Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис № 9353, вчинений 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з неї на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 26741,63 грн таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, згідно якого з неї належить до стягнення як боржника за кредитним договором № 200826442601 від 13 червня 2017 року, укладеним із ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк», 29710,53 грн. Вважає виконавчий напис незаконним, оскільки копії виконавчого напису, розрахунку заборгованості чи жодних виписок по банківському рахунку від відповідача на її адресу не надходило. Сума заборгованості, яка зазначена до стягнення, є необґрунтованою та не відповідає дійсності, так як жодних претензій щодо невиконання кредитного договору для можливості його врегулювання від відповідача до неї не надходило. Її не було повідомлено про те, що відповідач є правонаступником ПАТ «Перший український міжнародний банк». Ухвалою від 15 липня 2020 року суд прийняв позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). Ухвалою від 7 жовтня 2020 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що в 2017 році укладала кредитний договір з ПАТ «Перший український міжнародний банк». Кредитний ліміт був встановлений в розмірі 5000 грн, надалі він був збільшений до 16000 грн. Жодної письмової вимоги про сплату заборгованості не отримувала. В розрахунку заборгованості, який вона отримала від банку на свій запит, та виконавчому написі не співпадають суми заборгованості по основному боргу та відсотках. Комісія взагалі не зазначена, хоча вона стягується з неї за виконавчим написом. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася. В отриманому судом 1 вересня 2020 року клопотанні просить розгляд справи проводити у її відсутності з урахуванням фактичних відносин. Третя особа приватний виконавець Сідоренко С.П. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 11 березня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 9353 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 200826442601 від 13 червня 2017 року, укладеним нею із ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», заборгованість за кредитним договором № 200826442601 від 13 червня 2017 року. Строк платежу за кредитним договором № 200826442601 від 13 червня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 червня 2019 року по 21 січня 2020 року. Сума заборгованості складає 26491,63 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4078,85 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 400 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 5717,87 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 15487,96 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 806,95 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача АТ «Перший український міжнародний банк» в розмірі 250 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, якою є [PERSON] , на користь АТ «Перший український міжнародний банк» складає 26741,63 грн. Постановою від 17 квітня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. при примусовому виконанні виконавчого напису № 9353, виданого 11 березня 2020 року, звернув стягнення на доходи боржника [PERSON] . Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що й ст.87-88 Закону України «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).0 Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень - письмової вимог про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Позивач ствердила, що нею не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від відповідача про погашення заборгованості та вона не визнає розміру заборгованості, нарахованої АТ «Перший український міжнародний банк», оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. Розрахунок заборгованості, який вона отримала від банку в січні 2021 року, містить інші суми заборгованості за кредитом, процентами та пенею, ніж зазначені у виконавчому написі. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що письмову вимогу (повідомлення) № 1130 від 21 січня 2020 року з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивач отримувала. При цьому, суд не бере до уваги наданий відповідачем список № 20200123 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, оскільки вказаний список не містить дати його складання та підпису працівника зв`язку, який прийняв вказану у списку кореспонденцію. Крім того, відправником листів згідно зі списком значиться ТОВ «Франко Пак». Отже, позивач не була вчасно проінформованою про наявність заборгованості та не мала можливості або оспорити вимоги АТ «Перший український міжнародний банк», або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що суду не надано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, суд вважає, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавчий напис виданий неправомірно, а тому позовні вимоги належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved