Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати, сина залишити за її місцем проживання. 20.05.2019 року ухвалою Олевського районного суду Житомирської області, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу та залишити дошлюбне рішення « [PERSON] ». Відповідач до суду не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не запечував стосовно розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 05, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Місце проживання дітей визначається за згодою сторін тому місце проживання сина [PERSON] , [INFO] визначити за місцем проживання матері. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] » Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги - на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved