Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 20 листопада 2003 року після смерті її батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20 листопада 2003 року помер її батько [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) 4,09 умовних кадастрових гектарів, в колишньому КСП «Україна», яка розташована на території Собицької сільської ради Шосткинського району. [PERSON] за свого життя заповіту не складав. З заявою про прийняття спадщини [PERSON] у визначений законом строк не звернулась, мотивуючи причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини юридичною необізнаністю, оскільки вважала, що якщо у неї залишився правовстановлюючий документ належний спадкодавцю на земельну ділянку, то у розумінні ст. 549 ЦК Української РСР (діючої до 01.01.2004 року), вона є такою, що прийняла спадщину. У судове засідання позивач не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника ради. Позов визнав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.\~ З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Судом встановлено, що 20 листопада 2003 року помер [PERSON] /а.с.4/ З копій свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON]./а.с. 5/ Згідно з Свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.12.2001 року та після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Дмитренко»(а.с.6) З довідки виконавчого комітету Собицької сільської ради №486 від 03 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований і проживав один в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] не складався. З листа в.о. нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори № 80/01-16 від 06 червня 2018 року вбачається, що після померлого 20 листопада 2003 року [PERSON] спадкової справи не зареєстровано, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, яке, як було зазначено вище, спадкоємцем прийнята не була. Згідно із ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-85цс12). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, суд у даному конкретному випадку приймає до уваги пояснення позивача щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини через її юридичну необізнаність,а саме позивач вважала, що якщо у неї залишився правовстановлюючий документ належний спадкодавцю на земельну ділянку, то у розумінні ст. 549 ЦК Української РСР (діючої до 01.01.2004 року), вона є такою, що прийняла спадщину, тому за своїм внутрішнім переконанням визначає таку причину пропуску поважною в розумінні ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved