Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що [INFO] помер [PERSON] , який перебував в зареєстрованому шлюбі з рідною бабусею позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Інша Ѕ частина вказаної квартири належала бабусі позивача - [PERSON] [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким заповів належну йому Ѕ частину квартири [ADDRESS] позивачу, однак оскільки позивач не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк, тому вказану Ѕ частину квартири успадкувала, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, дружина померлого [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] також не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] , оскільки 13.12.2018р. вона також померла. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . 11.02.2019р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовила їй у реєстрації права власності з тієї підстави, що не підтверджується документально факт сумісного проживання [PERSON] з її померлим чоловіком [PERSON] , оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, а також з тієї підстави, що у позивача були відсутні документі на квартиру, що належала їм на праві власності. Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник в ході розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Разом з тим, 17.09.2019р. та 30.09.2019р. надали заяви про розгляд справи за їхньою відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої вона не претендує на спадщину, яка відкрилася після померлих [PERSON] та [PERSON] та не заперечує проти визнання права власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Як встановлено в судовому засіданні, 28 серпня 2010р. позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 513. Після реєстрації шлюбу позивачу змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Рідна бабуся позивача з боку батька [PERSON] - [PERSON] з 20.02.2006р. перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с.14). 02 вересня 1993р. [PERSON] та [PERSON] згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким заповів належну йому Ѕ частину квартири [ADDRESS] позивачу на її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.26). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі належну їй Ѕ частину квартири [ADDRESS] позивачу на її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.13). 11.02.2019р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Разом з тим, постановою від 18.07.2019р. нотаріус відмовила позивачу у реєстрації права власності на її ім`я з тієї підстави, що не підтверджується факт сумісного проживання [PERSON] з її померлим чоловіком [PERSON] , оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, а тому неможливо встановити факт прийняття дружиною [PERSON] спадщини після померлого чоловіка [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскільки вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк, а тому, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла дружина померлого, яка проживала разом з померлим по день його смерті - бабуся позивача [PERSON] .. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] не подавала заяву про відмову від спадщини після свого померлого чоловіка [PERSON] . Факт постійного проживання [PERSON] з його дружиною [PERSON] за однією адресою підтверджується показами свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких вона є сусідкою [PERSON] та його дружини [PERSON] . Вказує, що вони прожили разом приблизно 40 років та були разом до дня смерті [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , що останні проживали разом до дня смерті чоловіка. Вказує, що влітку вони проживали на Первійських Хуторах, а зимою проживали в квартирі. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є мамою позивача. Вказує, що бабуся позивача є її свекрухою. Стверджує, що вона з [PERSON] проживала разом однією сім`єю до дня його смерті. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи май нових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. На підставі викладеного, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] на час його смерті, а отже вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, слід зазначити наступне. Оскільки [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали однією сім`єю, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Таким чином, після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на всю квартиру [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, у тому числі на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач бажаючи прийняти спадщину після померлої бабусі [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім позивача, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої [PERSON] ніхто не звертався. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. За таких обставин, відповідно до вимог п. п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів справи слідує, що передбачені ст.1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. На підставі викладеного, зважаючи на відмову сестри позивача [PERSON] від прийняття спадщини, позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру за позивачем підлягають до задоволення. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved