overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

позивач звернулася до суду 10 червня 2016 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що від спільного проживання з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в суд не зявився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 копія свідоцтва про народження). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на утримання дитини визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] матеріальної допомоги позивачу добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач належним чином повідомлений про дату слухання справи в судове засідання не зявився, заперечення проти позову не надав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, а заявлений до стягнення розмір обґрунтований та відповідає матеріалам справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.05.2017року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.03.1987 року, який зареєстровано Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернулася до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « Бойко». В судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягає. У разі неявки відповідача до судового засідання прохає винести заочне рішення (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак позивач через канцелярію суду надала заяву відповідача, в якій він прохає справу розглядати за його відсутності проти задоволення позову не заперечує (а.с.27). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.03.1987 року, який зареєстровано Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1І-ВЛ №474660, виданого Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, 14.03.1987 року (а.с. 7). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя на даний час не виникає. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.07.2012 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги їй, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням відповідного віку, щомісячно починаючи з дня передявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить поштове відправлення. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем 23.05.2014 року народилася донька [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.07.2012 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] Романовача, [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги їй, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 30% частки від заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня передявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить поштове відправлення. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем народився: 12.09.2014 року син [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.08.2016р. із позовом, мотивуючи, що відповідач є батьком їх неповнолітніх доньок [PERSON] та Віолети, які проживає з нею. У звязку з тим, що відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини належним чином не надає, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач з позовом погодився частково, зазначив, що з 31.12.2016р. мешкає разом з дітьми, офіційно не працює. Вислухавши доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач від сумісного шлюбу мають доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які мешкають з позивачем. Шлюб між сторонами не розірвано. Суд, встановив, що з 31.12.2016р. відповідач проживає разом з дітьми та позивачем за адресою [ADDRESS], про що не заперечувала представник позивача. Станом на 4.10.2016р. доньці [PERSON] виповнилося 18 років. Враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, що відповідач з 31.12.2016р. мешкає разом з дітьми, утримує їх, суд вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти з часу подачі позову до повноліття доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісяця та на утримання доньки [PERSON] з часу подачі позову по 31.12.2016р. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.09.2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 500 грн. для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій просила неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове відправлення що повернулися на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст. 169, 224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.04.1984 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та повязані з особливостями розвитку дитини, її стану здоровя, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн., щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду 11.12.2013 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в поному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки, що повернулося на адресу суду. Справа слухалась у відсутності відповідача та в заочному розгляді згідно ст.169,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 88, 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін [INFO], нардився син - [PERSON], батьком якого є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 350 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивач звернулася до суду 11 березня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 28 жовтня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] До реєстрації шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає з нею. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.8). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблений актовий запис № 644 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб) та є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов визнав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

позивач звернулася до суду 11 липня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 23 січня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з 13 червня 2014 року, з цього часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною цього стали різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння, втрата поваги один до одного, вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин, тому позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася остаточно і не може бути відновлена, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 січня 2009 року в Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 9 (а.с. 4 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн., сплаченої нею при поданні позову до суду.

Outcome: approved