Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому послалась на те, що 09 червня 1988 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 14 жовтня 2013 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу було розірвано. Від шлюбу з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею в її квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] де проживає по цей час, однак вона не має можливості зареєструвати дитину за цією адресою, так як відповідач ухиляється від надання на це згоди, тому вона просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею в її квартирі. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі за підстав, викладених в її позові. Відповідач та представник третьої особи, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надали, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача та його представника суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони з 09 червня 1988 року до 14 жовтня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем в її квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] однак у вказаній квартирі не зареєстрована (а.с.10, 6). Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами не існує спору щодо місця проживання дитини, однак відповідач ухиляється від надання згоди на реєстрацію дитини разом з позивачем. У відповідності до п. 6 ст. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за №207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Отже, зважаючи на вищевикладене, а також на те, що для реєстрації дитини разом із позивачем необхідна згода позивача, а в разі її відсутності - рішення суду про визначення місця проживання дитини, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved