Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у позовній заяві вказавши, що одружилася з ним 16.10.1999 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 16.06.2000р.н. та син [PERSON], 01.12.2006р.н., які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка не може спільно проживати із відповідачем, оскільки у них протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач не дбає про забезпечення сім»ї, не допомагає матеріально. Вважає, що їх шлюб слід розірвати. Крім цього, відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання неповнолітніх дітей, коштів на їх утримання не надає. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 800грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача на її користь 551,20 грн. судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, а також стягнення аліментів на утримання дітей визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що 16 вересня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 043089. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сімї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім цього, згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] інших дітей, крім спільних з позивачкою немає, на стан здоровя не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Що стосується доходу відповідача, суд бере до уваги те, що він отримує мінливий дохід, проте, він не визнаний інвалідом, не подав документів, які б свідчили про протипоказання до будь-якої роботи, відповідно, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення аліментів із відповідача в користь позивачки на утримання їх дітей та розірвання шлюбу сторін підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved