Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів, покликаючись на те, що відповідач з кінця 2010 року не навідується до сина [PERSON], [INFO], не займається його вихованням, не цікавиться його навчанням, здоров'ям та розвитком. Матеріально не допомагає, не сплачує аліменти, не виявляє до сина батьківської турботи і уваги. Аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно, визначені судом на даний час є недостатніми для забезпечення мінімальних потреб сина у харчуванні та проживанні, зважаючи на стан його здоров'я. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] та збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1800,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить у задоволенні позову в частині позбавлення його батьківських прав відмовити, в частині стягнення аліментів покликається на розсуд суду, а також, відповідач подав до суду відгук, однак суд не бере до уваги такий відгук, оскільки такий не відповідає вимогам ч. 3 ст. 179, ч. 4 ст. 178 ЦПК України щодо надіслання копії відповіді іншим учасникам справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник третьої особи, в судовому засіданні, позов підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON], сином не цікавиться, не займається його вихованням, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 листопада 2010 року, відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-6777 від 22 грудня 2017 року, орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дитини. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Однак, суд не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], долучені позивачем до матеріалів справи, оскільки такі свідки не були допитані судом та учасниками справи та такі свідчення не відповідають вимогам ст. 93 ЦПК України. Як безспірно встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не допомагає йому матеріально, не цікавиться його здоров'ям, навчанням та виховання, не спілкується з ним без будь-яких перешкод та причин для цього, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що йому чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні з сином, і таким чином ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дитини, що також стверджується довідкою Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №60 №659 від 20 листопада 2017 року, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи матеріальне становище позивача та платника аліментів, який є працездатною особою, спроможний платити аліменти на утримання сина, який проживає разом із позивачем, що стверджується довідкою з місця проживання та склад сім'ї №6587 від 06 листопада 2017 року, те, що 500,00 грн. є недостатнім розміром аліментів для забезпечення сину рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є його обов'язком, як батька, а також незадовільний стан здоров'я [PERSON], [INFO], що стверджується витягом з медичної картки №321 [PERSON], випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 500,00 грн. до 1000,00 грн. щомісячно. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial