Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Поки вона була неповнолітньою, відповідач сплачував аліменти на користь її матері на її утримання в розмірі ? частини доходу щомісячно. [INFO] їй виповнилось 18 років. З цього моменту утримання аліментів припиняється. Вона проживає разом із матір'ю, яка є інвалідом ІІ групи, не працює. З батьком останній раз спілкувалась ще в дитинстві. У неї не має змоги з ним зв'язатись, оскільки вона не знає ані номеру телефону, ані адреси проживання. В позовній заяві нею зазначено останнє відоме місце проживання. На теперішній час вона навчається в 11 класі загальноосвітньої середньої школи №3, самостійного доходу не має. У мами дуже маленька пенсія. Відповідач не є інвалідом і пенсіонером. Має постійний дохід і може надавати їй матеріальну допомогу на час її навчання. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], громадянина України, на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини доходу щомісячно, з дати подачі заяви і на час навчання в загальноосвітній школі до 30.05.2014 року. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за угодою - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі, заперечували проти їх задоволення. Суду надали письмові заперечення, посилаючись на які пояснили, що відповідно до норм ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до норм ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, також з умови спроможності надавати таку матеріальну допомогу. Як батько, з яким позивачка не проживає разом, він не може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки має іншу сім'ю, яку також зобов'язаний утримувати. Так, на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], він в добровільному порядку, через бухгалтерію підприємства сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини від заробітної плати з 01.06.2007 року по теперішній час. Крім того, на придбання житла для сім'ї він взяв кредит в Ощадбанку в сумі 77820,76 грн. та щомісячно сплачує 808,33 грн. основного боргу та відсотки згідно з графіком, що в 2014 році становить від 1200 грн. до 1400 грн. Таким чином, він щомісячно має сплачувати банку більше 2000 грн. Обставинами, що виключають його спроможність в сплаті аліментів позивачці, також є такі, як його обов'язок утримувати свою непрацездатну мати - [PERSON], [INFO], інваліда 2-ї групи, яка хоча й заміжня, але має чоловіка - інваліда 1-ї групи. Повертаючись до змісту норм ст. 199 СК України, зауважує, що позивачка не надала доказів того, що саме з навчанням їй потрібна матеріальна допомога від нього. Також, акцентує увагу на тому, що позивачка проживає не тільки в сім'ї, що складається з матері-інваліда та молодшої сестри. Його колишня дружина - мати позивачки, проживає однією сім'єю з цивільним чоловіком, який також зобов'язаний утримувати позивачку. Просили суд в позові про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, позивачеві відмовити за необґрунтованістю позовних вимог, провадження по справі закрити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6), [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] і [PERSON]. [INFO] позивач [PERSON] досягла віку повноліття. Згідно довідки Спеціалізованої школи №3 І-ІІІ ступенів Ровеньківської міської ради Луганської області №191 від 10.02.2014 року (а.с. 4), [PERSON] дійсно навчається в 11-Б класі Ровеньківської СШ №3 І-ІІІ ступенів. Відповідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримування припиняється у випадку припинення навчання. Право на звертання до суду з позовом про стягнення аліментів мають той з батьків, з ким проживає дочка, син, а так само самі дочка, син, що продовжують навчання. Відповідно зі ст. 182, 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дитини, стану здоров'я і матеріального стану платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина й інших обставин, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Суд приходить до висновку, що повнолітня [PERSON] має право на отримання аліментів від свого батька - відповідача [PERSON] на час свого навчання, оскільки вона потребує матеріальної допомоги, проживає разом із матір'ю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІ групи (а.с. 7), та малолітньою сестрою [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка квартального комітету від 11.02.2014 року (а.с. 5). Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення аліментів з відповідача [PERSON] необхідно проводити в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), оскільки він також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], сплачує кредит, що впливає на його матеріальне становище, а також, враховуючи те, що у нього на утриманні перебуває його непрацездатна матір [PERSON], яка інвалідом І групи. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: partial