Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що домогосподарство в [ADDRESS] , відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися в період 1986 - 1990 років [PERSON] - батько позивачки, та [PERSON] - мати позивачки, в період 1991-1995 років [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - брат позивачки, в період 1996 - 2000 років - [PERSON] . Позивач зазначає, що її брат [PERSON] значиться в погосподарських книгах за період з 1991 року по 1995 рік як член колгоспного двору, однак фактично він не є членом колгоспного двору та не має права на частку в майні колгоспного двору, оскільки він був прописаний в будинку лише в 1993 році, коли приїхав з Російської Федерації, де проходив військову службу за контрактом (служба в збройних силах СРСР) по 01.03.1993. Тому станом на 15.04.1991 право власності на майно колгоспного двору, а саме на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами набули батько позивачки [PERSON] та мати позивачки [PERSON] в рівних частках - по 1/2 частці кожен. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти: позивач по справі [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Спадщину після смерті батька позивачки в порядку спадкування за законом прийняла мати позивачки [PERSON] , шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, а саме користувалася предметами домашнього вжитку, проживала в спадковому будинку, робила поточні ремонти в будинку, обробляла земельну ділянку біля будинку, що відповідно до діючого на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року) свідчить про прийняття нею спадщини, однак за життя вона не оформляла спадщину після смерті чоловіка. Та 27.07.1993 на ім`я матері було видано, як на голову колгоспного двору, свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок в [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , 1/2 частка якого належала їй як частка члена колгоспного двору та 1/2 частка - успадкована нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а також на земельну ділянку площею 0, 25 га, що знаходиться за цією ж адресою. Позивач зазначає, що за життя її мати [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла вищевказаний житловий будинок позивачу по справі [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються її діти: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначає, що прийняла спадщину після смерті матері, так як в шестимісячний строк з дня її смерті подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого успадкувала після смерті матері земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована в [ADDRESS] . Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті матері на вищевказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами позивач не може у зв`язку з тим, що спадковий будинок відноситься до категорії колишніх колгоспних дворів. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Комарів Вінницького району Вінницької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 43). В підготовче засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить провести у його відсутність. Відповідач [PERSON] також надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги також визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить провести у її відсутність. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Комарівською сільською радою народних депутатів 15.10.1992 (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла частка житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору, та на яку станом на 1991 рік він не втратив право на майно двору, що підтверджуєтьсядовідкою виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області від 17.10.2019 №2-849 (а.с. 20), виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 26 - 32). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка на момент смерті [PERSON] постійно проживала разом із ним, що підтверджується виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради (а.с. 29 - 30). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 10.12.2018 (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшов також житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій у 1/2 частці як голові колгоспного двору, яка станом на 1991 рік не втратила право на майно двору, що підтверджується виписками з погосподарських книг Комарівської сільської ради (а.с. 26 - 32), Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (а.с. 14), а в іншій частці був успадкований нею після смерті її чоловіка [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] були батьками позивача позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 29.11.1955 (а.с. 12), та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13). За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] - позивачу по справі (а.с. 23). З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.06.2019, вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , яка спадщину прийняла та оформила спадкові права на земельну ділянку площею 0, 25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій [PERSON] (а.с. 25). З копій виписок з погосподарських книг Комарівської сільської ради вбачається, що станом на 1991 рік членами колгоспного двору вищевказаного будинковолодіння, які не втратили право на майно двору були [PERSON] , [PERSON] , також в погосподарській книзі за 1991-1992 рік значиться [PERSON] (а.с. 31, 32). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області від 10.09.2020 №2-594, згідно наявних даних домових та погосподарських книг села Комарів, громадянин [PERSON] , [INFO] , дійсно станом на 1991 рік не був зареєстрований та фактично не проживав і не являвся членом колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). З копії військового квитка [PERSON] [NUMBER] та копії трудової книжки [PERSON] , останній дійсно проходив службу в Збройних силах СССР з 14.11.1984 по 01.03.1993 (а.с. 35, 36 - 37). Таким чином, станом на 1991 рік членами колгоспного двору вищевказаного будинковолодіння, які не втратили право на майно двору були [PERSON] , [PERSON] .. Згідно з відомостями технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку літ. А; веранди літ. а, ганку з козирком, літньої кухні-гаража літ. Б, погреба з шиєю літ. П/Б, сараю літ. В, сараю літ. в, убиральні літ. Д, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5, вигрібної ями № 6 (а.с. 15 - 19). Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинних на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності та розмір частки члена колгоспного двору визначався виходячи з рівності часток всіх членів двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24.06.1983 № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, позивачне має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. (а.с. 24). Тому враховуючи право кожного із членів колгоспного двору, які не втратили право на частку в ньому, на виділ його частки виходячи із засад рівності часток, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на будинковолодіння були рівними, та [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після [PERSON] , в тому числі на відповідну частку в майні колгоспного двору, та в свою чергу спірний житловий будинок заповіла своїй дочці - позивачу по справі [PERSON] , відповідно позивач правомірно просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування після смерті [PERSON] , іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, у неї немає, відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] відсутні, в зв`язку з чим визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав та обов`язків інших осіб, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved