Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що в 2011 році позичила відповідачу кошти в сумі 8000,00 гривень. [PERSON] надав розписку про отримання даних коштів. 18.11.2015 року позивач звернулася до нього із заявою про повернення їй позики, однак відповідач добровільно кошти не повернув. Тому [PERSON] просить суд стягнути з нього суму позики, а також понесені нею судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує, справу просить слухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 25.02.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000,00 гривень, які зобовязався повернути на вимогу позикодавця. При цьому термін повернення коштів не було визначено. Про даний факт свідчить надана позивачем розписка (а.с. 5). Свої зобовязання за договором [PERSON] виконала в повному обсязі, надавши відповідачу кошти у вищезазначеному розмірі. 18.11.2015 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про повернення їй позики в строк до 20.12.2015 року (а.с. 11). Однак відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, а тому виникла заборгованість. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як передбачається ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином суд приходить до висновку, що з слід стягнути заборгованість за договором позики грошей. Як вбачається з платіжного доручення (а.с.1), позивачем при подачі позову до суду сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору, а також 700 грн. 00 коп. за надання правової допомоги (а.с. 12), а тому на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] дані судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст.509, 512, 526, 527, 530, 553, 554, 1046, 1049, 1077 ЦК України,

Outcome: approved