Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд до Мигівської сільської ради Вижницького району, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказує, що 31 травня 2016 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO] . Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований за вищевказаною адресою. Ще задовго до смерті, а саме 12 січня 1993 року батько склав заповіт згідно якого все своє майно заповідав їй. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Мигівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі № 1 і на день смерті не змінювався та не скасовувався . Посилалася, що як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу де була заведена спадкова справа№ 42/2016 року. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є її сестра [PERSON] та мати [PERSON] - дружина померлого, які відмовились від спадщини на її користь, не оспорюють складений батьком заповіт. Не дивлячись на те, що спадщину прийняла своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом винісши відповідну постанову №280/02-14/42-2016 від 07 грудня 2016 року, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими будівлями розташованими у с. Мигове, вул. Молодіжна, № 9 Вижницького району Чернівецької області, який належав [PERSON], який помер , 31.05.2016 р.. Позивач в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі. Представник Мигівської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо визнання права власності за позивачем. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 31 травня 2016 року За життя батько позивача [PERSON], 12 січня 1993 року, склав заповіт згідно якого все своє майно заповідав дочці [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Лукавецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі №1 і на день смерті, не змінювався та не скасовувався. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані у с. Мигове, вул. Молодіжна, № 9 Вижницького району Чернівецької області. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є її сестра [PERSON] та мати [PERSON] - дружина померлого, які відмовились від спадщини на її користь, не оспорюють складений батьком заповіт. Постановою державного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] за № 280/02-14/42-2016 від07 грудня 2016 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус обґрунтовує тим, що Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції, 22.02.2012 року за № 282/20595 , у главі 1- розділу 11 встановлено, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні після відкриття спадщини. За правилами ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved