Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18.08.2012 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2015 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач з вересня 2014 р. і дотепер проживає у м. Краснодар, Російська Федерація. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2017 р. оголошено розшук відповідача у зв'язку з наявною заборгованістю по аліментам. 23.06.2018 р. між нею та відповідачем в особі представника [PERSON] укладено договір про припинення права на аліменти у зв'язку з набуттям у власність квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за умовами якого визначено місце проживання дітей разом з матір'ю. Відповідач, будучи батьком дітей зовсім не цікавиться дітьми, їхнім фізичним, моральним, духовним розвитком, не бажає спілкуватися з ними, не знає їх інтересів, бажань, прагнень, матеріально не утримує, що ставить під сумнів бажання виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дітей. Просить суд: суд позбавити батьківських прав відповідача відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з викладених у відзиві на позов підстав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради Черненко С.І. проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18.08.2012 р. позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.02.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.05.2017 р. оголошено розшук відповідача [PERSON] у зв'язку з наявною заборгованістю по аліментам. 23.06.2018 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в особі представника [PERSON] укладено договір про припинення права на аліменти у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, за умовами якого відповідач [PERSON] передав у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожній квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], взамін припинення права на аліменти, які [PERSON] зобов'язаний згідно ст. 181 СК України та рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.03.2016 р. Згідно Довідки від 14.09.2018 р. № 274/01-66 Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 33 «Маринка» вбачається, що її доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є вихованками Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 33 «Маринка». [PERSON] та [PERSON] в дошкільний заклад приводить мати [PERSON] та бабуся [PERSON] На батьківських зборах, святах, розвагах завжди присутня мати дітей. Відповідно до Висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Служби у справах дітей Сумської міської ради від 21.01.2019 р., Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Стаття 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав передбачено ст.164 СК України. Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до з роз'яснень, які містяться в пунктах 15 і 16 постанови ПВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом факти свідчать, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, тобто умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і свідомо нехтує ними, що є підставою для застосування до нього крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved