Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], яка проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2015 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час змінився її сімейний та матеріальний стан. Так, [INFO] народилася дочка [PERSON], а тому позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років. Також на даний час значно змінився (збільшився) прожитковий мінімум для дитини порівняно з 2005р. (376 грн.), коли визначався розмір аліментів на утримання дитини і з 1 грудня 2016р. складає 1689,00 грн. Також на час присудження аліментів на утримання дочки [PERSON] відповідач мав постійне місце роботи, а тому розмір аліментів було визначено в частці від всіх видів заробітку. На даний час відповідач постійного місця роботи немає. За таких обставин визначення аліментів у частці від заробітку відповідача утруднює визначення суми належних аліментів на утримання дочки. А тому позивач просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 1000,00 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Суд, за згодою позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO] (а.с.4) вбачається, що її батьком є [PERSON]. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2005 року (а.с.7), постановлено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладеній у постанові, ухваленій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-143цс13). Згідно із вказаною постановою Верховного Суду України від 05.02.2014 року право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до правил ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Виходячи із вимог ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що на час розгляду даної справи відповідач не працює, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні, а тому вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підставні та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач за станом здоров'я є фізично працездатним і може працювати та виконувати обов'язок по утриманню дочки [PERSON] та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Також суд враховує наявність у відповідача на утриманні дочки [PERSON] - [INFO] (а.с.5). Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017року становить 1689 гривень. Відповідно до ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При таких обставинах суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 850,00 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved