Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру стягнення аліментів посилаючись на те, що згідно виконавчого листа № 2-2675 виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу від 18.05.2011 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку на користь позивача. Позивач у позові зазначає, що відповідач також сплачував аліменти на утримання дружини до досягнення трирічного віку дитини у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку відповідача. Відповідач не виконує батьківських обовязків, щодо належного матеріального утримання дитини, несвоєчасно та в неповному обсязі сплачує аліменти, тому позивач звернулась до суду та просить збільшити розмір аліментів стягнутих з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2009 року по справі № 2-2675/2009 та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до суду, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05 червня 2018 року прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Позивач до зали судового засідання не зявилася про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, відзиву не надав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 122415 від 30 травня 2007 року. (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 123373від 26 травня 2009 року [PERSON] та [PERSON] 26 травня 2009 року розірвали шлюб, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 116. (а.с. 8) Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 338201 від 30 липня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 454, після реєстрації шлюбу «Швіндт» змінила прізвище на «Гречко». (а.с.9) Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України\~\~ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові\~та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частина усіх видів його заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення звернуто до виконання. Відповідно до довідки - розрахунку виданої за підписом начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг, вбачається, що за період з 01.07.2014 року по 31.03.2018 рік відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, які становить 64454,58 грн. (а.с.10) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі ( с. 3\~ст. 181 СК України) Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками. Суд може змінити за позовом платника або одержувача аліменти у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи приписи ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2013 року у справі № 6-143 цс13. Судовим розглядом вставлено, що розмір аліментів, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, не забезпечує належного утримання дитини, навіть на рівні мінімально встановленого законодавством, окрім цього відповідач не виконуючи належним чином свої обовязків, щодо матеріального утримання неповнолітньої дитини, має значну заборгованість по сплаті аліментів. Частина 2 ст.\~182\~СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, з наданої начальником Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг довідки вбачається, що розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2003 року за період січень-березень 2018 року становить 1286,16 грн. Отже, визначений раніше, за рішенням суду розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму, порушує його права на належне утримання від батька. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~12,81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги що відповідач не скористався своїми процесуальними правами визначеним ст. 12, 81 ЦПК України, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів задовольнити частково. Щодо позовним вимог в частині початку стягнення аліментів у новому розмірі на то суд зазначає, що згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, у звязку з чим, вимога позивача про стягнення аліментів з на її користь, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до суду не підлягають задоволенню. Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли..

Outcome: partial