Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до Свердловського міського суду Луганської області із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В будинку зареєстрований, але з 2004 року не проживає відповідач. Реєстрація відповідача у будинку не дозволяє користувачу користуватись пільгами на отримання вугілля для опалення. У зв'язку з викладеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що відповідач понад 10 років не проживає у будинку, але його вписують до довідки про склад сім'ї і через це вона не може безкоштовно отримати вугілля для опалення будинку. Відповідач у судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, поважності причин своєї неявки до суду не надав, заяв про неможливість розгляду справи судом від нього не надходило. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Свердловського МВ УДМС України в Луганській області, у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України розглянути справу за відсутністю відповідача заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки в матеріалах справи знаходиться достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт не проживання за місцем реєстрації в будинку позивача відповідача у справі з 2004 року, дослідивши надані докази, визнані судом достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у відповідності з вимогами Житлового кодексу України, ЦК України внаслідок відсутності цієї особи проводиться у судовому порядку. Окрім того, відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю за своїм міркуванням. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.03.2004 року, виданим нотаріусом Першої свердловської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до даних адресно-довідкового підрозділу УДМС України, домової книги на будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [INFO], з 27.09.1999р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Цей факт також підтверджується даними будинкової книги. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2001 року проживає в будинку по [ADDRESS], та з цього ж часу знає сторін по справі. У 2004 році відповідач [PERSON] разом із співмешканкою виїхав на інше місце проживання і після того у будинку по [ADDRESS] не проживав. Оскільки реєстрація відповідача заважає позивачу здійснювати право власності відносно належної їй квартирі, судом встановлено, що відповідач без поважних причин більше ніж один рік не проживає за місцем своєї реєстрації, то суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.316,319,391,405 ЦК України, ст.ст.150 Житлового кодексу України,

Outcome: approved