Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.08.2016 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час їх відносини з відповідачем припинені, вони не проживають разом з 09.01.2019 року, тобто більше двох років. На момент припинення фактичних шлюбних відносин позивач була вагітна, більше двох років. Зазначає, що вони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, сімя розпалася остаточно і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. 27.05.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить не задовольняти позовні вимоги позивача та відмовити у стягнення з нього судового збору. Зазначає, що фактичне припинення стосунків у 2019 році було пов`язано не з волі позивача, коли вона поїхала до своїх батьків. Ні він, ні позивач цього не хотіли, крім того, у них двоє маленьких дітей, а тому розірвання шлюбу вплине на їх права. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Після розірванняґ шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Відповідач в судове засідання, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 05.09.2016 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №283 (а.с. 7). У сторін є спільні діти [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). У відповідності до положень ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог ст.\~112\~СК України судом з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що шлюбні відносини між сторонами припинені 09.01.2019 року, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved