Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який був нею уточнений, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Вона має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати з України за кордон до Російської Федерації для відпочинку та оздоровлення. Однак, спочатку відповідач щоразу відмовлявся надати згоду на виїзд дитини за кордон. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідач не наводив. На теперішній час місце знаходження відповідача їй взагалі невідомо, відносини з ним не підтримує, а тому не має змоги отримати від відповідача дозвіл на виїзд їх неповнолітнього сина за кордон. Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності, розширить кругозір. Просить суд надати [PERSON], [INFO], дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за межі України неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька дитини [PERSON]; надати неповнолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до Російської Федерації у супроводі матері [PERSON], [INFO], громадянки України, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], строком на 1 рік з дня набранням рішенням законної сили. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з,явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходило. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 06 квітня 2006 року у місті Рубіжне Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батьками дитини є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). В позовній заяві позивач зазначає, що вона має можливість виїхати за кордон з метою відпочинку та оздоровлення дитини, а відповідач спочатку відмовлявся надавати дозвіл на виїзд сина за кордон, а згодом взагалі зв,язок з відповідачем було втрачено. Відповідачем не надано до суду доказів в спростування зазначеного позивачем. Служба у справах дітей у своєму висновку від 27.06.2016р. №1216 зазначила, що з метою розширення кругозору, знаходження дитини з матір,ю під час канікул за місцем її проживання і роботи в Російській Федерації, вважає за доцільне надати дозвіл неповнолітньому [PERSON] на тимчасові виїзди за межі України до Російської Федерації у супроводі матері [PERSON] строком на один рік без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.313 ЦПК України\~фізична особа має право на свободу пересування, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними; фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в,їзду в Україну громадян України»\~Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього\~Закону\~та інших законів України. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які не момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»\~виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до статей 3, 6 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виховання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до статей 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як встановлено судом позивач має намір організувати для неповнолітнього сина поїздки за кордон на відпочинок з метою оздоровлення дитини, що не заборонено діючим законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку, що неможливість отримання у відповідача письмової згоди на виїзд неповнолітнього сина за межі України без супроводу батька призводить до порушення прав позивача та їх неповнолітнього сина. Також, на думку суду, тимчасовий виїзд дитини з матір'ю за межі України за кордон не суперечить інтересам дитини і не порушує прав відповідача як батька дитини, при цьому суд насамперед виходить з інтересів неповнолітнього сина сторін та вважає, що поїздки за кордон на відпочинок позитивно вплинуть на розширення світогляду дитини, зможуть покращити її фізичний та духовний розвиток, призведуть до покращення стану здоров'я дитини. За таких обставин вимоги про надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина сторін та дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved