Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21.11.2015 року між сторонами було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, стосунки між ними погіршилися, вони виявилися різними за характерами та поглядами на життя людьми і тому подальше спільне проживання між ними стало неможливим. Шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, разом вони не проживають з 27.06.2021 року. На даний час вони вирішили питання щодо місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя. Їх спільні діти будуть проживати разом з матір`ю. Позивач вказує, що до останнього намагалися зберегти їх сім`ю та налагодити відносини, разом з тим шлюбно-сімейні відносини між ними не відновилися. Вважає, що їх сім`я розпалась і зберігати її немає сенсу, а примирення між ними є неможливим. А тому позивач просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від відповідача надійшла заява про визнання позову, просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2015 року сторони зареєстрували шлюб 21.11.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2292. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.2018 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, разом вони не проживають з 27.06.2021 року. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивач просила не змінювати на дошлюбне. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved