Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що з 1983 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . В період проживання однією сім`єю в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку проживали в с.Колодисте Уманського району Черкаської області, постійно вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, після чого переїхали до с.Дубіївка Черкаського району Черкаської області. В період спільного проживання за спільні кошти ними було придбано житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства, площею 0,2792 га за вказаною адресою. Право власності на вказані об`єкти було зареєстровано на [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті спадщину прийняла їх донька відповідач по справі, подавши до Черкаської районної державної районної державної нотаріальної контори відповідну заяву. Таким чином, враховуючи, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , були придбані під час спільного проживання позивача з [PERSON] , вважає, що є підстави для визнання даного майна спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на Ѕ частини цього майна. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, на адресу суду представник відповідач надав заяву про перенесення судового засідання, у зв`язку з наданням часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до судового засідання. Суд вважає, що подання представником відповідача відповідної заяви про перенесення розгляду справи є зловживання процесуальними правами, тобто дії спрямовані на безпідставне затягування процесу та перешкоджання розгляду справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно, серії [NUMBER] від 28.01.2020 року, актовий запис № 12. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 16.01.2020 року, актовий запис № 40, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.1987 року, актовий запис № 5. Їх спільна донька [PERSON] , яка є відповідачем по справі, зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінили прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00025392560 від 29.01.2020 року. [PERSON] , 1964 року народження, проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані за вказаною адресою: співмешканець - [PERSON] , 1960 року народження, дочка [PERSON] , 1984 року народження, син [PERSON] , 1987 року народження, що підтверджується довідкою Ладижинської сільської ради с.Колодисте Уманського району Черкаської області № 34 від 17.01.2020 року. Факт спільного проживання [PERSON] , 1964 року народження, та [PERSON] , 1960 року народження за адресою [ADDRESS] також підтверджується актом про спільне проживання з померлої особою Ладижинської сільської ради с.Колодисте Уманського району Черкаської області № 33 від 17.01.2020 року. Згідно довідки виконавчого комітету Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 13 від 14.01.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 11.03.2015 року по даний час. З нею разом був зареєстрований і проживав з 11.03.2015 року до дня смерті [INFO] [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали в одному будинку по [ADDRESS] разом однією сім`єю з 2015 року по день смерті [PERSON] 16.02.2019 року та вели спільне господарство, що підтверджується актом про спільне проживання від 13.01.2020 року, складеного комісією в складі депутата сільської ради [PERSON] , та жителів с.Дубіївка [PERSON] та [PERSON] . Власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 50,3 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером 7124983000:02:005:0318, площею 0,2792 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 198000387 від 28.01.2020 року. Відповідно до статті 315 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу стосується вирішення спору щодо подальшому визнання набутого за вказаний час майна спільною сумісною власністю та поділу майна шляхом визнання права власності, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Відповідно до\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1983 року по [INFO] дати смерті [PERSON] повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Цей факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами про спільне проживання та довідкою Дубіївської сільської ради. Також даний факт підтверджується показами свідків, які в судовому засіданні чітко підтвердили факти та обставини, що дають підстави вважати про наявність та відповідність факту спільного проживання\~та ведення спільного господарства позивача разом з померлим [PERSON] . Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України. Так, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Верховного суду від 08.06.2016 року по справі № 6-2253цс15: «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відтак на підставі наданих позивачем доказів та показів свідків, наданих під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що домоволодіння з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення підсобного сільського господарства, площею 0,2729 за вказаною адресою, набуті в результаті спільної праці за спільні кошти під час проживання сім`єю без реєстрації шлюбу в період встановлений судом, а тому є спільною сумісною власністю сторін спору. Як визначено\~статтею 70\~СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає можливим за наявних обставин визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вище вказаного майна. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~\~судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1261,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved