Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є наймачем квартири № 30, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Новосодівська, будинок № 21. Вказує, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, але за місцем реєстрації не проживає вже більше трьох років, його особистих речей у квартирі немає, кореспонденція, адресована відповідачу за вказаною адресою не надходить, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. У звязку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 30, розташованою за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Новосодівська, будинок № 21. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечували. Свідок [PERSON], у содовому засіданні пояснив, що вже довгий час знайовий з сімєю позивача, також вказав, що відповідача [PERSON] він вже не бачив на протязі тривалого часу. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 19 червня 2018 року і тому з 19 червня 2018 року відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.10). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Ордеру на житлове приміщення серії А № 4 від 03 липня 1990 року виданого Виконавчим комітетом Словянської міської Ради народних депутатів виданого [PERSON] з родиною з трьох осіб на право заняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. З Довідки про склад сімї «ОСМД» «Барвінок» виданої 18 червня 2018 року за № 343 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) 15 червня 2018 року «ОСМД» «Барвінок» було видано Довідку про те, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] але за вказаною адресою фактично не мешкає з травня 2015 року (а.с.6). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 71 ЖК УРСР відповідно до положень якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON]. З 2015 року відповідач не проживає в житловому приміщенні, а саме в квартирі [ADDRESS], добровільно не знявся з реєстрації, його особистих речей у квартирі немає, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням квартирою № 30 в будинку № 21 по вулиці Новосодівський м. Словянська Донецької області. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved