Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 2013 року близько 20 год. 05 хв. на вул.Науковій біля будинку № 148 в м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачу та автомобіля марки «ЗАЗ», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТзОВ «Асат». Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася через порушення відповідачем [PERSON] п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановами Личаківського районного суду м.Львова від 04.09.2013 року та від 30.09.2013 року. Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Фольксваген» р.н. [NUMBER] отримав технічні пошкодження, що підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 118 від 28.06.2013 року. Згідно даного висновку сума матеріального збитку, яка завдана позивачу становить 71890,91 гривень. Крім того, позивачем оплачено вартість проведення експертного дослідження у розмірі 605,0 гривень, послуги евакуатора - 350,0 гривень, заправка автомобіля газом до ДТП - 278,49 гривень, послуги таксі для перевезення потерпілого пасажира [PERSON] - 45,0 гривень, проведення медичного обстеження - 30,13 гривень, направлення документів до страхової компанії відповідача - 16,20 гривень та 7,30 гривень, а всього позивачем було витрачено 73223,03 гривень. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Зазначає, що [PERSON] заподіяв шкоду під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи службовим транспортним засобом. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ПрАТ «Кримська страхова компанія», яка виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 49890,0 гривень, що є недостатньою для відновлення автомобіля позивача. Також зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що відповідачем затягується процес виплати суми страхового відшкодування, що вплинуло на її робочий та вільний час, також їй спричинені душевні хвилювання, погіршився стан здоров'я. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача ТзОВ «Асат» на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 23333,0 гривень, 7322,0 гривень моральної шкоди та 379,79 гривень судового збору. 09 квітня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути з відповідача [PERSON] суму матеріальної шкоди в розмірі 23333,0 гривень, 7322,0 гривень моральної шкоди та 379,79 гривень судового збору (а.с.150). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд позов задоволити. Представник відповідача ТзОВ «Асат» [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції позов заперечила, подала письмові заперечення на позов (а.с.206-215) та додатково пояснила, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Асат», як власника автомобіля марки «ЗАЗ» р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «Кримська страхова компанія». На підставі страхового акту № 438 від 11.11.2013 року позивачу 17.01.2014 року було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 49890,0 гривень. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Личаківського районного суду міста Львова від 04.09.2013 року. Разом з тим, позивач не врахувала те, що пошкодження належного їй транспортного засобу сталося не тільки з вини [PERSON], оскільки розмір спричиненої шкоди був значно збільшений некваліфікованими діями водія [PERSON], яка на момент настання ДТП керувала автомобілем, що належить позивачу. Вважає, що за умови неприйняття рішення про відповідальність водія [PERSON] вести мову про встановлення всіх елементів порушення та умов про відшкодування шкоди не можна. Серед доказів, наданих позивачем, будь-якого документу, що засвідчив би перелік пошкоджень автомобіля [PERSON] саме від зіткнення із автомобілем ТзОВ «Асат», а не від зіткнення із іншими транспортними засобами та елементами дороги немає. Вважає, що Висновок автотоварознавчого дослідження № 118 від 28.06.2013 є сумнівним, оскільки страхова компанія здійснила виплату з розрахунку суми збитку у розмірі 68616,98 гривень відповідно до висновку № 117 від 28.06.2013 року, а не Висновку № 118, яким керується позивач. Експертне дослідження автомобіля марки «Фольксваген», р.н. [NUMBER] проведено з грубими порушеннями, тобто учасники ДТП не були повідомлені про проведення огляду транспортного засобу належним чином. Не відповідає дійсності сума витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 605,0 гривень, оскільки вартість експертизи становить 600,0 гривень, з яких страховою компанією було виплачено позивачу 400,0 гривень. Крім того, послуги евакуатора були оплачені не позивачем, а [PERSON], заправка транспортного засобу газом була здійснена за рахунок [PERSON], послуги маршрутного таксі понесла [PERSON] як і медичне обстеження потерпілого, направлення позивачем документів до страхової компанії були понесені останньою добровільно. Також позивачем не представлено жодних доказів, які б підтверджували завдання їй моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме їй було завдано матеріальної шкоди та не підтверджено жодними медичними чи іншими документами заподіяння моральної шкоди. Крім того, зазначив, що станом на 30.04.2013 року він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Асат», на момент настання ДТП він виконував свої трудові обов'язки, а тому вважає, що відповідно до ст.1172 ЦК України саме на відповідача ТзОВ «Асат» покладається обов'язок відшкодування заподіяної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить суд позов задоволити. Представник третьої особи ПрАТ «Кримська страхова компанія» в судове засідання не з'явився, у зв'язку із відмовою Кримської сторони в отриманні поштової кореспонденції, а тому розгляд справи проведено у відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечили учасники процесу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, матеріали кримінального провадження за № 12013150030000381, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.7), 20 червня 2013 року слідчим СВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Добуш Я.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно з постановою Личаківського районного суду м.Львова від 04 вересня 2013 року (а.с.5), [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.04.2013 року близько 20 год. 05 хв. на вул.Науковій,148 в м.Львові, однак, провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до Страхового акта № 438 від 11.11.2013 року (а.с.28), ПрАТ «Кримська страхова компанія» виплатила позивачу суму страхового відшкодування на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 118 від 28.06.2013 року в розмірі 49890,0 гривень, який містить в собі виправлення (а.с.49-80). Крім того, в матеріалах справах міститься Висновок № 118 експертного автотоварознавчого дослідження від 28 червня 2013 року (а.с.29-42), відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Фольксваен» р.н. [NUMBER] становить 71890,91 гривень. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму завданих збитків в розмірі 23333,0 гривень, в тому числі: вартість проведення експертизи - 600,0 гривень, послуги евакуатора - 350,0 гривень, заправка автомобіля газом до ДТП - 278,49 гривень, послуги таксі для перевезення потерпілого пасажира [PERSON] - 45,0 гривень, проведення медичного обстеження - 30,13 гривень, направлення документів до страхової компанії відповідача - 16,20 гривень та 7,30 гривень, що підтверджує квитанціями, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні (а.с.6, 26, 27). Судом встановлено, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Асат», як власника автомобіля марки «ЗАЗ» р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «Кримська страхова компанія» (а.с.106). Крім того, відповідно до Наказу директора ТзОВ «Асат» № 1-к від 14 січня 2013 року (а.с.142), [PERSON] прийнято на роботу на посаду регіонального менеджера 14.01.2013 року з окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з вимогами ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні позивачу було роз'яснено наслідки пред'явлення позову до неналежного відповідача. Оцінюючи вищенаведені обставини, враховуючи те, що позовні вимоги пред'явлені лише до відповідача [PERSON], який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Асат» і виконував свої трудові обов'язки, про що і зазначає позивач у своїй позовній заяві, а також положення ст.1172 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов до [PERSON] є безпідставним, оскільки це неналежний відповідач, і з цих підстав слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed