Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом в якому згідно уточнень зазначила, що 29 червня 2011 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» в особі начальника Західного відділення Калієвої Лариси Борисівни було укладено договір банківського строкового вкладу [NUMBER], відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 50056,00 грн., терміном розміщення на 370 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 14,25% річних, із виплатою відсотків щомісячно. Під час укладення договору, позивач передала, а відповідач прийняв на свій особистий рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 50056,00 грн., що підтверджується ощадною книжкою [NUMBER] від 29 червня 2011 року. Відсотки по договору перераховувались на картковий рахунок позивача [NUMBER], відкритий в Західному відділенні ПАТ «Банк Кредит Дніпро». 03 липня 2012 року у зв'язку із закінченням терміну розміщення грошових коштів на депозитному рахунку, відповідно до договору банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року, позивачка звернулась до Західного відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро» щодо отримання грошових коштів за вкладом. Проте, начальник Західного відділення [PERSON] в усній формі відмовила позивачці, посилаючись на проблеми з комп'ютерною системою та пояснила, що робочий процес поновиться як тільки полагодять сервер. Надалі, при неодноразових зверненнях про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за договором, відповідачем у видачі позивачу вкладу та відсотків по ньому біло відмовлено. До теперішнього часу, позивачу сума вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним відсотків не повернута. Позивач просила визнати дійсним договір банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року; визнати неправомірним дії Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» щодо використання грошових коштів по рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON]; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», код ЄДРПОУ 14352406 на користь [PERSON], ІПН: [NUMBER] суму вкладу за договором банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року в розмірі 50056 грн., 3 % річних від простроченої суми вкладу за 879 днів прострочення в розмірі 3612,00 грн., суму нарахованих процентів у розмірі 586,27 грн., 3 % річних від простроченої суми процентів на вклад за 879 днів прострочення у розмірі 94 грн. 21 коп., суму інфляційних витрат у в зв'язку із здешевленням не повернутого вкладу з липня 2012 року по жовтень 2014 року включно в розмірі 8043,99 грн. та суму інфляційних витрат у в зв'язку із здешевленням не повернутих відсотків по вкладу з липня 2012 року по жовтень 2014 року включно в розмірі 94,21 грн.; стягнути з відповідача грошові кошти сплачені на отримання правової допомоги в розмірі 1780 грн. та судовий збір. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити. В обґрунтування позовних вимог, посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Матеріалами справи встановлено, що 29 червня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» в особі начальника Західного відділення Калієвої Лариси Борисівни було укладено договір банківського строкового вкладу [NUMBER], відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 50056,00 грн., терміном розміщення на 370 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 14,25% річних (а.с.6). У відповідності до укладеної угоди, на підставі платіжного доручення №90473 від 29 червня 2011 року від платника [PERSON] відповідач прийняв та зарахував на депозитний рахунок вкладника [NUMBER] суму в розмірі 50056,00 грн., на підтвердження чого на її ім`я видав ощадну книжку [NUMBER] від 29 червня 2011 року (а.с.7,67). Твердження відповідача стосовно того, що у Банку є сумнів відносно підпису [PERSON] на депозитному договорі та ощадній книжці, а тому вони вважають, що [PERSON] їх особисто не підписувала, є неспроможними. Банк не подав жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх заперечень, до органів внутрішніх справ з цього приводу не звертався. Згідно розпорядження від 29 червня 2011 року, [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася передати усі права на грошові кошти, які належать їй на підставі договору банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року, укладеного між нею та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON] (а.с.68). Згідно пункту 2.8. договору банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року, повернення суми вкладу вкладнику в будь-якому випадку та сплата нарахованих на вклад процентів здійснюється банком в безготівковій формі шляхом перерахування суми вкладу та нарахованих процентів, на відкрити в банку поточний рахунок вкладника [NUMBER]. У відповідності до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1059 ЦК України, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. За ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 1062 ЦК України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Згідно зі ст. 1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За умовами договору банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року відповідач прийняв суму вкладу у розмірі 25029 грн. строком на 370 днів, зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу і проценти на вклад за ставкою 14,7500 % річних, не пізніше 26 червня 2012 року. Згідно ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. У відповідності до ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Із виписки по картковому рахунку [NUMBER] за період з 12 січня 2010 року по 31 травня 2012 року вбачається, що відповідачем здійснювались операції по депозиту [PERSON] зі зняттям готівки, перерахунку та виплати депозитних коштів без будь-яких розпоряджень з боку вкладника [PERSON], що є неправомірними діями з боку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с.74-81). Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. За змістом ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2012 року у зв'язку із закінченням терміну розміщення грошових коштів на депозитному рахунку, відповідно до договору банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року, [PERSON] звернулась до Західного відділення ПАТ «Банк Кредит Дніпро» щодо отримання грошових коштів за вкладом. Проте, начальник Західного відділення Кравець А.А. в усній формі відмовила позивачці, посилаючись на проблеми з комп'ютерною системою та пояснила, що робочий процес поновиться як тільки полагодять сервер. Таким чином, на сьогоднішній день [PERSON] грошових коштів за вкладом так і не отримала. У відповідності до ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» є дійсним та укладеним належним чином. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, доведеними та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід визнати дійсним договір банківського строкового вкладу [NUMBER] «Універсальний», укладений 29 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON], визнати неправомірним дії Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» щодо використання грошових коштів вкладника [PERSON] за Договором банківського строкового вкладу [NUMBER] «Універсальний» від 29 червня 2011 року, та стягнути із Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь [PERSON] суму вкладу за договором банківського строкового вкладу [NUMBER] від 29 червня 2011 року в розмірі 50056 грн., 3 % річних від простроченої суми вкладу за 879 днів прострочення в розмірі 3612,00 грн., суму нарахованих процентів у розмірі 586,27 грн., 3 % річних від простроченої суми процентів на вклад за 879 днів прострочення у розмірі 42 грн. 20 коп., суму інфляційних витрат у в зв'язку із здешевленням не повернутого вкладу з липня 2012 року по жовтень 2014 року включно в розмірі 8043,99 грн. та суму інфляційних витрат у в зв'язку із здешевленням не повернутих відсотків по вкладу з липня 2012 року по жовтень 2014 року включно в розмірі 94,21 грн., всього на загальну суму в розмірі 62434,67 грн. Натомість, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми процентів на вклад за 879 днів прострочення підлягають частковому задоволенню у розмірі 42,20 грн. з наступного розрахунку: 586,27х3%х879:365:100%. Згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів», і його вимоги задоволені частково, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 624 грн. 34 коп. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1780 грн., що передбачено ст. 84 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial