Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на ті обставини, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі\~ з 15.11.2014 року року. У шлюбі у них народилась дитина\~ [PERSON], [INFO],\~ який проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утримані, відповідач ухиляється від обовязку утримувати свого малолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги не надає. Інших дітей у відповідача не має, як і не має інших обставин, які б перешкоджали відповідачеві належно утримувати свого сина. У звязку з наведеним просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше\~ 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення з заявою про видачу судового наказу, а саме з 03.10.2018 року та до повноліття дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2019 року справу про стягнення аліментів відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви з додатками, які не були отримані відповідачем,\~ про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року , який 17.09.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області заочним рішенням було розірвано.\~ Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №196618\~ народився [PERSON], 23.01.2015 року, де батьками вказані : [PERSON], [PERSON], про що зроблений актовий запис №87. Відповідно до довідки про склад сімї за №19-03 від 15.01.2019 року неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON] Відповідно до ухвали від 10.12.2018 року Херсонського міського суду Херсонської області [PERSON] відмовили у видачі судового наказу у звязку з тим, що заявлено вимогу яка не відповідає вимогам п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК України. Так, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню о, а саме у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з моменту звернення з заявою про видачу судового наказу, а саме з 03.10.2018 року та до повноліття дитини. Крім того, враховуючи, що позивачем судовий збір не сплачувався, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 768,40 грн.,

Outcome: approved