Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] аліментів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2016 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сім`ї постійно виникали різні непорозуміння, сварки. Протягом тривалого періоду вони не підтримують шлюбних відносин, в них різні погляди на життя, різні характери, шлюб між ними існує лише формально, примирення і подальше спільне проживання неможливе. Крім того, зазначає, що відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання їхніх дітей та не несе жодних витрат з їх утримання. На підставі вказаного, просить задовольнити поданий нею позов Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24.05.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. 08.06.2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, у якій, серед іншого вказала, що підтримує позовні вимоги, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Крім того, 08.06.2021 року від відповідача надійшла заява про визнання позову, у якій він також просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані ними документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.05.2016 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Томашгородської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області 10.05.2016 року серії [NUMBER] (а.с.9). У шлюбі у сторін народилося троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.10-12). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе і кожен з них живе своїм особистим життям, що згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки визнається сторонами. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов в цій частині, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви та заявлені позовної вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до статті 141СКУкраїни мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, погоджується сплачувати аліменти у розмірі Ѕ від його доходів суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів необхідно задоволити, а саме: стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Крім цього, оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом в частині позовних вимог про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved