Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача аліментів на її користь у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22.03.2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач проживає окремо від неї з дитиною та фактично самоусунувся від виховання і утримання свого сина. Також зазначає, що вона не працює, навчається на першому курсі заочної форми навчання в Національному університеті харчових технологій. Враховуючи вік дитини вона позбавлена можливості працювати та отримувати дохід. Займається виключно вихованням їхнього з відповідачем спільного сина, додаткових надходжень, окрім допомоги держави по догляду за дитиною, вона не має. Позивач стверджує, що батько дитини, а ні фізично, а ні матеріально не допомагає, у зв`язку із чим склалася вкрай важка фінансова ситуація, що не дозволяє їй одноособово у повному обсязі забезпечити утримання сина. Також вона потребує матеріального утримання від чоловіка, оскільки не має можливості працювати через необхідність доглядати малолітню дитину. Позивач зазначає, що місце роботи відповідача їй не відомо, натомість відповідач працює та здає в оренду належне йому житло, інших утриманців не має. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 14-15). Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивач до суду подала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідачем до суду подано заяву у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 22 березня 2019 року, про що Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблений відповідний актовий запис за № 539 (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З матеріалів справи убачається, що дитина сторін по справі проживає з матір`ю та перебуває на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач позивачу не надає, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначає позивач, вона на даний час навчається на першому курсі заочної форми навчання в Національному університеті харчових технологій. Враховуючи вік дитини вона позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, займається виключно вихованням дитини, додаткових надходжень, окрім допомоги держави по догляду за дитиною, вона не має. Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За повідомленням позивача місце роботи відповідача їй не відомо, проте відповідач працює та здає в оренду належне йому житло. Також вказує, що у відповідача відсутні будь які інші утриманці, окрім неї та їх спільної дитини. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач і відповідач мешкають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, позовні вимоги визнає в повному обсязі, тому суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів на малолітню дитину підлягає задоволенню, а саме аліменти на утримання дитини слід стягнути у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 03 березня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. У частині стягнення аліментів на користь позивача до досягнення дитиною трьох років позов також слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 03 березня 2020 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved