Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду 23.09.2021 р. з позовом до [PERSON] , про зняття арешту з майна, в якому просила скасувати арешт накладений відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції на домоволодіння, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані за наступними номерами записів про обтяження: 12117775 від 01.02.2012, 8493788 від 25.02.2009, 1719363 від 19.07.2013, 27131557 від 19.07.2013. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25.12.2006 року було укладено кредитний договір № 17 -ЮО між [PERSON] та ПАТ «Західінкомбанк» на суму 460 000, 00 грн. на строк до 25.06.2008 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір 25.12.2006 року, між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] (за умовами якого остання передала в іпотеку банку належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.12.2008 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 12041, яким звернено стягнення на предмет іпотеки. В ході примусового виконання даного виконавчого напису державним виконавцем було накладено арешти на вищевказаний предмет іпотеки зареєстровані за наступними номерами записів про обтяження: 12117775 від 01.02.2012, 8493788 від 25.02.2009, 1719363 від 19.07.2013, 27131557 від 19.07.2013. 01.03.2018 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк»» укладено договір про відступлення права вимоги по кредитному договору та договір про відступлення права вимоги по іпотечному договору. 19.03.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк»» укладено договір про відступлення права вимоги по кредитному договору, внаслідок якого [PERSON] набула прав кредитора до [PERSON] та договір про відступлення права вимоги по кредитному договору, внаслідок якого [PERSON] набула прав іпотекодержателя відносно майна [PERSON] 25.09.2018 року за рішенням реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району, Черкаської області Цьопи Б.А., право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] . З огляду на викладене, позивач вважає, що накладені арешти порушують її право реалізувати предбачені чинним законодавством права та інтереси, пов`язані із володінням, користуванням, розпорядженням будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 12.10.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що що 25.12.2006 року було укладено кредитний договір № 17-ЮО між [PERSON] та ПАТ «Західінкомбанк» на суму 460 000, 00 грн. на строк до 25.06.2008 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір 25.12.2006 року, між ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] (за умовами якого остання передала в іпотеку банку належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.12.2008 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 12041, яким звернено стягнення на предмет іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 273765840 від 08.09.2021 року, накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані за наступними номерами записів про обтяження: 12117775 від 01.02.2012, 8493788 від 25.02.2009, 1719363 від 19.07.2013, 27131557 від 19.07.2013. 01.03.2018 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк»» укладено договір про відступлення права вимоги по кредитному договору та договір про відступлення права вимоги по іпотечному договору. 19.03.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк»» укладено договір про відступлення права вимоги по кредитному договору, внаслідок якого [PERSON] набула прав кредитора до [PERSON] та договір про відступлення права вимоги по кредитному договору, внаслідок якого [PERSON] набула прав іпотекодержателя відносно майна [PERSON] 25.09.2018 року за рішенням реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району, Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке набула на законних підставах, на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved