Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення у частці від доходів відповідача, посилаючись на те, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1000,00 грн., щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON] 2008\~р.н.\~та сина [PERSON] 2013 р.н. та до досягнення сином повноліття. Позивач у своєму позові зазначає, що за останні п`ять років значно змінився мінімальний розмір аліментів встановлений законодавством України, тому на її думку вона має право на звернення до суду з відповідною заявою для захисту майнових прав малолітніх дітей. Позивач у судове засідання не з`явилась, та в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 54 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 33 (а.с. 6,7). За виконавчим листом виданим на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2014 року по справі № 496/2198/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2008 року народження та сина [PERSON] , 2013 року народження стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 20.05.2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9). В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Розмір стягнутих судом аліментів з відповідача на двох дітей складає 1000 грн., тобто становить суму меншу ніж передбачений статтею 7 Закону України про Державний бюджет України на 2020 рік (станом на момент подачі вищевказаного позову), суму прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, яка складає з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях статей Сімейного кодексу\~України та відповідають інтересам дітей, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved