Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Універмаг «Україна» та з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13920,38 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3033,20 грн, зобов'язати відповідача внести запис в дублікат трудової книжки про звільнення [PERSON] 23.04.2013 та про недійсність запису №3, зобов'язати видати копію наказу про звільнення [PERSON] 23.04.2013. В обґрунтування позову зазначила, що з 2002 року працювала на посаді старшого менеджера персоналу в ПАТ «Універмаг «Україна». 24.01.2013 вона написала заяву про звільнення за власним бажанням. В кінці березня 2013 року позивач отримала лист про задоволення заяви та запропоновано з'явитися до відділу кадрів відповідача для отримання розрахунку, трудової книжки та ознайомлення з наказом. У відповідь нею було направлено лист з пропозицією перерахувати належні їй кошти на відкритий нею в банківській установі як працівника ПАТ «Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту, а трудову книжку та копію наказу направити листом на адресу реєстрації. На час звернення позивача до суду грошові кошти відповідачем не були перераховані на банківський рахунок позивача, а трудова книжка та копія наказу не направлені на її адресу. В подальшому, при обґрунтуванні уточнених позовних вимог позивач відзначила, що 24.04.2013 ПАТ «Універмаг «Україна» перерахувало на її рахунок грошові кошти в розмірі 13 664,88 грн, однак позивач вважає, що сума, яка підлягає до виплати більша. [PERSON] вказує, що строк вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки почав свій перебіг 07.02.2013 в день, коли позивачу не видали трудову книжку та закінчився 23.04.2013, коли трудову книжку фактично відправили на адресу позивача та по підрахункам позивача повинен становити 25240,01 грн. При цьому враховуючи, що відповідачем добровільно сплачено 11 319,63 грн, то фактично сплаті підлягає 13 920,38 грн. Крім того, позивач зазначає, що на її користь потрібно стягнути з відповідача також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 19.04.2013 по 23.04.2013, який за її підрахунками має становити 3033,20 грн (середня заробітна плата 606,64 грн * 5 днів затримки). Також позивач просила суд внести запис в дублікат трудової книжки про звільнення та про недійсність запису №3, зобов'язати видати копію наказу про звільнення, оскільки вважає, що в наказі, а також, в трудовій книжці датою звільнення повинно бути зазначено 23.04.2013, тобто, день коли позивачу було направлено як наказ так і трудову книжку. Натомість, позивач 26.04.2013 отримала поштовим відправленням копію наказу про звільнення від 22.03.2013 та дублікат трудової книжки з записом про звільнення від 22.03.2013. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував, про що надав письмові заперечення. Як на підставу своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що 04.03.2013 [PERSON], яка працювала в ПАТ «Універмаг «Україна», на посаді старшого менеджера по персоналу, було передано виконуючому обов'язки директора ПАТ «Універмаг «Україна» [PERSON], через іншу особу, заяву на звільнення за ст.38 КЗпП (дублікат) з 07.02.2013 та лікарняний за період з 29.01.2013 по 07.02.2013 включно (а.с.40-42). 22 березня 2013 року ПАТ «Універмаг «Україна» прийняло наказ №17-ОС, яким звільнило старшого менеджера по персоналу [PERSON] 22.03.2013 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. (а.с.51). Оскільки позивач в день звільнення була відсутня на роботі, то їй в цей же день було відправлено по пошті повідомлення про прибуття до ПАТ «Універмаг «Україна» для ознайомлення з наказом, проведення остаточного розрахунку при звільненні, отримання трудової книжки та передачі справ №42 від 22.03.2013. Стосовно вимог позивача про проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача та направлення йому дубліката трудової книжки та копій наказів про звільнення, то представником відповідача зазначено наступне. 18.04.2013 відповідачем було отримано від позивача лист датований 04.04.2013 з проханням направити йому поштою копію наказу про звільнення та трудову книжку, а грошові кошти (остаточний розрахунок при звільненні) перерахувати на вказаний в листі рахунок. 23.04.2003 ПАТ «Універмаг «Україна» направило на адресу [PERSON] два примірники наказу про звільнення та дублікат трудової книжки, а також перерахувало на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 13 664,88 грн, як остаточний розрахунок при звільненні, що підтверджується листом ПАТ «Універмаг «Україна» №129 від 22.04.2013 та відомістю № 16 від 23.04.2013. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом №95 від 16.07.2002 [PERSON] була прийнята на роботу у ВАТ «Універмаг «Україна», яке в подальшому було перейменоване у ПАТ «Універмаг «Україна» на посаду старшого менеджера по персоналу (а.с.67). [PERSON] перебувала на лікарняному в період з 29.01.2013 по 07.02.2013, що підтверджується листком непрацездатності ДПСМСЧ №18 серії АВО №772200 (а.с.10). В подальшому, [PERSON] направила на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» заяву від 24.01.2013 про звільнення із займаної посади з 07 лютого 2013 року за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.40), яка була отримана ПАТ «Універмаг «Україна» в особі [PERSON] та передана [PERSON] на підставі акту приймання-передачі документів (а.с.36). У зв'язку зі звільненням [PERSON] з посади старшого менеджера з персоналу, останньою 24.01.2013 були передані матеріальні цінності архіваріусу ПАТ «Універмаг «Україна» [PERSON], що підтверджується актом приймання-передачі матеріальних цінностей (а.с.44-46) та засвідчено їх підписами. Представником відповідача додано до матеріалів справи табель робочого часу [PERSON] за лютий, березень 2010 року, на підставі якого працівнику здійснювались нарахування заробітної плати (а.с.47, 48). Судом також встановлено, що за розпорядженням в.о. директора ПАТ «Універмаг «Україна» [PERSON] архіваріуса [PERSON] було зобов'язано надати трудову книжку [PERSON], про що свідчить розпорядження від 19.03.2013 (а.с.49), однак було встановлено відсутність трудової книжки [PERSON] в ПАТ «Універмаг «Україна», про що складено пояснювальну записку архіваріусом [PERSON] від 19.03.2013 (а.с.50). Згідно Наказу №17-ОС від 22.03.2013 [PERSON] було звільнено з посади старшого менеджера по персоналу ПАТ «Універмаг «Україна» за власним бажанням, ст.38 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] від 24.01.2013, що надійшла на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» 4 березня 2013 року (а.с.68). Вказаний запис про звільнення [PERSON] було внесено в дублікат трудової книжки [PERSON] (а.с.67). [PERSON] отримала листа ПАТ «Універмаг «Україна» від 22.03.2013, з якого вбачається, що заява про звільнення від 24.01.2013, яка надійшла 04.03.2013 ПАТ «Універмаг «Україна» задоволена та повідомлено про необхідність прибути до відділу кадрів для ознайомлення з наказом, проведення остаточного розрахунку при звільненні, отримання трудової книжки та передачі справ (а.с.11). Однак на вказаний лист [PERSON] листом від 04.04.2013 звернулась до ПАТ «Універмаг «Україна» з проханням перерахувати належні їй кошти на відкритий нею в банківській установі як працівника ПАТ «Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту, а трудову книжку та копію наказу направити листом на адресу реєстрації (а.с.12). В подальшому на лист [PERSON] від 04.04.2013 ПАТ «Універмаг «Україна» направив відповідь від 22.04.2013, у якій направив завірену копію наказу про звільнення [PERSON] від 22.02.2013 №17-ОС та дублікат трудової книжки [PERSON], де також було повідомлено, що грошові кошти, належні як остаточний розрахунок будуть перераховані на зазначений у листі банківський рахунок (а.с.59). В ході розгляду справи представником ПАТ «Універмаг «Україна» було долучено до матеріалів справи належним чином засвідчену відомість №16 від 23.04.2013 по розрахункові при звільненні за березень 2013 року, згідно якої [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 13664,88 грн (а.с.61). 08 липня 2013 року заступником головного бухгалтера ПАТ «Універмаг «Україна» [PERSON], що виконує розрахунки по заробітній платі, виявлено помилку при нарахуванні заробітної плати та інших виплат за березень 2013 року, а саме в розрахунку виплат за середнім заробітком [PERSON], у зв'язку з чим з виданої суми у розмірі 13664,88 грн, відрахуванню підлягає 8434,62 грн, в результаті чого сума до виплати становить 5 230,26 грн, про що було складено акт виявлення помилки №3 від 08.07.2013 (а.с.167) та складено повідомлення [PERSON] про повернення зайво отриманих коштів (а.с.168). Згідно розрахунку оплати лікарняного листа [PERSON] за період з 19.01.2013 по 07.02.2013, всього нараховано по лікарняному 7837,56 грн (а.с.169). Також представником відповідача був наданий розрахунок компенсації відпускних [PERSON] від 22.03.2013, згідно яких компенсація за невикористану відпустку 2 дні та складає 930,96 грн (а.с.170). В матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка за підписом заступника головного бухгалтера [PERSON], де зазначено, що в січні 2013 року в табелі обліку робочого часу Служби по персоналу, [PERSON] була зазначена щорічна відпустка з 02.01.2013 по 06.01.2013. Інші дні (крім вихідних та святкових) були відображені як відпрацьовані по 8 годин. Згідно цього табелю були проведені нарахування заробітної плати: щорічна відпустка - 2229,50 грн; оплата по окладам - 10919,57 грн. Також відзначено, що 04.03.2013 було надано лікарняний лист, в якому зазначено період хвороби з 19.01.2013 по 07.02.2013. В зв'язку зі змінами в даних виходу на роботу зроблено коригування в нарахуванні заробітної плати у січні 2013 року, а саме зменшено суму нарахованої заробітної плати по окладам та нараховано оплату по лікарняному листку. У довідці також зазначено, що згідно розрахунку у січні 2013 року по [PERSON] необхідно зменшити суму нарахованої заробітної плати по окладу на 5459,31 грн (а.с.171). Згідно розрахункового листка [PERSON] за березень 2013 року, складеного ПАТ «Універмаг «Україна» компенсація за невикористану відпустку становить 930,96 грн, оплата по середньому заробітку складає 3033,30 грн, оплата лікарняних листів за лютий - 1959,39 грн. Борг за підприємством на кінець місяця 5230,25 грн (а.с172). Також ПАТ «Універмаг «Україна» в особі заступника головного бухгалтера [PERSON] надано розрахунок виплат [PERSON] від 22.03.2013, згідно якого за грудень (19 днів) нараховано 11526,21 грн, за січень 2013 року (9 днів) нараховано 5460,26 грн., а всього за 28 відпрацьованих днів - 16986,47 грн. Тобто, середня ЗП складає 606,66 грн; кількість днів за середнім 5, тому сума по середньому становить 3033,30 грн (а.с.173). В подальшому, представником відповідача було надано розрахунок виплат за підписом Голови Правління ПАТ «Універмаг «Україна» та завірений належним чином, згідно якого [PERSON] були здійснені наступні нарахування: коригування за січень 2013 року - 5459,31, лікарняні за січень 2013 року складають 5878,17 грн, відпускні за лютий 2013 року у розмірі 1959,39 грн, компенсація за невикористану відпустку в сумі 930,96 грн, оплата за середній заробіток 4246,62 грн (13457,84 - 9211,22). Загалом складає 6115,69 грн. Однак позивач з вищезазначеними розрахунками не згодна, оскільки вважає, що строк вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки почав свій перебіг 07.02.2013 в день коли позивачу не видали трудову книжку та закінчився 23.04.2013, коли трудову книжку фактично відправили на адресу позивача та по підрахункам позивача повинен становити 25240,01 грн, при цьому враховуючи, що відповідачем добровільно сплачено 11 319,63 грн, то фактично сплаті підлягає 13 920, 38 грн. Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Мінпраці України №58 від 29.07.1993 року якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач письмово надала свою згоду на направлення поштою дублікату трудової книжки, що також підтверджується листом від 04.04.2013 (а.с.12). У зв'язку з чим листом від 22.04.2013, який було направлено [PERSON] відповідачем 23.04.2013 (а.с.60), позивач отримала дублікат трудової книжки від ПАТ «Універмаг «Україна». Стосовно позовних вимог позивача щодо внесення запису в дублікат трудової книжки про звільнення та про недійсність запису №3, а також стосовно зобов'язати видати копію наказу про звільнення, то суд вважає вказані вимоги такими, що не підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» працівників, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. У судовому засіданні не встановлено обставин, що затримка видачі трудової книжки позивачу відбулася з вини відповідача ПАТ «Універмаг «Україна». Отже, вимога позову у частині зобов'язання відповідача змінити дату звільнення з 22.03.2013 на дату фактичної видачі трудової книжки є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про зобов'язання відповідача видати наказ про звільнення позивача з посади старшого менеджера ПАТ «Універмаг «Україна» з дати фактичної видачі трудової книжки є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено, що затримка видачі трудової книжки та взагалі її невидачі відбулася з вини відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13920,38 грн, оскільки вимога [PERSON] про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідною від вищезазначеної вимоги. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 3033,20 грн за період з 19.04.2013 по 23.04.2013 є також необґрунтованими та не підлягають задоволенню, так як звільнення позивача відбулось 22.03.2013. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до п.4 Постанови зазначено чіткій перелік виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, у всіх інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку з вини роботодавця, розрахунки проводяться виходячи з установленого йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що перерахування позивачу грошових коштів відповідачем як розрахунку було здійснено 23.04.2013. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: dismissed