Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], витребування даної квартири у відповідача, та скасування державної реєстрації. Зазначили, що 03.12.2011р. позивачем укладалось декілька угод, вона підписувала два договори купівлі-продажу, та вважала, що одним продала свій дім, а іншим договором придбала квартиру по [ADDRESS], але пізніше виявилось, що договір купівлі-продажу на вказану квартиру було оформлено на ім,я [PERSON], що порушує її права. Відповідач надала заперечення, зазначила, що договір купівлі-продажу від 03.12.2011р., за яким відповідач придбала спірну квартиру не визнаний нікчемним, тому позов не підлягає задоволенню (а.с.57). В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснила, що вирішила купити доньці квартиру та собі. Вона продала свій дім, знайшли квартири. Вирішила купити двокімнатну квартиру оскільки відповідач одна з дитиною. Не знала, що документи зробили на спірну квартиру на відповідачку. Жила з відповідачкою, у квартирі по [ADDRESS]. Почали сваритись, та вона переїхала до іншої квартири. Просила визнати право власності на неї на спірну квартиру. Вказала, що спірна квартира, обумовлювалось, придбана була для проживання там відповідача з дитиною, та нею, оскільки відповідач була сама з дитиною, та бажала за нею доглядати. Представник позивача позов підтримала, зазначила, що через похилий вік позивача було введено в оману, вона вважала, що спірну квартиру оформлено на неї, не знала, що відповідач оформила квартиру на себе. Представник відповідача не визнала позов, посилалась на обставини викладені в запереченні. Відповідач в судове засідання не з,явився, був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Реєстраційної служби, надав заяву про розгляд справи за їх відстуності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - органу опіки та піклування, - надав суду пояснення, відповідно до яких задля найкращого забезпечення інтересів дитини, оскільки задоволення позовних вимог призведе до порушення майнових прав та інтересів малолітнього [PERSON], 2009р.н., просили відмовити у позові, та розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 28.10.2011р. [PERSON] отримала від [PERSON] аванс за будинок по [ADDRESS] в сумі 7700 дол. США (а.с.93). 03.12.2011р. [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS], за 36473грн. (а.с.91). 03.12.2011р. [PERSON] продала [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS], за 48107 грн., та земельну ділянку за вказаною адресою за 34096грн. (а.с.8,9). Станом на 17.01.2015р. власником квартири по вул [ADDRESS] є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2011р. (а.с.46,51). Станом на 13.01.2015р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.56). Станом на 24.03.2015р. [PERSON] є власником нерухомого майна: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011р. (а.с.140-143). Довідка з протоколу ЛКК ЦПМСД №6 не є належним доказом, оскільки не стосується даної справи, не підтверджує обставини по справі та не спростовує їх, містить перелік хвороб позивача станом на 23.03.2015р. (а.с.113). До показів наданих представником позивача зі слів [PERSON], - суд не бере їх до уваги, оскільки представник позивача є зацікавленою особою. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою позивачки. Позивач продала будинок по [ADDRESS]. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач привласнила спірну квартиру, а саме оформила спірну квартиру на своє ім,я. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його бабусею, а відповідач двоюрідна сестра. Повідомив, що перебував за межами країни, коли повернувся, то зі слів бабусі дізнався, що квартиру по [ADDRESS], було зареєстровано не набабусю, а на відповідача. Під час оформлення купівлі-продажу спірної квартири присутнім не був, також не був пристунім коли позивач продавала будинок. Позивач скаржилась, що у неї були постійні сварки з відповідачем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач доводиться їй рідною матір,ю, а відповідач племінницею. Пояснила, що позивач продала будинок, та за ці кошти були придбані дві квартири. Також вказала, що спірну квартиру планувалось придбати для відповідача, оскільки вона була сама з дитиною, та бажала доглядати за позивачем. Відповідач зазначила, що буде піклуватись про позивача, тому вони стали жити разом у спірній квартирі. Пізніше позивачу стало відомо, що спірна квартира оформлена не на її ім,я, а на відповідача. Суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині показів зі слів позивача, оскільки всі надані ними пояснення їм відомі зі слів позивача, яка є заінтересованою в даній справі, та свідки не були присутні при оформленні договорів, та про всі ці обставини дізнались вже після погіршення стосунків між позивачем та відповідачем. Суд критично відноситься до твердження представника позивача, що відповідач визнала в судовому засіданні обставини позову, оскільки відповідач не з,являлась до суду, та в суді її інтереси захищав представник, яка позовні вимоги заперечувала. Суд критично відноситься до твердження представника позивача, що її довіритель залишилась без житла та не має де жити, оскільки в судовому засіданні з,ясовано, що позивач має інше нерухоме майно, де на даний час і проживає. Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, що позивач мала намір оформлювати договір купівлі-продажу на спірну квартиру на своє ім,я, оскільки з досліджених доказів видно, що вона мала намір придбати квартиру саме для відповідача, оскільки та була сама та з дитиною, задля вподальшому не витрачати кошти на оформлення нею спадщини, крім того спірна квартира знаходиться на 5му поверсі, що також ставить під сумнів намір позивача придбати спірну квартиру для себе, оскільки вона неодноразово заявляла суду про свій стан здоров,я. В судовому засіданні також встановлено, що позивач грошові кошти надавала своїм родичам у борг, представник відповідача не заперечувала, що її довіритель брала певні суми в борг у позивача, також мала власні кошти, за що і придбала спірну квартиру. Твердження представника позивача про введення позивача в оману відповідачем та оформлення нею договору купівлі-продажу на власне ім,я, не знайшло підтвердження в судовому засіданні, так суду не надано рішення про визнання договору купівлі продажу придбання відповідачем спірної квартири - недійсним, також не надано вирок суду про визнання відповідача винною у злочині, стосовно заволодіння майном позивача шляхом введення в оману, зловживання довірою, шахрайство, тощо. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених доказів не вбачається підстав вважати, що [PERSON] набула право власності на спірну квартиру без достатньої правової підстави. Так станом на день розгляду справи договір купівлі-продажу, за яким відповідач придбала спірну квартиру не оскаржено, тобто він є дійсним. В даному позові не ставилось питання про визнання вказаного договору недійсним. Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності, враховуючи, що вказаний договір дійсний,- відсутні підстави для витребування майна у відповідача, скасування реєстрації та визнання права власності за позивачем. Таким чином позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed