Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, в якому зазначила, що спірне домоволодіння розташоване: [ADDRESS], було збудоване у 1935 році згідно договору забудови від 03.11.1935 р. В подальшому неодноразово добудовувалось. В зв'язку зі зробленими прибудовами до домоволодіння [ADDRESS] рішенням за № 120 виконавчого комітету Московської ради депутатів трудящих від 23.05.1973 р. було перерозподілено ідеальні долі у вищевказаному домоволодінні взамін договору забудови від 03.11.1935 р. по фактичному користуванню наступним чином: [PERSON] - 42/100 частини домоволодіння (договір дарування від 24.07.1958 р. за р№ 2-9354); [PERSON] - 36/100 частини домоволодіння; [PERSON] - 22/100 частини домоволодіння. [PERSON], 27.11.1974 р. подарувала належні їй 36/100 частини домоволодіння [PERSON] - дружині [PERSON], якому належить 22/100 частини спірного домоволодіння. . 05 березня 1976 року [PERSON] подарувала сину [PERSON] належні їй 36/100 частини домоволодіння. Таким чином, ідеальні долі розподілились: [PERSON] - 42/100 частини домоволодіння [PERSON] -36/100 частини домоволодіння [PERSON] - 22/100 частини домоволодіння. 30.04.1983 ропі позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. [INFO] р. чоловік позивача - [PERSON] помер. Єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка є позивач, в наслідок чого вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.09.2004 р. на 36/100 частини спірного домоволодіння, посвідченого державним нотаріусом Третьої Державної нотаріальної контори за р№ 3-811. Після смерті чоловіка залишилась невизначена доля 22/100 частини спірного домоволодіння, що належала його рідному батьку, [PERSON], який помер [INFO] р. На момент смерті [PERSON], [PERSON] було 9 років. При житті [PERSON] 22/100 частини спірного домоволодіння, що належали його батьку, фактично прийняв, так як мешкав разом з ним однією родиною. Відповідач - [PERSON] є рідним братом покійного чоловіка позивача. На момент смерті їх батька він жив окремою родиною, заяв щодо прийняття спадщини після його смерті не подавав. Позивач вважає, що чоловік позивача фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, [PERSON], що складає 22/100 частини спірного домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], в якому він мешкав з 1955 року по 2004 рік, тому ці 22/100 частини спірного домоволодіння мають бути включені до складу спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка позивача. Просить позов задовольнити, визнати 22/100 частини домоволодіння [ADDRESS] майном, яке підлягає включенню до складу спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка, [PERSON], який фактично його прийняв після смерті свого батька, [PERSON]. Визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], а саме: на 22/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорту, спірне домоволодіння розташоване: [ADDRESS] (а.с. 18,25). 36/100 та 22/100 частини спірного домоволодіння літ. А-1 обладнано окремим входом, є єдиним цілим помешканням. Вказане домоволодіння збудоване у 1935 році згідно договору забудови від 03.11.1935 р. В подальшому неодноразово добудовувалось. В зв'язку зі зробленими прибудовами до домоволодіння [ADDRESS] рішенням за № 120 виконавчого комітету Московської ради депутатів трудящих від 23.05.1973 р. було перерозподілено ідеальні долі у вищевказаному домоволодінні взамін договору забудови від 03.11.1935 р. по фактичному користуванню наступним чином: [PERSON] - 42/100 частини домоволодіння; [PERSON] - 36/100 частини домоволодіння; [PERSON] - 22/100 частини домоволодіння (а.с. 7,8,9,12). Згідно свідоцтва про народження дитини, [PERSON] народився [INFO], його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 13). [PERSON], яка була власником 36/100 частини домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою за р№ 2-11128 та зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 20.02.1979 року під № 3648, 05 березня 1976 року подарувала сину [PERSON] належні їй 36/100 частини домоволодіння (а.с. 10-11). Таким чином, ідеальні долі розподілились: [PERSON] - 42/100 частини домоволодіння [PERSON] - 36/100 частини домоволодіння, [PERSON] - 22/100 частини домоволодіння. При цьому, [PERSON] після перерозподілу ідеальних часток, 42/100 частини житлового будинку в КП ХМБТІ не зареєстровані (а.с. 25). 30.04.1983 ропі позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 14). Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на 36/100 частини спірного домоволодіння та автомобіль, інших заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. (а.с.22, 42-44), Згідно свідоцтва про смерть, батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с.17). Згідно довідки вуличного комітету від 18.04.2014 року, [PERSON] був зареєстрований та мешкав в будинку по [ADDRESS] з 1955 року по момент смерті (а.с. 33). В цій частині спірні правовідносини між сторонами виникли до 01 січня 2004 року, в зв'язку с чим спір вирішується судом згідно п.4 «Перехідних положень» до ЦК України введеному в дію з 01 січня 2004 року. Згідно ст. 548 ЦК України в редакції 1963р - прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином, після смерті [PERSON], його син [PERSON], якому на момент смерті батька було 9 років, фактично прийняв 22/100 частини спірного домоволодіння, так як мешкав разом з ним однією родиною. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач, після смерті свого чоловіка [PERSON] спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину, проте до складу спадщини не входили 22/100 частини домоволодіння, які належали йому в зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті батька. В зв'язку з викладеним, суд вважає, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно її чоловіка, тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання 22/100 частин домоволодіння майном, яке входить до складу спадщини після смерті чоловіка та про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved