Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Свій позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають сина- [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 30.08.2017 року. Їх неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не дивлячись на те, що він працездатний, спроможний виплачувати аліменти, інших малолітніх дітей на утриманні немає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без неї, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову та стягнення аліментів. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а згідно з ч.3 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач [PERSON] сама не може утримувати сина [PERSON] та нести одноособово витрати пов`язані з його вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина. Разом із тим суд враховує, що нормами СК України вбачається утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму, покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує, що згідно з нормами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, що у відповідності до ст. 141 ЦПК на відповідача [PERSON] необхідно покласти сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved