Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що 24.02.2015 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, відповідно до якого з відповідача присуджено до стягнення аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Після ухвалення судового рішення змінилось її матеріальне становище в сторону погіршення, оскільки вона на даний час має на утриманні троє неповнолітніх дітей, а з найменшим перебуває у декретній відпустці, отримувана нею допомога є досить мізерною. Крім цього, законодавцем було внесено зміни до діючого законодавства в частині мінімального розміру аліментів на одну дитину, а розмір аліментів присуджених із відповідача є значно нижчим, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом в якому вона просить суд змінити розмір аліментів визначений за рішенням суду на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у заявленому обсязі, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, однак в заяві, яку направила суду вказала, що позовні вимоги підтримує у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. З огляду на визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 24.02.2015 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, відповідно до якого з відповідача присуджено до стягнення аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення набрало чинності 10.03.2015. Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи на зміни законодавства в частині мінімального розміру аліментів, які були прийняті після ухвалення рішення та зміни її матеріального стану. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правилами\~ ст.181 СК України, передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із аналізу норм ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 17.05.2017 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Судом встановлено, що присуджений до стягнення за рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини сторін із відповідача є значно нижчим від 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку законодавцем, отож, суд вважає, що є усі правові підстави для зміни розміру аліментів визначених за судовим рішенням. Згідно поданої до суду відповідачем заяви, він позов визнав та погодився із розміром аліментів, що запропонувала позивач. З урахуванням встановлених судом обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, обставин, передбачених ст.182 СК України, рівного обовязку батьків надавати матеріальну допомогу по відношенню щодо своєї дитини, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання їх спільних із позивачем дітей у 1/3 частці від його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення. Розмір аліментів у новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили (абз.4 п.23 постанови ПВСУ №3 від 15.05.2006). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до\~Глави 8 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що при предявленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, який становить 704, 80 грн., суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст.\~182,\~192 СК України,

Outcome: approved