Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

\~Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою №27, яка розташована в будинку №92 на вул. Співдружності в м. Кривому Розі, примусово виселивши із неї відповідачів без надання іншого жилого приміщення та вселивши її в цю квартиру, оскільки відповідачі вселились в квартиру самовільно, без її згоди, проживають в ній без реєстрації, змінили замки на вхідних дверях квартири та не пускають її в квартиру, тому вона вимушена орендувати інше житло. У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали, при цьому позивач пояснила, що особисто надавала згоду на вселення відповідачів до спірної квартири, однак надалі, коли вирішила, що разом в одній квартирі вони не уживуться, вирішила звернутись до суду із зазначеним позовом. Додала також, що відповідач [PERSON] це її рідний син, що він раніше був зареєстрований у домоволодінні, розташованому за адресою: с. Валове, вул. Комарова, 7, однак вона продала зазначене домоволодіння, і син залишився без житла. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, відповідач [PERSON] суду пояснив, що спірною квартирою володів його рідний дядько [PERSON], який і вселив його з відповідачем [PERSON] до квартири, що він разом зі своєю дружиною відповідачем [PERSON] та їхніми спільними малолітніми дітьми проживають у спірній квартирі з листопада 2013 року, і що вони жодним чином не перешкоджають позивачу у проживанні в квартирі, а також, що у них нема іншого житла. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає позивача, що її брат товаришував із [PERSON], що зі слів брата знає, що у [PERSON] з відповідачем [PERSON] були добрі відносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач це її колишнього сусіда [PERSON] сестра, що в спірній квартирі з 2013 року з його згоди проживають відповідачі зі своїми двома малолітніми дітьми, що позивач в квартирі не проживає, що відповідачі постійно пропонують позивачу проживати разом, однак та відмовляється. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач це її колишнього сусіда [PERSON] сестра, яка іноді відвідувала свого брата, допомагала йому, що відповідачі також допомагали [PERSON], що позивач мала намір проживати в Спірній квартирі разом з відповідачами, однак так цього і не зробила оскільки проживала або в селі, або невідомо де. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що сторони це його сусіди, з якими він проживав раніше в селі, що коли [PERSON] був ще живим, то запропонував, щоб відповідач [PERSON] разом з дружиною проживали в його квартирі, чому він був особисто свідком. Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, квартира №27, яка розташована в будинку №92 на вул. Співдружності, належить на праві приватної власності [PERSON], який помер 15 вересня 2013 року та який заповів зазначену квартиру позивачу та [PERSON], однак останні не отримали свідоцтв про право на спадщину та не зареєстрували свого права власності на квартиру (далі Спірна квартира) (а.с.54). Позивач зареєстрована в Спірній квартирі з 13 січня 2013 року (а.с.5). У судовому засіданні на підставі пояснень сторін було встановлено та прийнято останніми без заперечень, що [PERSON] особисто дав згоду на вселення відповідачів до Спірної квартири. Разом з тим, як убачається з довідки, виданої 22 лютого 2016 року Валівським сільським головою, відповідач [PERSON] хоча і є зареєстрованим в домоволодінні, розташованому за адресою: с. Валове, вул. Комарова, 7, однак позивач ще в 2011 році продала зазначене домоволодіння (а.с.25). Наявності іншого житла у відповідача [PERSON] у судовому засіданні не встановлено, а також встановлено, що відповідач [PERSON] хоча й зареєстрована в іншому жилому приміщенні, однак проживати там не має можливості, що було прийнято сторонами в судовому засіданні без заперечень. Разом з тим, згідно [PERSON] від 21.02.2016 року, відповідачі разом з їхніми спільними дітьми проживають в Спірній квартирі з 2013 року, а відповідач [PERSON] почав проживати в квартирі ще до смерті свого дядька [PERSON] (а.с.21, 22). Більш того, як убачається із відповідних квитанцій, оплату за комунальні послуги Спірної квартири здійснює відповідач [PERSON] (а.с.26-33). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічні положення прописані і в ст. 150 ЖК України, а в ст. 158 цього ж Кодексу зазначено, що наймач користується\~жилим приміщенням\~у\~будинку\~(квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині вселення позивача в Спірну квартиру, в якій вона зареєстрована та якою має право користуватись на підставах, викладених у тих же правових нормах та про те, що відповідачі мають право користуватись Спірною квартирою, оскільки факту самовільно вселення відповідачів до квартири позивачем не доведено. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути в рівних частках судовий збір по 243 грн. 60 коп. із кожного окремо. На підставі викладеного,

Outcome: partial