Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить: 1. встановити факт, що місцем відкриття спадщини щодо майна [PERSON], померлої 29.05.2014 в м. Луганськ, та [PERSON], померлого 31.12.2013 в м. Луганськ, є місцезнаходження нерухомого майна, а саме: с. Новобіла Новопсковського району Луганської області; 2. визнати за нею в порядку спадкування за законом: - право власності на земельну ділянку площею 5,2364 га, розташовану на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0120, вартістю 87662,95 грн., що належала [PERSON], померлому 31.12.2013, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №123298; - право власності на земельну ділянку площею 5,0564 га, розташовану на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0118, вартістю 88089,00 грн., що належала [PERSON], померлій 29.05.2014, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №123297; - право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0101626, зареєстрованого 04.02.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 174, розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі ( на місцевості) та вартістю 15526,47 грн.; - право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0101627, зареєстрованого 04.02.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 175, розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі ( на місцевості) та вартістю 15526,47 грн.; В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 31.12.2013 в м. Луганськ помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,2364 га, розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0120, та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0101626. Вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців за законом та/або за заповітом не має. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Спадщину після смерті батька вона прийняла, оскільки на день смерті батька проживала разом з ним. Після смерті батька Пятою луганською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 207/2014. Але жодної нотаріальної дії вчинено не було, оскільки через пять місяців після смерті батька, а саме 29.05.2014 в м. Луганськ померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,0564 га, розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0118, та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0101627. Вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців за законом та/або за заповітом не має. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки на день смерті матері проживала разом з нею. При зверненні в червні 2017 року до Новопсковської державної нотаріальної контори за місцем знаходження нерухомого майна із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після смерті батька та матері та розяснено, що отримати свідоцтва про право на спадщину вона не може, оскільки спадкова справа після смерті батька була заведені Пятою луганською державною нотаріальною конторою та відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини. У звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.02.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Луганській області та призначено підготовче судове засідання. 16 квітня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення на позовну заяву, відповідного до якого просить застосувати позовну давність до вимог позивача, оскільки остання дізналася про своє право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті батька 31.12.2013 та після смерті матері 29.05.2014, одна нею не надано доказів поважних, обґрунтованих та засвідчених належним чином підстав, через які вона пропустила строк позовної давності або доказів вжиття заходів щодо визнання права на земельні частки (паї) протягом 2013-2017 років. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 грудня 2013 року в м. Луганськ помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 384989, виданим 08.01.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 43. Після смерті [PERSON], померлого 31.12.2013, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,2364 га, розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0120, вартістю 87662,95 грн.; та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім. Леніна розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 15526,47 грн. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №123298, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010641600154 від 14.02.2006; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0101626, виданим 22.01.1997, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.02.1997 за №174, інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо вартості земельної ділянки та земельної частки (паю) за вих. № 29-12-0.23-489/109-17 та № 29-12-0.23-488/109-17 від 19.06.2017. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], який помер 31.12.2013, оскільки останній був її рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ЯК № 1560341 від 04.07.1968, свідоцтвом про одруження серії І-ЕД № 097848 від 05.04.2002, відповідно до якого позивач уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого їй присвоєно прізвище «Чілікіна». Судом встановлено, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті батька прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, що підтверджується штампом в паспорті позивача про місце реєстрації, та не заперечувалося відповідачем та третьою особою. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 31.12.2013, Пятою луганською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №56183512, (номер у нотаріуса 207/2014) від 12.06.2014, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51757779 від 02.05.2018. Постановою нотаріуса від 07.06.2017 про відмову вчинення нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого [PERSON] видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, а довідки з тимчасово непідконтрольної території України не мають юридичної сили. Судом встановлено, що 29 травня 2014 року в м. Луганськ померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 404807, виданим 30.05.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1061. Після смерті [PERSON], померлої 29.05.2014, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,0564 га, розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423383500:13:002:0118, вартістю 88089,00 грн.; та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім. Леніна розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 15526,47 грн. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №123297, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010641600155 від 14.02.2006; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0101627, виданим 22.01.1997, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.02.1997 за №175, інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо вартості земельної ділянки та земельної частки (паю) за вих. № 29-12-0.23-490/109-17 та № 29-12-0.23-487/109-17 від 19.06.2017. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], яка померла 29.05.2014, оскільки остання була її рідною матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ЯК № 1560341 від 04.07.1968, свідоцтвом про одруження серії І-ЕД № 097848 від 05.04.2002, відповідно до якого позивач уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого їй присвоєно прізвище «Чілікіна». Судом встановлено, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті матері прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, що підтверджується штампом в паспорті позивача про місце реєстрації, та не заперечувалося відповідачем та третьою особою. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 29.05.2014, спадкова справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51757888 від 02.05.2018. Постановою нотаріуса від 07.06.2017 про відмову вчинення нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого [PERSON] видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, а довідки з тимчасово непідконтрольної території України не мають юридичної сили. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті батька та матері, однак не може цього зробити. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 31.12.2013, та [PERSON], померлої 29.05.2014 , відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме земельних ділянок, розташованих на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що місцем відкриття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] є місцезнаходження нерухомого майна, а саме: с.Новобіла Новопсковського району Луганської області. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 3 Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] за життя заповітів не залишили, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлих [PERSON] та [PERSON], спадкоємці, які мають обовязкову частку у спадщині, відсутні, позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті батьків, суд приходить до висновку, що позивач має право отримати у спадщину зазначені вище земельні ділянки та права на земельні частки (паї). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України також закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок та права на земельні частки (паї) за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. Суд критично ставиться до пояснень третьої особи про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності, з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Однак, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області приймає участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета, а тому не є стороною у справі. Разом з тим, відповідач у справі не заперечував проти задоволення позовних вимог та не заявляв будь-яких вимог про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення своїх спадкових прав вона дізналася після отримання постанов державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори про відмову вчинення нотаріальних дій 07.06.2017, а з позовом до суду звернулася 23.01.2018.

Outcome: approved