача Ѕ вартості ліків (додаткові витрати на дитину), понесені нею за період з 13.11.2018 по 13.08.2020. 21.09.2020 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, що свідчать про зміну майнового стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів, або покращення його матеріального стану та наявність особливих обставин, передбачених ч.1 ст.185 СК України, а тому вважає вимоги позивача безпідставними і необґрунтованими, просить в позові відмовити. 25.09.2020 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме щодо періоду, за який остання просить стягнути додаткові витрати, а саме з 13.11.2018 по 13.08.2020 та з 29.05.2019 по 13.08.2020. 09.11.2020 в порядку ст 43 КПК України від відповідача надійшла заява з процесуальних питань та про розгялді справи за його відстності. У вказаній заяві крім іншого, посилаючись на неналежність та недопустмимість доказів, відповідач просив витребувати у позивача всі оригінали чеків з метою з`сування належності в них придбання ліків, які рекомендовані згідно консультативного висновку та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, але до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходила. У поданих заявах відповідач просив проводити розгляд справи за його відсутності. У наданих суду поясненнях, позивач зазначила, що витрати, на які вона посилається у позовній заяві, підтверджуються оригіналами чеків та були здійсненні за призначенням лікарів, у тому числі, як необхідна та підтримуюча терапія, пов`язана із тяжким захворюванням їх спільної дитини. В добровільному порядку відповідач допомоги, пов`язаної із хворобою дитини не надає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.10.2016, який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2019 року у справі № 740/2334/19 позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.05.2019 до досягнення дитиною повноліття. Згідно медичного висновку №248-64 [PERSON] , [INFO] , згідно наявного захворювання є дитиною-інвалідом. Відповідно консультативного висновку 3/3421 від 13.11.2018 [PERSON] , показано перебування на лікуванні амбулаторно під наглядом лікуючого лікаря. Позивач зазначає, що за період з 13.11.2018 по 13.08.2020 та з 29.05.2019 по 13.08.2020 на придбання ліків для дитини нею витрачено 4 312,48 грн. На підтвердження витрат на лікування дитини позивачем надано суду для дослідження оригінали амбулаторної картки, консультативний висновок № 3/3421 від 13.11.2018 та медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років №2-48-64 від 18.12.2018. Також суду було надано рецепти-призначення лікарів та педіатра, які містяться в амбулаторній картці, за якими позивачем за період 13.11.2018 по 13.08.2020 та 29.05.2019 по 13.08.2020, були придбані лікарські засоби, що підтверджується оригіналами товарних чеків. На підтвердження участі відповідача [PERSON] в утриманні сина, останнім до суду було надано копії квитанцій про купівлю лікарських засобів на загальну суму 3 112,49 грн. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 520/12681/17. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що додаткові витрати, що понесені позивачем мають істотне значення і дійсно викликані особливими обставинами - хворобою дитини, а їх розмір підтверджений належними доказами. Їх достовірність відповідачем не спростована, не довіряти таким доказам у суду підстав немає. Інші заперечення відповідача щодо спростування факту понесення витрат та їх розміру, викладені у відзиві на позовну заяву, також не є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, посилання відповідача на неможливість нести додаткові витрати у зв`язку з низьким щомісячним доходом не є підставою для відмови позивачу у вимогах про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки згідно матеріалів справи обоє батьків не мають високого заробітку. До того ж суд зазначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, а позивачем доведено, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, які мають істотне значення. При цьому на думку суду стягнення половини понесених позивачем витрат у зв`язку із хворобою дитини за доволі довгий період, не порушить законні права та інтереси відповідача та відповідатиме інтересам дитини. Надаючи оцінку доводам відповідача, суд враховує те, що вчинені позивачем додаткові витрати не є забаганкою та вчинені останньою в інтересах їх спільної дитини. Оцінюючи доводи відповідача як на підставу для відмови позивачу у задоволенні позовної заяви, про те, що він також купував ліки згідно консультативного висновку, суд зазначає, що зазначена обставина не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку нести додаткові витрати відповідно до статті 185 СК України. Доводи відповідача про недоведеність позивачем несення витрат на придбання ліків для дитини та за призначенням лікарів, суд вважає такими, що в більшості спростовуються матеріалами справи та поясненнями позивача. Разом з тим, суд вважає, що не всі витрати, згідно наданих чеків підтверджуються рецептами лікарів, які пов`язані з хворобою дитини, в розумінні ст.185 СК України, тому такі витрати не відносяться до додаткових. Враховуючи, що участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком обох батьків та наведені вище обставини, матеріальний та сімейний стан батьків, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею додаткові витрати на дитину [PERSON] , в розмірі 2 142 гривні 74 коп., тобто половину витрат, внесених позивачем, що буде справедливим та відповідатиме насамперед інтересам їх сина [PERSON] .

Outcome: partial