Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про визнання за останньою право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, загальною площею 2,1752 га, кадастровий номер 3221488000-03-002-008, яка розташована на території Вільшансько-Новоселицької сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 27 жовтня 1999 року її матері [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав в повному обсязі вимоги позову, та в їх обґрунтування пояснила, що позивач прийняла спадщину після матері, отримавши свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок та земельну для його обслуговування та підсобного господарства, що розташовані в с. Саливонки Васильківського району Київської області по вул..50 років Жовтня,43, проте, постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 16.08.2016 року, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай), оскільки правовстановлюючий документ (Державний акт про право власності на земельну ділянку), виданий після смерті спадкодавця, та рекомендовано звернутися до суду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від голови органу місцевого самоврядування надійшов лист, про розгляд справи без участі їх представника та при ухваленні рішення вони покладаються на думку суду. Представник третьої особи рідної сестри позивачки, вимоги позову не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що його довірителька домовлялася з позивачкою про розподіл спадщини, відповідно якої земельна ділянка мала перейти саме до [PERSON], Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права чи інтересу. Згідно з вимогами ч.3 і ч.4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до положень ст.549 ЦК УРСР, що діяв станом на 27 жовтня 1999 року день смерті [PERSON] матері позивача, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З огляду положень ст.ст.1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Малолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадку відмови від неї в порядку ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України. Згідно з свідоцтвом про народження, серії У-БК №389704, [PERSON] (після одруження Белік) [PERSON], народилася 16 липня 1978 року, її матір»ю є [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БК № 111453, від 1 листопада 1999 року, [PERSON], померла 27 жовтня 1999 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 133/2003 до майна померлої 27 жовтня 1999 року [PERSON], позивач [PERSON], 7 травня 2003 року, звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори Васильківського району Київської області з заявою про прийняття спадщини, після смерті 27.10.1999 року її матері [PERSON], та отримала відповідно свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельну для його обслуговування та підсобного господарства, що розташовані в с. Саливонки Васильківського району Київської області по вул.50 років Жовтня,43. Третя особа [PERSON], - рідна сестра позивача, у відповідності до поданої нею заяви нотаріусу від 7 травня 2003 року, за вх. №88, зазначила, що в управління чи володіння спадковим майном в 6-тимісячний строк не вступила, від належної їй частки у спадщині відмовилась на користь [PERSON]В.(позивачки по справі). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Гребінківської державної нотаріальної контори Васильківського району Київської області від 16 серпня 2016 року за № 794 02/31, позивачу [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, загальною площею 2,1752 га, кадастровий номер 3221488000-03-002-008, яка розташована на території Вільшансько-Новоселицької сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 27 жовтня 1999 року її матері [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку- Державний акт на право власності на землю, виданий після смерті [PERSON] У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії КВ № 020886 7628, виданого 8 січня 2004 року, [PERSON], є власником земельної ділянки, загальною площею 2,1752 га, яка розташована на території Вільшансько-Новоселицької сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто державний акт на право власності був виданий вже після смерті спадкодавця. При цьому, враховуючи, що померла [PERSON], на час своєї смерті мала право на вище вказане нерухоме мано, воно підлягає визнанню таким, що входить до спадкової маси майна померлої, а тому враховуючи, що позивач у встановлений законом термін прийняла спадщину, вступила в її управління та володіння, відсутність належного правовстановлюючого документу, позбавляє її права на реалізацію її спадкових прав, такі права можуть бути поновлені судом, шляхом визнання права власності за останньою. Одночасно з цим, суд критично ставиться до заперечень представника третьої особи, оскільки, будь яких письмових доказів про домовленість між сторонами щодо розподілу спадкового майна, ним суду надано не було. При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах спадкової справи міститься заява його довірительки про відмову від належної їй частки у спадщині на корить позивачки. У звязку з наведеним та

Outcome: approved