Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 29 серпня 2014 року у виконавчому комітеті Стрижівської сільської ради Коростишівського району, актовий запис № 5. Від цього шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим внаслідок непорозумінь, які виникали між сторонами, що врешті призвело до розпаду сімї. На даний час шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, дитиною відповідач не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, дитина знаходиться на утриманні та вихованні матері. Коштів на утримання дитини не вистачає, а відповідач є батьком, працює, має дохід, добровільно кошти на її утримання не надає, у звязку з цим позивач просила суд стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітної плати та інших доходів відповідача щомісячно до досягнення донькою повноліття. Оскільки дитина має проблеми із здоровям, вона сама не має змоги працювати, то також потребує матеріального забезпечення, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі прожиткового мінімума на одну працездатну особу, встановленого законодавством України до досягненню дитиною 3-х років. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала. Крім того просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача та аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частини від доходів відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання доньки визнає, щодо стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімума, встановленого законодавством України -заперечує. Суд встановив, що спільне життя у сторін поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони проживають окремо, мають окремий бюджет та стосунки між ними постійно погіршуються. Сторони фактично не проживають разом та не вважають за можливе зберегти сімю. Згідно довідки Стрижівської сільської ради № 611 від 23.05.2016 р. малолітня дитина проживає лише разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Даний факт підтверджується і актом депутата сільської ради від 23 травня 2016 року (а.с.9). Відповідач є батьком дитини, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7 ). Суд, дослідивши надані докази, в межах позовних вимог вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працює і має можливість сплачувати кошти у розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання дитини. Згідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від користування його майном , інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Стаття 76 СК України визначає, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо у звязку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сімї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не має можливості одержати освіту, працювати, він має право на утримання у звязку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина, може надати матеріальну допомогу. Право на утримання в цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, її слід залишити на вихованні матері.

Outcome: approved