Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 24.10.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який на даний час є малолітнім. Вказує, що причинами розірвання шлюбу є те, що у неї з відповідачем різні характери та погляди на життя, через що виникають різного роду суперечки та непорозуміння. У них не склалося подружнє життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс, відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Близько 6 місяців вони не проживають подружнім життям. Просила шлюб розірвати, місцем проживання малолітньої дитини визначити її місце проживання, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2018 року призначено справу до судового рогляду по суті на 11 год. 00 хв. 03.10.1980 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду надіслала заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку (а.с. 32), а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони з 24.10.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцта про народження (а.с.4). Подружнє життя у сторін не склалося, у них постійно виникають різного роду непорозуміння, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, а відповідач жодних заперечень на позов не подав суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище «Пацаган». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання малолітньої дитини визначити місце її проживання, а відповідач в судове засідання не зявився, заперечення на позов не подав, суд, вважає, що місцем проживання сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання його матері [PERSON] (відповідач). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № ПН300577 від 06.06.2018 року, а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved