Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом заявою до [PERSON] міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності за набувальною давністю, зазначивши, що 11 грудня 2012 року помер її батько [PERSON]. 02 серпня 2012 року [PERSON] було складено заповіт, за яким все своє майно він заповідав своїй доньці [PERSON] При перевірці факту родинних стосунків спадкодавця зі спадкоємцем у свідоцтві про народження [PERSON] батьком записано [PERSON]. Проте у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище його зазначено як «Бондар». У звязку з тим, що неможливо перевірити факт родинних відносин спадкодавця та спадкоємця, а також факт належності спадкодавцю ? частини домоволодіння на підставі поданого правовстановлюючого документа, питання встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також належності спадкового майна [PERSON] на підставі договору дарування від 14 квітня 1981 року вирішувалося у судовому порядку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року було встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 11 грудня 2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській м. Дніпропетровську, який належав померлому [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою 14.04.1981 та зареєстрованого в реєстрі під № 2-795. 15 січня 2013 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою та згідно довідки КП «ДМБТІ» від 17.06.2015 станом на 31.12.2012 інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську не перереєстровано, та згідно даних спадкової справи залишено відкритою для іншого спадкоємця. Таким чином у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, оскільки у договорі дарування від 14 квітня 1981 році прізвище спадкодавця зазначено як «Бондарь», тоді як правильним є «Бондар». У звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати свої спадкові права, вона звернулася до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. З відповіді КП «ДМБТІ» на запит нотаріуса від 17.06.2015 вбачається, що інша ? частина житлового будинку №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську залишилася відкритою після смерті прадіда [PERSON], який помер 03.01.1974 року та з цього часу спадщину після його смерті ніхто не прийняв. Однак, [PERSON] фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, а саме ? частиною домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, яке залишилося після смерті прадіда [PERSON], який помер 03.01.1974 році. Позивач починаючи з 11 грудня 2012 року добросовісно, відкрито та безперервно володіла та користувалася ? частиною зазначеного домоволодіння, після смерті свого батька [PERSON]. На підставі зазначеного позивач просить встановити факт належності правовстановлюючого документу Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську Бондар [PERSON]; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], який помер 11 грудня 2012 року; визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначивши про підтримання заявлених позовних вимог. \~ Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 14 квітня 1981 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі під №2-795 [PERSON] належить ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську. 11 грудня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 13 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській м. Дніпропетровську. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав усе належні йому майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належать на день смерті, і на що він за законом матиме право своїй доньці - [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Після його смерті позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини, за місцем проживання померлого. Однак постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою та згідно довідки КП «ДМБТІ» від 17.06.2015 станом на 31.12.2012 інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську не перереєстровано, та згідно даних спадкової справи залишено відкритою для іншого спадкоємця. Крім того, нотаріусом були виявлені розбіжності, а саме: заповіт, посвідчено від імені [PERSON], і свідоцтво про смерть видано на імя [PERSON], а правовстановлюючий документ договір дарування ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14.04.1981 та зареєстрований під № 2-795 зареєстровано за [PERSON]. Для встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] позивачка звернулася до суду. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року заяву [PERSON], заінтересована особа: державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу задоволено частково встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], який помер 11 грудня 2012 року. В іншій частині заяви відмовлено. Таким чином позивачу необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою, оскільки цей факт має для позивача юридичне значення, оскільки надає їй можливість реалізувати свої спадкові права після померлого [PERSON] За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Як встановлено судом, ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську. [PERSON] помер 11 грудня 2012 року. Інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.01.1962, виданого відділом комунального господарства АНД району м. Дніпропетровська, зареєстрованого в реєстраційній книзі №129 за реєстрованим номером 49. [PERSON] помер 01.01.1974 року. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], відкрилася 01.01.1974, тобто до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна [PERSON] застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.\~\~ За змістом\~ст.549 ЦК України\~(в редакції 1963 року)\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем після померлого [PERSON] є його онук [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в домоволодінні №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, користувався ним, однак з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 11 грудня 2012 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] його донька [PERSON] постійно проживала в домоволодінні №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, користувалася ним, сплачувала комунальні та інші послуги, що підтверджується матеріалами справи. Факт володіння з 2012 року позивачем нерухомим майном, а саме в цілому домоволодінням №77 по вулиці Петрозаводській в м.Дніпропетровську підтверджується наданими документами, долученими в матеріали справи, які свідчить саме про те, що з 2012 року володіння нерухомим майном позивачем є відкритим, очевидним для третіх осіб, та безперервним. За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За таких обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме слід встановити факт належності правовстановлюючого документу Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську Бондар [PERSON]; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську після смерті [PERSON], який помер 11 грудня 2012 року; визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську.

Outcome: approved