Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], до Туреччини: в проміжок часу з 01.09.2017 року по 30.10.2017 року, з 25.04.2018 року по 01.07.2018 року, з 01.09.2018 року по 30.10.2018 року, з 25.04.2019 року по 01.07.2019 року, з 01.09.2019 року по 30.10.2019 року, з 25.04.2020 року по 01.07.2020 року, з 01.09.2020 року по 30.10.2020 року, з 25.04.2021 року по 01.07.2021 року, з 01.09.2021 року по 30.10.2021 року, з 25.04.2022 року по 01.07.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.10.2022 року, та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], до Єгипту в проміжок часу: з 01.09.2017 року по 30.12.2017 року, з 15.01.2018 року по 01.04.2018 року, з 01.09.2018 року по 30.12.2018 року, з 15.01.2019 року по 01.04.2019 року, з 01.09.2019 року по 30.12.2019 року, з 15.01.2020 року по 01.04.2020 року, з 01.09.2020 року по 30.12.2020 року, з 15.01.2021 року по 01.04.2021 року, з 01.09.2021 року по 30.12.2021 року, з 15.01.2022 року по 01.04.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.12.2022 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 03.11.2007 року до 03.11.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є одна малолітня дитина - син [PERSON], [INFO] народився, який мешкає та зареєстрований разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 19.02.2014 року було визначено спосіб участі відповідача у спілкуванні з сином - щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год. З метою загального розвитку дитини, відпочинку та оздоровлення, вона, 04.04.2017 року, уклала з туристичним агенством договір про відпочинок у Туреччині разом із сином, про що повідомила відповідача. Разом з тим, у квітні 2017 року, вона звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, на що відповідач відповів, що укладе у нотаріуса заяву про надання згоди на виїзд дитини за кордон на відпочинок. Так, при неодноразових зверненнях до відповідача в проміжок квітня, він запевнив, що на дату виїзду до Туреччини він підготує всі необхідні документи, однак станом на 03.05.2017 року дозвіл на виїзд дитини за кордон у неї був відсутній. Відповідач вже вдруге відмовляє у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон, оскільки у 2014 році вона укладала з туристичним агенством договір про відпочинок у Греції разом із сином, але на неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, відповідач також відмовив, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду, оскільки відповідач своїми діями порушує інтереси їх дитини. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання також надала письмову заяву, в якій визнала пред'явлені позовні вимоги у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи - відділу опіки та піклування Виконкому Тернівської районної у місті ради - в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за відсутності представника Виконкому. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк представник відповідача визнала пред'явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved