Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON], 01.07.2016 року, в розмірі 1700 грн., щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що 30.01.2016 р. було зареєстровано шлюб від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 06.10.2017 року. Син перебуває на утриманні позивача, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згоди про порядок утримання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 30 січня 2016 року між сторонами Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 37 (свідоцтво про шлюб серія І-ВЛ № 278476 від 30 січня 2016 року). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ВЛ № 452061 від 02 серпня 2016 року). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. З аналізу змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Також, суд зазначає про задоволення вимоги позивача щодо допуску негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved