Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що з 17.10.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. До реєстрації шлюбу мали з відповідачем тривалі стосунки, від яких у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Наразі проживають окремо, дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що окрім сина [PERSON] , на її утриманні перебуває її дочка - [PERSON] , [INFO] . Власного житла вона не має, тож змушена його винаймати, що потребує значних матеріальних затрат. За зазначених обставин, самостійно вона невзмозі забезпечити гідні умови для повноцінного життя, навчання та виховання дітей. Тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, оскільки в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав частково, справу просив розглядати за його відсутності. Крім того, надав відзив на позов, в якому зазначив, що оскільки є платником аліментів на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , який є дитиною-інвалідом, має хоч стабільний, однак не великий розмір доходу, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини свого заробітку (доходу). Проти стягнення з нього аліментів на утримання останнього не заперечує, однак просить стягнути їх у розмірі 1/8 частини свого заробітку (доходу). Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу). Зазначила що вказане відповідачем у відзиві не відповідає дійсності, оскільки останнім надано лише довідку про заробітну плату що він отримує за місцем офіційного працевлаштування в АТ «Укрзалізниця», однак, останнім не надано довідку з ВЧ-1201, в якій він також офіційно працевлаштований за контрактом, та також отримує регулярний та достатній дохід. Тож, розмір його реальних доходів, є значно більшим ніж зазначено у відзиві на позовну заяву, тому останній має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Мають малолітню спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно зі свідоцтвом про народження є відповідач (а.с.4). Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні (а.с.5). Доказів про доходи позивача, суду не надано. З довідки про доходи наданої відповідачем, вбачається, що останній працює в АТ «Укрзалізниця»/Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд і його дохід за період з січня 2017 по травень 2020 склав 194289,96 грн., а сума утриманих з нього аліментів за зазначений період склала 68340,91 грн. Інших довідок про доходи, відповідачем не надано. Клопотання позивача про витребування доказів, а саме, довідки про доходи відповідача, що з її слів отримує відповідач у ВЧ-1201, до суду не надходило. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи обставини, визначені ст.182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до її повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст.180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved