Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду 14.03.2017 року з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що чоловік позивачки [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час виконання своїх службових обов'язків [INFO] загинув. Внаслідок цього, позивач вже тривалий час переносить моральні страждання саме по вині підприємства відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», котрі виражаються у переживаннях, нервових потрясіннях, оскільки чоловік був для сім'ї опорою та підтримкою не лише моральною, а й фінансово. У зв'язку з цим позивач [PERSON] просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відшкодування за спричинену моральну шкоду у зв'язку зі смертю чоловіка в розмірі 487200,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб. Позивач в судове засідання не з'явилася, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України. Представник позивача, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.10.2016 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача надала письмові заперечення, де зазначила, що висновками комісії спеціального розслідування встановлено вину [PERSON] у нещасному випадку, позивач отримала від підприємства матеріальну допомогу, а саме - 20000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3526,20 грн. - вартість залучення транспортних засобів для організації поховання, 15457,00 грн. - оплата поминального обіду. Суми податку на доходи фізичних осіб та військовий внесок віднесено за рахунок підприємства. Акцентує увагу на тому, що позивач зовсім не наводить доказів, якими підтверджує факт заподіяння їй моральних страждань. В судовому засідання представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, з урахуванням власної вини загиблого та наданням матеріальної допомоги сім'ї загиблого, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, та відповідачем не оспорюється, що [INFO], внаслідок нещасного випадку на виробництві, під час виконання трудових обов'язків на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» загинув [PERSON]. Крім того встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною загиблого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області від 18.04.2007 року (а.с.7). Згідно з свідоцтва про смерть актовий запис № 1209, виданого Жовтневим відділом державної РАЦС КМУЮ 21.07.2016 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 32 років (а.с.8). Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 10 годині 05 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» (форма Н-5), [PERSON], [INFO] працював прохідником (підземний) четвертого розряду прохідницької дільниці шахтоуправління підземного видобутку руди ( на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Загальний стаж роботи - 13 років, у тому числі на підприємстві 09 років 06 місяців, за професією 11 місяців. Приблизно о 10 годині 00 хвилин [INFO], під час виконання трудових обов'язків в шахті, [PERSON], керуючи потягом у складі електровоза 14-КА №9 та дев'яти порожніх вагонів ВГ-4,5, знаходячись у голові потягу, під час заїзду у орт-заїзд 175 осі горизонту 1135 метру, допустив зіткнення електровозу з нижнім краєм лотка вібролюка №3, що призвело до зриву кабіни з кріплення, відбулося зміщення кабіни на 350-400 мм назад проти руху електровозу. [PERSON] був зажатий у дверному отворі між конструкцією кабіни та рамою електровозу, внаслідок чого наступила смерть. Основною технічною причиною настання нещасного випадку визначено інтенсивний гірничий тиск; порушення вимог пар.81 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних та розсипних родовищ підземним способом», в частині що стосується гірничих виробок. Організаційна - невиконання вимог інструкції з охорони праці - п.3.3,3.5 «Інструкції з охорони праці для машиніста електровозу (підземного) шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) ГД»; п.п.4.5,4.6,5.8 «Порядка организации работ (ПОР) по откатке массы, транспортировке грузов, доставке материалов и оборудования по двухпутевому квершлагу ст.№1 шахты им. Артема гор.1135м»; невиконання посадових обов'язків майстром гірничого (підземного) [PERSON] в частині послаблення контролю за технічним станом люків, виконанням підлеглими працівниками вимог з охорони праці, начальником дільниці гірничого (підземного) [PERSON] в частині послаблення контролю за безпечним виконанням робіт підвищеної небезпеки і виконання підлеглим персоналом нормативних актів з охорони праці, головним інженером шахтоуправління підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту [PERSON] в частині послаблення контролю за виконанням працівниками підрозділу вимог інструкцій, правил і норм з охорони праці. Психофізичні причини комісією не встановлені (а.с.15-21). Згідно п. 7 Акту №19 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом (форма Н-1) причинами настання нещасного випадку (аварії) є: основна - технічна - інші (інтенсивний гірничий тиск), супутні - організаційна, невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов'язків (а.с. 9-14). Отже, в судовому засіданні встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався з вини відповідача, смерть [PERSON] настала від нещасного випадку у зв'язку з виробництвом. Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, позов пред'явлено до належного відповідача. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, та ст. 1168 ЦК України, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Оскільки судом встановлено, що позивач є дружиною загиблого, то вона має право на відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача є обґрунтованими, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Свої моральні страждання, пов'язані зі смертю чоловіка на виробництві позивач оцінює в розмірі 487200,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням конкретних обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, повинна складати 90000,00 гривень, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial