Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В позові та доповненні до позову зазначала, що в 1991 році, коли їй виповнилось сім років, її мати, [PERSON] почала жити однієї сімєю з [PERSON] та переїхала жити до нього в [ADDRESS]. В 2007 році її мати та [PERSON] зареєстрували свій шлюб офіційно. [INFO] [PERSON] помер. Вказувала, що вона почала проживати з померлим [PERSON] однією сім»єю в якості падчерки останнього. Вказувала, що в 2002 році вона вийшла заміж, але не втратила зв'язку з сім»єю її матері та [PERSON] до самої його смерті. Зазначала, що вважає себе спадкоємцем 4 черги за законом. Вказувала, що має підстави просити суд надати їй право на спадкування після померлого [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги, виходячи з наступного. У 2004 році [PERSON] переніс ішемічний інсульт (інфаркт мозку), в результаті чого він став погано рухатися, пересувався лише по домоволодінню у разі нагальної потреби з паличкою або за умови надання сторонньої допомоги. Тяжка хвороба [PERSON] вимагала великих матеріальних затрат на лікування яких він не мав та самостійно собі забезпечити вже не міг. З цього часу вона почала допомагати матері матеріально та по господарству, а також у догляді за [PERSON] Внаслідок перенесеного інсульту, [PERSON] систематично лікувався, щороку перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, а у 2007 році йому спочатку була присвоєна III група інвалідності, а згодом II групу інвалідності. Вказувала, що хвороба останнього прогресувала і вже у 2011 р. він був повністю прикутий до ліжка перебував в безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги та догляду. Зазначала, що протягом всього часу хвороби [PERSON] вона з почуття подяки за його увагу до неї в дитинстві, регулярно, разом з матір'ю матеріально забезпечувала [PERSON] необхідним: коштами, ліками, продуктами харчування, також особисто доглядала за ним, підтримувала його морально. Вказувала, що останні два роки його життя вона регулярно перебувала поряд з [PERSON] та забезпечувала його догляд, також з власного сімейного бюджету вона з своїм чоловіком виділяли кошти на матеріальну підтримку матері в придбанні ліків. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив, і по його смерті відкрилась спадщина. Зазначала, що від першого шлюбу, [PERSON] мав дві доньки: [PERSON] та [PERSON], які разом з її матір'ю [PERSON] є спадкоємцями першої черги. Вказувала, що жодна з доньок [PERSON] від першого шлюбу, своєму батькові ані до хвороби ані під час її - не допомагали, догляд за ним не здійснювали та повністю усунулись від обов'язку по утриманню рідного батька, коли він був в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. З огляду на викладене, вважає за можливе просити суд змінити її черговість одержання права на спадкування після [PERSON], як спадкоємиці четвертої черги та надати їй право на спадкування після померлого [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги. Просила суд ухвалити рішення, яким надати їй, [PERSON], право на спадкування після померлого [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] на позовних вимогах наполягали за обставин викладених в описовій частині позову, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], та її представник [PERSON], проти позову не заперечували. Просили суд позов задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] - «Приватна юридична агенція Яблонської» в особі адвокатів [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, а саме : Вказували, що позивач у 2002 році вийшла заміж, тобто з цього часу не проживала разом із спадкодавцем. Таким чином, факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини є недоведеним, суперечливим. Звертали увагу суду, що 18.12.2013 року набрало чинності рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2013 року, винесене за розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадщину . Даним Рішенням було відмовлено [PERSON] в задоволенні позову. Вказували, даним судовим рішенням встановлено, що спадкоємці першої черги [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийняли спадщину звернувшись в передбачений законом строк до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що визнано сторонами та на підставі ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Зазначали, що [PERSON] могла і забезпечувала належне утримання спадкодавця, який перебував в безпорадному стані із-за тяжкої хвороби, виконуючи свої обов'язки щодо нього, як дружини, в силу ст. 75 СК України, що чоловік та дружина повинні матеріально підтримувати один одного. До відповідачів як до своїх дітей він за допомогою не звертався, і вона теж. Вказували, що позивач не надала до суду докази звернення із заявою про прийняття спадщини, не зазначила навіть, що такі обставини мали місце, хоча діючим законодавством, встановлюється строк на прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті. [PERSON], який помер [INFO]. Зазначали, що позивачем пропущений строк для звернення з такою заявою до нотаріальної контори та не виконано елементарних вимог законодавства України щодо прийняття спадщини. Вважають, що даний позов є ніщо іншим, як намагання позивача та її матері відповідача [PERSON] затягнути отримання відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], свідоцтв про право на спадщину після померлого [PERSON] Просили суд ухвалити судове рішення, яким в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зміну черговості отримання права на спадкування - відмовити за його безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, які приймали участь у розгляді справи їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт допомоги позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] при догляді за [PERSON] Давши аналіз та оцінку наданим доказам, співставивши хронологію подій та обставин - знаходить, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зміну черговості отримання права на спадкування - не підлягають до задоволення за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Встановлено, що в своєму позові позивач вказує, що у 2002 році вийшла заміж та проживала за місцем проживання свого чоловіка. Тобто з зазначеного моменту, вона не проживала разом із спадкодавцем. Таким чином, факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини є на думку суду - недоведеним. Встановлено, що 18.12.2013 року набрало чинності рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2013 року, ухвалене за розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадщину. Вказаним судовим рішенням було відмовлено [PERSON] в задоволенні позову. Вказаним рішенням встановлено, що спадкоємці першої черги [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийняли спадщину звернувшись в передбачений законом строк до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що визнано сторонами та на підставі ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Також, встановлено, що [PERSON] могла і забезпечувала належне утримання спадкодавця, який перебував в безпорадному стані із-за тяжкої хвороби, виконуючи свої обов'язки щодо нього, як дружини, в силу ст. 75 СК України, що чоловік та дружина повинні матеріально підтримувати один одного. До відповідачів як до своїх дітей він за допомогою не звертався, і позивач теж. Таким чином, в судовому засіданні, при розгляді вказаної справи, не знайшли підтвердження твердження [PERSON] та [PERSON], щодо неналежного ставлення відповідачів [PERSON], [PERSON] до свого батька, умисне ненадання йому матеріальної допомоги, а також те, що він дійсно не був забезпечений такою матеріальною допомогою, перебуваючи у безпорадному стані. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач не зазначала у позові про те, що вона своєчасно зверталась до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України в термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті [PERSON], який помер [INFO]. Тобто позивачем, на думку суду, був необґрунтовано та без поважних причин пропущений строк для звернення з такою заявою до нотаріальної контори, а в разі її відмови - до суду, про його поновлення. Крім того встановлено, що згідно відповіді Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори від 25.04.2014 року № 1232/02/14, позивач [PERSON] зверталась із письмовою заявою саме 18.04.2014 року, шляхом направлення останньої на адресу нотаріальної контори - поштою. До нотаріальної контори особисто не з'являлась, як того вимагає порядок оформлення спадщини, тому у відповіді держаного нотаріуса зазначено, що прийняти від [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] немає можливості. Встановлено, що в постанові державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2014 року, виданій [PERSON], згідно з Законом України «Про нотаріат», зазначено, що оскільки [PERSON] не подала до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, у неї відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не надані документи, що підтверджують родинні стосунки та інші відносини зі спадкодавцем [PERSON] - видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається за можливе. З огляду на вказане суд вбачає, що державним нотаріусом було встановлено такі правові перешкоди прийняття спадщини позивачем [PERSON] як, - 1) пропущення строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини; 2) відсутність доказів проживання однією сім'єю із спадкодавцем; 3) відсутність доказів проживання із спадкодавцем протягом п'яти років на момент його смерті. Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Період спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] припадає на чинність Кодексу про шлюб та сім'ю України, 1969 р., що втратив чинність 2004 року. Даний законодавчий акт взагалі не розглядає як сімейні відносини осіб без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 2 Кодексу про шлюб та сім'ю України цей Кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім'ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім'ї, відносини, які виникають у зв'язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану. Згідно ч. 2,3 ст. 13 цього Кодексу права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, на думку суду, в судовому засіданні не встановлено факту проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини в період до укладення офіційного шлюбу у 2007 році. [PERSON] не являвся за життя опікуном [PERSON], не всиновлював її і як наслідок, не можна вважати [PERSON] падчеркою [PERSON] Також не має підстав для визнання позивача такою, що проживала однією сім'єю із спадкодавцем. Тому, [PERSON] не може належати до четвертої черги спадкоємців після померлого [PERSON] Відповідно до п. 5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Судом при розгляді справи по суті, вказані обставини не встановлені. Підстав для зміни черговості отримання права на спадкування позивачем - не вбачається, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. При розподілі судових витрат, суд керувався ст. 88 ЦПК України, та прийшов до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 3900 грн. витрат пов'язаних із отриманням правової допомоги. Інших доказів, що підтверджують доводи позивача, щодо задоволення позову, суду не надано і суд їх не встановив.

Outcome: approved