Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 15645959, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 985750674101, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 15646000, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 985750674101, визнати за [PERSON] , [INFO] , права власності та обов`язки забудовника стосовно здачі в експлуатацію 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ), з подальшою реєстрацією права власності на це нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явились. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13 січня 2015 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 02 січня 1996 року, виданим Слабинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області. В період з 02 січня 1996 року по 09 січня 2015 року позивач по справі та померлий спадкодавець перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та проживали однією сім`єю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із 1/4 частини прав та обов`язків забудовника на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] ), оскільки вказаний житловий будинок будувався за спільні кошти подружжя [PERSON] в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі та за життя [PERSON] право власності на цей об`єкт у встановленому Законом порядку зареєстровано не було, а тому померлий спадкодавець не набув права власності на цей житловий будинок. Дружина спадкодавця, яка є непрацездатною особою (пенсіонер за віком та інвалід 1 групи загального захворювання) та у відповідності, до приписів ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка, своєчасно звернулася до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Г.М. із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом та 07 липня 2015 року і 01 вересня 2015 року двічі подавала до Приватного нотаріуса заяви про прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом, в зв`язку з чим до майна померлого [PERSON] було заведено відповідну спадкову справу №1/2015. Іншими спадкоємцями після померлого [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2015 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №762 у відповідності до якого [PERSON] набула права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер 7410100000:02:046:5307, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Діти померлого спадкодавця [PERSON] та [PERSON] зареєстрували за собою право власності на 1/2 частину (по 1/4 частині за кожним) житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , інша 1/2 [ADDRESS] житлового будинку (квартира 2) зареєстрована з 30.10.2003 року за [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168344281 від 28 травня 2019 року, 26 липня 2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 15645959; 26 липня 2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 15646000. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за собою права власності на спірний житловий будинок (квартира 1) відбулася на підставі рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року по справі №750/2648/16-ц, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Чернігівської міської ради про визнання права власності, яким визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано вказане рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року по справі №750/2648/16-ц, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спірний житловий будинок відмовлено у повному обсязі. Таким чином, на даний час рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року, яким за відповідачами по справі було визнано право власності по 1/4 частині на спірний житловий будинок скасовано, що свідчить про незаконність проведеної за ними приватним нотаріусом державної реєстрації права власності на це нерухоме майно і свідчить про необхідність скасування рішень про державну реєстрацію прав власності. З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 1989 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина. Рішенням Чернігівської районної ради народних депутатів №6 від 12 січня 1990 року надано дозвіл [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Олександрівка Чернігівського району Чернігівської області (на даний час - [ADDRESS] на даний час - [ADDRESS] 1-го Травня) на земельній ділянці площею 1500 кв. метрів, виділеному рішенням зборів членів колгоспу №3 від 06.12.1989 року. 02 січня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 02 січня 1996 року, виданим Слабинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області. 29 червня 2004 року за [PERSON] , на підставі рішення 10 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2003 року, було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер - 7410100000:02:046:5307, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , надану для будівництва і обслуговаування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Виятогм з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7400968362014 від 11.01.2014. В період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі ними на зазначеній вище земельнній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS] було спільними коштами та зусиллями побудовано відповідний житловий будинок (квартира 1). Як вбачається із технічних паспортів, виготовлених КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 14.04.2014 та станом на 17 вересня 2015 року, зазначений житловий будинок було збудовано в період 2002 - 2004 років, тобто в період перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради №332 від 08 грудня 2008 року [PERSON] затверджено акт прийому в експлуатацію частини будинку (квартира [ADDRESS] 58,9 кв. метрів [ADDRESS] . 25 листопада 2008 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт у відповідності до якого: 1/4 частину земельну ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - 7410100000:02:046:5307 він заповів своїй дружині - [PERSON] ; по 1/4 частині земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - 7410100000:02:046:5307 він заповів своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] ; частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] він заповів в рівних частинах своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] Постановою Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Г.М. №02-31 від 19 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні її заяви щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця на це спадкове майно. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають другий з подружжя, який його пережив, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності до положень ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним до шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, З ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. \~ \~ \~ \~ У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (ч. 1 ст. 181, п. 6 ч.І ст. 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (ст. 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію, визнати права та обов`язки забудовника. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін або визнати відповідну частину прав та обов`язків забудовника. Згідно п.п. 7, 8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року по справі № 6-47цс16. За таких обставин, вказаний вище спірний житловий будинок є саме об`єктом незавершеного будівництва, оскільки померлий спадкодавець за свого життя не здійснив за собою реєстрацію права власності на нього, і був збудований за час шлюбу за спільні кошти та спільними зусиллями подружжя [PERSON] , тобто є об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя, в зв`язку з чим позивач по справі - [PERSON] набула прав та обов`язків забудовника на 1/2 частину цього спільного сумісного майна. Крім того, [PERSON] у відповідності до приписів 1241 ЦК України має право, як непрацездатна вдова [PERSON] , на обов`язку частку у спадщині після смерті останнього, тобто на 1/6 частину прав та обов`язків забудовника. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] здійснили неправомірну реєстрацію за собою права власності на частину вказаного житлового будинку, оскільки спірний житловий будинок будувався подружжям [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі, право власності на цей об`єкт у встановленому Законом порядку зареєстровано не було, а тому померлий спадкодавець не набув права власності на цей житловий будинок за свого життя та зважаючи на те, що [PERSON] , як непрацездатна вдова має, у відповідності до приписів ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка [PERSON] , позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved