Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою та просить суд усунути перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні та розпорядженні належним їй житловим будинком, шляхом визнання припиненим права [PERSON] на користування житловим будинком №11, що знаходиться по вулиці Ужанській в с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області. Зобов'язати відповідача, [PERSON], відшкодувати позивачу судові витрати по даній справі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20 лютого 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 298. За умовами договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок № 11 по вул. Ужанській в м. Ужгород. Даний договір зареєстрований в Ужгородському районному державному підприємстві технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційний напис № 144 від 21.02.2002 року на договорі та відповідна довідка. Згідно вказаного реєстраційного напису та довідки, як зазначає позивач, житловий будинок в цілому зареєстровано за [PERSON] на праві власності. Згідно довідки № 1116 від 13.11.2018 року, виданої Сторожницькою сільською радою, за адресою с. Сторожниця, вул. Ужанська, 11, зареєстровані на постійне місце проживання такі особи: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач вже тривалий час фактично не проживає за вказаною адресою. Неодноразові прохання позивача, як власника будинку, знятись з місця реєстрації відповідача ігнорує. За ухвалою від 10.12.2018 року судом було прийняте рішення розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін Позивач та його адвокат в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Проте зі змісту матеріалів позовної заяви, вбачається, що вони не заперечують проти розгляду справи у їх відсутності та не заперечують проти постановлення заочного рішення. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 05.02.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою усіх учасників в судове засідання фіксування процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання тексту рішення судом відкладено на строк не більш як десять днів, тому згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлено наступні обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок № 2 в с. Сторожниця, вул. Ужанська, належить [PERSON], що підтверджується довідкою Ужгородського державного районного підприємства технічної інвентаризації. Крім того, суду надана копію договору дарування будинку від 20 лютого 2002 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] та посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 298. За умовами договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок № 11 по вул. Ужанській в м. Ужгород. Даний договір зареєстрований в Ужгородському районному державному підприємстві технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційний напис № 144 від 21.02.2002 року на договорі. Відповідно до довідки Сторожницької сільської ради, в будинку за адресою: Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Ужанська, 11 зареєстровані та постійно проживають [PERSON] та [PERSON]. Згідно змісту\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові розяснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~витрати із сплати судового збору в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: approved