Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 11.11.2018 о 13-20 годині у м. Харкові на проспекті Гагаріна, 30, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Trafic, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Малом`ясницькій при повороті на проспект Гагаріна у напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного кольору світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не зайняв крайню праву смугу руху та не надав дорогу автомобілю Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по проспекту Гагаріна по третій смузі руху на зелений сигнал світлофору, скоївши зіткнення з останнім, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Посилаючись на те, що ПрАТ\~«Страхова компанія «Галицька» своєчасно та в повному обсязі не виплатила їй страхове відшкодування, просила, з урахуванням уточнень від 26.12.2019 року, стягнути з неї страхове відшкодування в розмірі 62927,38 грн, пеню за прострочення виплати - 18219,52 грн., інфляційні витрати - 2032,51 грн, 3 відсотки річних від простроченої суми 1614, 00 грн., вартість витрат на експертизу 1560, 00 грн. Також позивач просить стягнути з [PERSON] франшизу у розмірі 2000 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.08.2019 року справу відкрито провадження у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. 24.11.2020 року через канцелярію надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 12.03.2020 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача франшизи визнав, в частині стягнення моральної шкоди заперечував. 24.11.2020 року через канцелярію надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.12.2018 року по справі 646/8449/18, з урахуванням постанови про виправлення описки від 26.03.2019 року, 11.11.2018 о 13-20 годині у м. Харкові по проспекту Гагаріна, 30, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Trafic, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Малом`ясницькій при повороті на проспект Гагаріна у напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного кольору світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не зайняв крайню праву смугу руху та не надав дорогу автомобілю Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по проспекту Гагаріна по третій смузі руху на зелений сигнал світлофору, скоївши зіткнення з останнім, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до звіту експерта від 28.11.2019 року № 20/11/2019Ч, матеріальний збиток завданий автомобілю Opel Astra, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 65927,38 грн. Відповідно до квитанції №1076369 вартість визначення матеріального збитку Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] становить 1560, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», згідно полісу №АМ/8282053 від 09.11.2019 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000 грн., франшизи 2000 грн. Відповідно до вимог ст.35 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV, 12.11.2018 року позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявами про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану майну та здоров`ю, з наданням відповідних документів на підтвердження понесених витрат. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк», страховою компанією лише 26.04.2019 року було здійснено їй виплату страхового відшкодування за заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. Проте, як зазначив позивач та не спростовано матеріалами справи, страховою компанією не було відшкодовано позивачу відповідні витрати. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на\~підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та далі Закон України\~від\~01.07.2004\~№1961-IV,\~в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правоввідносин) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 Закон України\~від\~01.07.2004\~№1961-IV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 12 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV\~визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п.22.1 ст.21 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV, у\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини першої статті 988\~ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про\~здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Судом встановлено, що\~ПрАТ\~«Страхова компанія «Галицька»,\~виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 1000 грн, а\~згідно звіту експерта від 28.11.2019 року № 20/11/2019Ч вартість матеріального збитку автомобіля Opel Astra, номерний знак [NUMBER] ,\~становить 65927,38 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ страхування це письмова угода між\~страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,\~оскільки\~він установлює ціну\~договору \~страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком\~Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі\~№ 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня\~\~2018 року у справі\~№ 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18),\~вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того,\~у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 29 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV\~встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:\~ у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Оскільки виплату страхового відшкодування за шкоду завдану майну, відповідачем не було проведено у строки, визначені п.36.2 ст.36 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV та по теперішній час, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення виплати вказаного страхового відшкодування в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиплаченого відшкодування, як це передбачено п.36.5 ст.36\~Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV. Враховуючи, що відповідна заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем страховику 12.11.2018 року, відповідач відповідно до\~п.36.2 ст.36 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV повинен був виплатити страхове відшкодування в строк до 14.02.2019 року. При цьому, суд погоджується з детальним розрахунком вказаної суми, наведеним позивачем в своєму позові. Виходячи з того, що виплата страхового відшкодування в порушення вимог п.36.2 ст.36 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV була здійснена страховою компанією не в повному обсязі та лише 26.04.2019 року, розмір пені за визначений позивачем період з 14.02.2019 року по 23.12.2019 року становить 18219 грн. 52 коп., як це визначено в наведеному позивачем розрахунку, з яким суд також погоджується оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам\~п.36.5 ст.36 Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-IV. Таким чином, з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на користь позивача слід стягнути невиплачене страхове відшкодування за шкоду в сумі 62927 грн. 38 коп.; пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду за період з 14.02.2019 року по 23.12.2019 року становить 18219 грн. 52 коп.; інфляційні витрати за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року в розмірі 2032 грн. 51 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1614 грн. 00 коп., вартість проведення експертного дослідження у розмірі 1560 грн. 00 коп, всього стягнути 86353 грн. 41 коп. Що стосується вимоги позивача про -стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у\~постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини. Вина відповідача встановлена, та в судовому засіданні не оспорювалась, факт спричинення позивачу моральних і фізичних страждань відповідачем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач відчула моральні страждання від неправомірних дій відповідача, оскільки пережила нервовий стрес, відчула душевні переживання у зв`язку з пошкодженням свого майна. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд виходить із вимог ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості, бере до уваги те, що позивач отримав душевне переживання під час ДТП, а також щодо пошкодження власного автомобіля, порушення нормального способу життя пов`язаного з неможливістю користуватися автомобілем. Тому суд вважає за необхідним стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. Крім того, Згідно\~ст.9 Закону України «Про страхування»\~визначено, що франшиза\~це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Відповідності до вимог\~ст.81 ЦПК України\~відповідач [PERSON] доказів щодо сплати позивачці франшизи у сумі 2000 гривень під час розгляду справи не надав, а тому вказана франшиза підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Відповідно до змісті ч. 1, ч. 2\~\~ст. 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в частині стягнення страхового відшкодування, спричинених збитків внаслідок дорожньо транспортної пригодою судовий збір у розмірі 863,53 грн. підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на користь позивача. Судовий збір за вимогу про стягнення франшизи у розмірі 768,40 грн. у зв`язку з задоволенням позову в цій частині підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Крім того, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 76, 84 грн. пропорційно задоволеним вимогам про стягнення моральної шкоди. Більше того, при звернені до суду позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення франшизи. Таким чином судовий збір у розмірі 768, 40 грн. підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Outcome: partial