Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється співвласником квартири [ADDRESS]. Її син [PERSON] також зареєстрований у вказаній квартирі, однак фактично в ній не проживає понад 10 років, з 2005 року проживає у США, останній раз був в Україні у 2013 році. З часу залишення квартири і по даний час не бере участі в утриманні квартири та не оплачує комунальні послуги. Тому просить позов задоволити. У підтвердження вимог покликається на довідку з місця проживання, правовстановлюючі документи на квартиру та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позовних вимог. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із аналогічних викладених у позовній заяві підстав. Просять такий задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач і ще один її син [PERSON] (а.с. 6) Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 25.03.1996р. (а.с. 5) позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. (а.с. 5) Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Тому суд приходить до переконання про безпідставність вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач ніяких перешкод в користуванні такою не чинить оскільки тривалий час проживає за межами України, деколи приїжджаючи в країну. Що стосується вимоги про зняття з реєстрації відповідача, то відхиляючи такі суд враховує, що існує певна процедура зняття особи з реєстрації за її згоди, написання та надсилання певних заяв про зняття з реєстрації у відповідні органи, доказів про відмову відповідних органів про зняття з реєстрації суду не надано, а отже і відсутній спір щодо порушення прав особи. Тому враховуючи наведені вище обставини суд приходить до переконання про відмову у позові в цілому.

Outcome: dismissed