Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області 16.03.2002, актовий запис № 19. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 16.03.2002 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач вказує, що спільне господарство подружжям не ведеться, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, шлюб між ними носить формальний характер, тривалий час кожен з них живе окремим життям. Позивач зазначає, що збереження сім`ї неможливо та суперечать її інтересам, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Спору про розподіл спільного майна подружжя та місце проживання дітей не має. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін на 06.05.2020. 06.05.2020 судове засідання відкладено до 18.06.2020 у зв`язку з неявкою відповідача. 18.06.2020 судове засідання відкладено до 07.07.2020 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак останній до судового засідання повторно не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 16 березня 2002 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис за №19. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 02.11.2017. В період шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] , виданим Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 05.11.2002, та серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області 09.01.2013 відповідно. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області 11.03.2020 за вих. № 697, неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно позовної заяви, спору про місце проживання неповнолітніх дітей між сторонами не має. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved