Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу\~нерухомості дійсним та визнати право власності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2021 року замінено первісного відповідача у справі Запорізьку міську раду на належного відповідача ЗАТ «Запорізька регіональна біржа нерухомості». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.02.1996 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомості № 2763.К, а саме: 18/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , який було зареєстровано Акціонерним товариством «Запорізька регіональна біржа нерухомості», реєстраційний № 2763.К від 02.02.1996 року. Умови договору купівлі-продажу були виконані, але [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] померли. Згідно реєстраційного\~напису Запорізького\~міжміського бюро\~технічної інвентаризації\~від 20.02.1996\~року за\~реєстраційним №\~46\~«На документі\~про право\~власності зазначений\~в цьому\~документі житловий\~будинок 18/50\~частин,\~який знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~зареєстрований бюро\~технічної інвентаризації\~на праві\~особистої власності\~за [PERSON] ». В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про Закрите акціонерне товариство «Запорізька регіональна біржа нерухомості» відсутні. Окрім визнання договору купівлі-продажу дійсним, позивач бажає визнати за собою право власності на нерухоме майно, а саме: на 18/50 частини житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Дьякова Т.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав. За відсутності підстав встановлених ч.2 ст.223 ЦПК для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК за письмової згоди представника позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.02.1996 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу за умовами якого [PERSON] , [PERSON] продали, а позивач [PERSON] придбала за 280\~000 000 (двісті вісімдесят мільйонів) карбованців 18/50 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Право власності на 18/50 частки житлового будинку [ADDRESS] 11.08.2020 зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 2763.К, посвідченого Запорізькою регіональною біржею нерухомості від 02.02.1996 року, що підтверджується реєстраційним надписом Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.1996 року в реєстровій книзі № 8650, за реєстровим номером 46 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2020 року № 220197944. Згідно технічного паспорту від 28.12.1995 року, власником 18/50 частин вищевказаного житлового будинку є [PERSON] . [PERSON] [INFO] , померла, про що Шевченківського міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Запорізькій області складено актовий запис про смерть № 28 від 15.01.2013 року та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак був знятий з реєстрації 05.08.2019 року у зв`язку зі смертю, що зазначено в ухвалі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2021 року у справі № 331/42/21. На сьогоднішній момент позивач володіє і користується частиною спірного будинку, веде господарство, сплачує необхідні платежі. Наразі у позивача виникла необхідність відчуження вищевказаної частини житлового будинку, проте, нотаріуси відмовляються посвідчувати правочин, оскільки договір купівлі-продажу укладено на біржі та не посвідчено нотаріально. Таким чином, через неналежне оформлення договору купівлі-продажу, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника на розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в ред. 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як вже було встановлено судом, сторони повністю виконали спірний договір, проте на теперішній час [PERSON] , [PERSON] померли, що унеможливлює позивачу нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу № 2763.К від 02.02.1996 року на 18/50 частин житлового будинку [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , чим порушено права позивача як власника майна. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу частини будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу частини спірного будинку. Згідно листа з Головного Управління статистики у Запорізькій області від 14.06.2021 року, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», введеного в дію з 01.07.2004 року, закрите акціонерне товариство «Запорізька регіональна біржа нерухомості» не проходило перереєстрацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР). \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої-третьої статті 48\~Закону України «Про власність»\~в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом. Крім того,\~ст. 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правова позиція щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття „майно охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів право домагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання стосовно ефективного здійснення права власності». Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved