Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, з відповідачем перебувала у зареєстровану шлюбі з 24 січня 1992 року. За час подружнього проживання з відповідачем на спільні кошти було придбано житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] 24 лютого 1997 року Володимир-Волинською радою народних депутатів було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку на господарських споруд площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] 13 березня 2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин позивач та відповідач продовжують користуватися будинковолодінням спільно, угоди щодо розподілу спільного сумісного майна з відповідачем не досягнуто. Просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 56,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яка розташована по [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. 26.12.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій позивач просить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Позивач в судове засідання подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №31, пітверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 березня 2008 року. Із дослідженого судом Договору купівлі-продажу від 08.05.1993 року, який посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори 08.05.1993 року встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] придбаний [PERSON] 08.05.1993 року. Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 24.02.1997 року підтверджується, що земельна ділянка загальною площею 1000 м. кв. призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території Володимир-Волинської міської ради, Волинської області належить на праві приватної власності [PERSON] з 24.02.1997 року. Відповідно до ст. 5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, норм розділу VII Прикінцевих положень СК України, правовий статус майна, щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення). Згідно з ст. 22 КпШС (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства. У відповідності до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Таким чином, зважаючи на те що спірний житловий будинок був придбаний відповідачем [PERSON] 08.05.1993 року під час перебування у шлюбі з [PERSON], тому він вважається спільною сумісною власністю подружжя, а частки кожного у даному будинковолодінні є рівними, тобто [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частині кожному спірного житлового будинку з господарськими спорудами. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції Закону від 18.12.1990 року), при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі і споруди. Оскільки спірна земельна ділянка нажита сторонами за час шлюбу та відповідно до ст. 22 КпШС є спільною сумісною власністю сторін і частки сторін є рівними та беручи до уваги, що [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя, а тому за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved