Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить збільшити розмір аліментів, який стягується на підставі постанови Луганського апеляційного суду від 20.02.2019 у справі № 420/853/18, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначає, що судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 у справі № 643/1877/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.11.2018 у справі № 420/853/18 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Постановою Луганського апеляційного суду від 20.02.2019 рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 22.11.2018 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким зменшено розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до 1/6 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідач у 2018 році мав дохід 136 363, 00 грн, а його дружина у 2018 році мала дохід 143 895,00 грн. Позивач у 2018 році отримувала дохід 7000-8000 грн на місяць, соціальну допомогу в сумі 420,00 грн, та на доньку 800 грн. Середній розмір аліментів у 2018 році (у частці ј) складав 2 565,78 грн. Вказані аліменти виплачуються значно меншого розміру, ніж встановлені Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, тому відповідач має сплачувати аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Наразі, матеріальне становище як позивача так і відповідача змінилося. Дохід позивача у 2019 році склав 63 650,25 грн, а відповідача 180 627,00 грн, дохід дружини відповідача склав у 2019 році 186 332, 00 грн. Також, позивач не має власного житла, а тому вимушена здійснювати додаткові витрати на оренду житла\\, яка складає 6500,00 грн. Окрім того, донька позивача та відповідача має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного лікування. Відповідач проживає з дружиною та малолітньою дитиною. У 2019 році сукупний дохід відповідача та його дружини збільшився, а тому позивач просить збільшити розмір аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] . Ухвалою суду справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 у справі № 643/1877/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.11.2018 у справі № 420/853/18 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. Постановою Луганського апеляційного суду від 20.02.2019 рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 22.11.2018 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким зменшено розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до 1/6 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.10-17). Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради від 29.04.2020, неповнолітня [PERSON] має хронічні захворювання та потребує нагляду лікаря-гастроентеролога, невролога, ортопеда (а.с.28). Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] перебуває в іншому шлюбі з [PERSON] з 27.08.2010. Від вказаного шлюбу, відповідач [PERSON] має ще одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З наданих матеріалів вбачається, що дохід відповідача [PERSON] у 2019 році склав 186 332,00 грн. Дохід позивача [PERSON] у 2019 році склав 63 650,25 грн. Окрім того, як зазначила позивач у позовній заяві, вона, як внутрішньо переміщена особа, яка перемістилася до м. Харкова разом з донькою [PERSON] , отримує соціальну допомогу на себе в сумі 420,00 грн та на дитину в сумі 800,00 грн. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Так, Луганський апеляційний суд під час ухвалення постанови від 20.02.2019, мотивував своє рішення, зокрема, фактом перебування [PERSON] в іншому шлюбі та перебуванням на його утриманні малолітньої дитини від цього шлюбу, та, враховуючи потреби в утриманні кожної дитини [PERSON] та дотримання їхніх інтересів в однаковій мірі, постановив зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2018 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до 1/6 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст.12,81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Згідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивача на те, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачем [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , є значно меншим розміру, який встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, є хибним, оскільки як зазначила позивачка, розмір аліментів на доньку у 2020 році складає: січень - 1399,65 грн, лютий - 1430,79 грн, березень - 1847,07, квітень - 1399,65 грн. З 01.01.2020 мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складав 2218, 00 грн, з 01.07.2020 - 2318,00 грн. Зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України), тобто для дітей віком від 6 до 18 років - с 01.01.2020 в сумі 1109,00 грн (2218 ? 50%), а з 01.07.2020 - 1159,00 грн (2318 грн ? 50%), то вказані вище посилання позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки розмір аліментів, які стягуються на доньку не є меншим половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на момент звернення до суду з позовом. Далі, з боку позивача, жодних доказів стосовно погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що можуть бути підставою для збільшення розміру сплачуваних аліментів (ст. 192 Сімейного кодексу України), суду не надано. Позивач звертає увагу суду на те, що саме неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , має ряд хронічних захворювань та потребує нагляду лікаря-гастроентеролога, невролога, ортопеда, а не хтось із батьків дитини. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тому, посилання позивача на наявність захворювань у доньки не є підставою для зміни розміру аліментів, які вже стягуються, у розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України. Окрім того, у разі наявності потреби та доказів, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України. Більш того, на час звернення позивачки до суду з даним позовом не перестали існувати обставини, встановлені постановою Луганського апеляційного суду від 20.02.2019. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Сімейного кодексу України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 Сімейного кодексу України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 Сімейного кодексу України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивачка [PERSON] не надала належних доказів суттєвої зміни матеріального чи сімейного стану сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України. Надання позивачкою роздруківок з Єдиного державного реєстру декларацій, не спростовує висновків суду. Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позивачем не доведена наявність підстав для збільшення розміру аліментів, визначених постановою Луганського апеляційного суду від 20.02.2019, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed