Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, вказуючи, що між нею та відповідачем 19 жовтня 2002 року було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти було придбано та оформлено на відповідача квартиру [ADDRESS], яка за законом являється спільною сумісною власністю, а тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири, та визначити порядок користування вказаною квартирою, яким враховуючи, що з нею проживає їх спільна дитина, виділити їй у користування більшу житлову кімнату, а відповідачу меншу, нежитлові приміщення залишити у спільному користуванні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі в період часу з 19 жовтня 2002 року по 12 червня 2013 року. Така обставина не заперечується відповідачем та обєктивно підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу(а.с. 6). За час перебування у шлюбі за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу квартири було зареєстровано право власності двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Такі обставини обєктивно підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 13 травня 2003 року (а.с.7), витягом про реєстрацію права власності від 16 червня 2003 року (а.с.8) та не заперечуються відповідачем. Факт належності спірної квартири відповідачу на момент розгляду справи судом підтверджується наявністю у сторін оригіналів правовстановлюючих документів, що були оглянуті в судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, судом встановлено, що спірне майно в силу Закону є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, інші обставини, що мають істотне значення. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, згідно ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Домовленості про добровільний поділ будинковолодіння, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, що обєктивно підтверджується відсутністю будь-яких угод з цього приводу. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності. Виходячи з обставин справи, на думку суду позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам Закону, а тому підлягають задоволенню, при цьому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна, що відповідатиме її часті у спільній сумісній власності. Враховуючи ту обставину, що з позивачем проживає їх спільна з відповідачем дитина, що не заперечується відповідачем, суд вважає за можливе визначаючи порядок користування спільним майном виділити позивачу житлову кімнату більшою площею а відповідачу меншою, при цьому всі нежитлові приміщення залишити у спільному користуванні На підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 250 грн. (а.с.1)

Outcome: approved