Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути з відповідача на її\~користь майнову\~шкоду,\~завдану джерелом\~підвищеної небезпеки\~у розмірі\~116\~098\~грн.\~та 50\~000грн.\~відшкодування моральної\~шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] . 16 грудня 2018 року о 15.27 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «МАЗ» д.н.з [NUMBER] по вул. Луганська навпроти будинку №10 у м. Львові, проявив неуважність до дорожньої обстановки не відреагував на її зміну, з`їжджаючи зі шляхопроводу, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав дорогу автомобілю марки «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] , створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до різкого гальмування автомобіля «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] , втрати над ним керування та виїзду останнього на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення автомобіля «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а пасажир автомобіля «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Винуватцем вказаного ДТП, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15.04.2019 року визнано [PERSON] , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське». Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Агропромислове підприємство «Львівське», як власника транспортного засобу марки «МАЗ» д.н.з [NUMBER] була застрахована у ТДВ «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі договору АК №8516755, відповідно до умов якого позивачу здійснено страхове відшкодування в розмірі 100\~000 грн. Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку з економічною недоцільністю його відновлення, визначено у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження, яка становить 291\~598 грн., а вартість у пошкодженому після ДТП стані 83\~746 грн. Зазначає, що пошкоджений після ДТП, належний її автомобіль було продано за 80\~000 грн. Враховуючи, що страховиком відшкодовано лише частину завданої шкоди, просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням і сумою, за яку був відчужений пошкоджений автомобіль, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження. Крім того, зазначає, що у зв`язку із пошкодженням належного її автомобіля, зазнала душевних страждань, істотно змінився звичний ритм її життя, оскільки через неможливість експлуатації транспортного засобу ускладнився догляд за двома малолітніми дітьми, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому позов заперечив, посилаючись на те, що позивачем не заявлено вимог до самого винуватця ДТП, що суперечить положенню ч.2 ст.1188 Цивільного кодексу України. Стягнення матеріальної шкоди заперечує, оскільки у даному випадку згідно висновків спеціалістів вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість самого автомобіля, відтак, у разі відшкодування завданої шкоди позивачем мали б бути передані відповідачу залишки пошкодженого транспортного засобу. Натомість пошкоджений транспортний засіб позивачем був відчужений, що унеможливлює його передачу відповідачу, а тому підстави для стягнення з відповідача матеральної шкоди відсутні. Розмір моральної шкоди позивачем необгрунтований жожними доказами, а тому така є недоведеною. Вимога про стягнення вартості плати за проведення дослідження є безпідставною, оскільки такі витрати несе страховик. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви з врахуванням уточнених позовних вимог. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суду вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 16 грудня 2018 року о 15.27 год. мала місце дорожньо-транспортна пригода, з участю належного на праві власності позивачу автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Audi Q7» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «МАЗ» д.н.з [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Постановою Сихівського районного суду від 15.04.2019 року (справа № 450/488/19, провадження № 3/464/929/19), яка набрала законної сили, визнано винним [PERSON] , в тому, що він 16 грудня 2018 року о 15.27 год. по вул. Луганська у м.Львові (навпроти будинку №10), керуючи транспортним засобом марки «МАЗ 551605_271» д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та належно не відреагував на її зміни, з`їжджаючи зі шляхопроводу, не надав дорогу автомобілю марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , чим не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та порушив вимоги п.1.5, п.2.3 (б, д), знак 2.2 ПДР України, в результаті чого створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до різкого гальмування автомобілю марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , втрати над ним керування та виїзду останнього на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , завдавши ти самим транспортним засобам технічних пошкоджень, а пасажирка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.\~Відтак, вина [PERSON] у заподіянні шкоди не підлягає доказуванню. Згідно ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ч.1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. На момент ДТП водій автомобіля «МАЗ» д.н.з [NUMBER] , [PERSON] перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське», що підтверджується витягом з наказу № 845 к від 27.05.2008 року. Як вбачається з витягу з наказу № 74 від 21.11.2012 року за водієм [PERSON] закріплено транспортний засіб автомобіль марки МАЗ- 551605271, д.н.з. [NUMBER] . Із полісу № АК/8516755 вбачається, що цивільна відповідальність за шкоду заподіяну за внаслідок ДТП за участю автомобіля марки «МАЗ» д.н.з\~ [NUMBER] була застрахована ТзОВ «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ», із лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну в розмірі 100\~000 грн., яку позивачу виплачено, що визнано сторонами. Згідно висновку експерта № 2098 від 28.02.2019 року, який складено за замовленням [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 16.12.2018 року, у зв`язку з економічною недоцільністю його відновлення, визначається у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент до пошкодження, яка на 16 грудня 2018 року становила 291\~598 грн. Вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП- 16.12.2018 р. у пошкодженому після ДТП стані, з урахуванням результатів його обстеження 06 лютого 2019 року, становила 83\~746 грн. Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження (експертизи), згідно рахунку № _31/01/2019 від 31 січня 2019 року становить 4\~500 грн. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Встановлено, що позивач згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу № 6575/19/004446 від 22.03.2019 року відчужив автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані після ДТП. Враховуючи те, що розмір матеріального збитку за пошкодження автомобіля позивача, згідно висновку експерта визначено \~у розмірі\~ринкової вартості\~цього автомобіля\~на момент\~до пошкодження та становить 291\~598 грн, зважаючи на\~те,\~щопозивачу страховиком виплачено страхове відшкодування в розмірі 100\~000 грн., а також те, що вартість автомобіля у пошкодженому після ДТП стані, становить 83\~746 грн. та такий позивачем відчужено, що унеможливлює передачу залишків такого відповідачу, а також враховуючи що шкода завдана працівником відповідача під час виконання трудових обов`язків, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду заподіяної пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 112 352 грн., що становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди та отриманою страховою виплатою і вартістю пошкодженого транспортного засобу, який відчужено (291\~598 грн. 100\~000 грн. - 83\~746 грн. = 107\~852\~грн.).Крім того, позивачем понесено витрати в сумі 4500 грн., на проведення автотоварознавчого дослідження (експертизи), що підтверджується рахунком № _31/01/2019 від 31 січня 2019 року . Враховуючи те, що такі понесено у зв`язку із пошкодженням автомобіля з вини працівника відповідача під час виконання трудових обов`язків зазначена сума теж підлягає стягненю з відповідача. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 112\~352 грн. матеріальної шкоди. Покликання представника відповідача на те, що неможливість передачі, внаслідок продажу, відповідачу залишків пошкодженого автомобіля є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди судом не приймаються до уваги, оскільки із суми завданої шкоди, яка стягнута з відповідача вирахувано вартість пошкодженого транспортного засобу. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.23 ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у\~приниженні честі\~та гідності\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України\~моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що внаслідок\~ дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка мала\~місце з\~вини працівника відповідача позивачу завдано і моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях, у зв`язку із істотним пошкодженням її майна. Внаслідок фізичного знищення транспортного засобу неможливою була його експлуатація, чим було порушено звичний життєвий уклад позивача, на утриманні якої перебувають неповнолітні діти. Зазначені обставини та необхідність вжиття заходів для захисту порушеного права зумовили понесення значних додаткових затрат та зусиль для відновлення звичного життєвого становища. Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 20 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру\~задоволених вимогв розмірі 1\~891, 93 грн.

Outcome: dismissed