Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить виділити їй у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS], вартістю 21 514,00 грн. Виділити у власність відповідачу ? частину квартири [ADDRESS], вартістю 21 514,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 08.04.2013 року, разом вони не проживають спільного господарства не ведуть. В період шлюбу сторони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Добровільно поділити майно сторони не бажають, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяву в якій справу просили розглянути без їх участі позивач на заявлених вимогах наполягає, відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 02.09.2010 р., що підтверджено свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] виданого Партизанською селищною радою Генічеського району Херсонської області (а.с.12). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.04.2013 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.13-14). Відповідно до витягу КП «Каховське БТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2009 р., [PERSON] на прави приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.15-16), на підставі договору купівлі-продажу серії [NUMBER] від 01.12.2009 року, виданого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 23136 (а.с.19-21). Отже враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку, що право власності у [PERSON] на вищевказану квартиру виникло у період шлюбу з [PERSON], а тому є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Відповідно до положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва; транспортні засоби; грошові кошти; акції та інші цінні папери; паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Заперечень від сторін проти визначених в позові часток на спірну квартиру не поступало. Отже, враховуючи викладене заявлені позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved