Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Згідно договору дарування від 03 липня 2014 року позивач стала власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Друга частина (1/2) належить в рівних долях - [PERSON] та [PERSON]. 10 липня 2014 року позивач, у встановленому законом порядку, була зареєстрована на даній житловій площі. Таким чином, вказана квартира на разі знаходиться у спільній частковій власності сторін по справі. 10 липня 2014 року позивач, використовуючи своє законне право як співвласника 1/2 частини квартири, намагалась вселитись у спірну квартиру за зазначеною адресою. Але, [PERSON] разом з його батьком [PERSON], який тільки зареєстрований за даною адресою, усіляко чинили мені перешкоди у вселенні в цю квартиру. Позивач вимушена була звернутись до органів міліції, що стверджується довідкою ДІМ Оболонського РУ ГУ - капітана міліції Сикильчук В.М.. Таким чином, право позивача як співвласника 1/2 частини квартири, на вселення було порушено. У зв'язку з цим, позивач і вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явилиь, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування 1/ 2 частки квартири, [PERSON], який від свого імені та від імені [PERSON], дарує та безоплатно передає у власність [PERSON] 1/ 2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки форми №3 від 16.07.2014 №9783, виданою КП «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському р-ні м.Києва, Житлово-експлуатаційна контора №513, позивач є власником 1/ 2 квартири [ADDRESS]. Згідно вищезазначеної довідки форми №3 відповідачі та треті особи також зареєстровані за адресою реєстрації позивача. Аналогічна інформація міститься і у довідці-виписці з домової книги про склад сімї та прописці. Також згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №23793531 від 03.07.2014 року, складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON] на праві спільної часткової власності належиться 1/ 2 квартири [ADDRESS]. Згідно довідки від 14.07.2014 року складеної ДІМ Оболонського РУ позивач [PERSON], [INFO] мешк. [ADDRESS], 10.07.2014 вона зверталася до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, про те, що 10.07.2014 року на протязі дня гр. [PERSON], [INFO] та його син гр. [PERSON], [INFO] не пускають її до квартири [ADDRESS], яка на 1 /2 згідно договору дарування, належить їй та погрожують фізичною розправою. Дані заяви були зареєстровані в ЖЄО-26338, 26358, 26367, 26374 Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві від 10.07.2014 року. Згідно ст.155 ЖК України, власник квартири та її частки не може бути позбавлений права користування жилим приміщенням, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартир, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України, кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В судовому засіданні встановлено, що в даний час в спірній квартирі проживають відповідачі та треті особи, позивач проживає за іншою адресою, а тому підлягає вселенню до спірної квартири, оскільки є її співвласником, та не може бути позбавлена права користування та розпорядження належним їй майном, вважає, що саме шляхом вселення здійснюється захист судом прав позивача як співвласника, що на думку суду свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про необхідність задоволення позову, вищезазначені дії відповідачів є незаконним, а права позивача, що до володіння, користування, та розпорядження її майном були порушені.

Outcome: approved