Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до Бобровицького районного суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 03.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Проте сімейне життя не склалося, шлюб існує лише формально та шлюбні відносини між подружжям припинено. Вказані обставини унеможливлюють подальше спільне життя, тому [PERSON] просить даний шлюб розірвати та на примирення не згодна. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, зазначає, що вона проживає з іншим чоловіком, а тому примирення з відповідачем неможливе, оскільки вони тривалий час разом не проживають та не мають дітей. Відповідач надіслав заяву в якій просить надати трьохмісячний строк на примирення, оскільки має намір зберегти сім`ю. Відзиву на позов не подавав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 03.03.2007 року укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено відповідний актовий запис №240. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що сторони проживають однією сім`єю чи підтримують подружні стосунки. Дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В законодавстві (ст.111 СК України), міститься норма, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено упостанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проаналізувавши досліджені та перевірені під час судового засідання докази, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини і спільного господарства не ведуть, позивачка фактично проживає із іншим чоловіком, шлюб сторін носить формальний характер, можливості примирення між ними не вбачається, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved