overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю, квартирою № 14 по вулиці Космонавтів, 1/2 в м. Горішні Плавні Полтавської області, посилаючись на те, що вона набула право власності на цю квартиру. Відповідач був власником вказаної квартири до 2104 року, але з реєстрації не знявся і в квартирі не проживає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 14 по вулиці Космонавтів, 1/2 в м. Горішні Плавні Полтавської області. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява в якій позов підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення за таких обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 11.03.2014року (а.с.6-8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2014 року (а.с.9-10). \~ \~ \~ \~На час розгляду справи судом в спірному жилому приміщенні значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку \~ \~ \~ \~Підставами припинення права власності, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України є припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. \~ \~ \~ \~Факт тривалого не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а його формальна реєстрація у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні нею права користування власністю та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 04 листопада 1996 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Як наслідок, в сім'ї виникали постійні сварки та суперечки. Фактично шлюбні відносини припинено з 2005 року, оскільки подружжя тривалий час проживають окремо. Зазначаючи, що спору про поділ майна немає, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від нього не надійшло заяв, клопотань про розгляд справи за його відсутності. Про причини неявки в судове засідання, суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, відповідно до положеннь статті 280 ЦПК України. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 1996 року у виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 14 (а.с. 20). Подружжя неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Суд приймає до уваги, що подружжя фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, взагалі не спілкуються. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків з 2005 року, проживають окремо більше 13 років. Не спілкуються, весь цей час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони неповнолітніх дітей та майна - не мають. Подружжя не мають наміру вживати заходів для збереження сім`ї, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду за наступними підставами: З відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2010 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області за актовим записом № 43. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно через різні погляди на життя, шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі. Дослідивши наявні в справі докази, судом встановлено що сторони перебували в шлюбі з 20.02.2010 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області за актовим записом № 43, але шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, проживають окремо, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало не можливим, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду за наступними підставами. З відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 07.04.2006 року, виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області за актовим записом № 02. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2014 року, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлення про час та місце розгляду справи направлялось за адресою його реєстрації, що згідно до ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням і дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши позовну заяву, письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.04.2006 року виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.04.2006 року, актовий запис № 02. Після одруження дружина прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя разом не проживає, на примирення сторони не згодні, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду за наступними підставами. З відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 18.03.2006 року, виконкомом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області за актовим записом № 02. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2016 року, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлення про час та місце розгляду справи направлялось за адресою його реєстрації, що згідно до ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням і дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши позовну заяву, письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 18.03.2006 року виконкомом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, [PERSON] Та [PERSON] уклали шлюб 18.03.2006 року, актовий запис № 02. Після одруження дружина прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих виконкомом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя разом не проживає, на примирення сторони не згодні, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку\~№ 22 по вул. Чубаївська ( Сільсоветська) в м. Одесі, укладеного 16 жовтня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON], яка діяла також від імені неповнолітньої доньки [PERSON] з другої, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі за №10472 від 16.10.1995 року, стверджуючи, що відповідачі \~ухиляються від\~нотаріального посвідчення\~договору.Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 16 жовтня 1995 року [PERSON], яка діяла також від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на підставі рішення райвиконкому Київської райадміністрації м. Одеси від 06.10.1995 р., уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] «продала», а [PERSON] купила житловий будинок 22 по вул. Чубаївська ( Сільсоветська) в м. Одесі. Зазначений житловий\~будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину: № 4-5420, посвідченого 3-ю Державною нотаріальною конторою м. Одеси від 06 вересня 1991 року; №2-11586 посвідченого 3-ю Державною нотаріальною конторою м. Одеси від 24 листопада 1992 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси №7557 стр.47, кн. 69 від 15 травня 1992 р., зареєстрованого в МБТІ м. Одеси №7557 стр.48, кн. 69 від 23 серпня 1994 р. Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупець» отримала житловий будинок, документи на нього, оформила реєстрацію прав власності на нерухомість (в КП «ОМБТІ» реєстрац.№7557 арк.48, книга 69); «продавець» отримала грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.5 договору. Договір сторони уклали у письмовій формі, зареєстрували на Одеській товарній біржі за №10472 від 16.10.1995 року. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на договір купівлі-продажу з відповідною відміткою КП «ОМБТІ» про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, технічний паспорт на будинок, копію громадянського паспорту [PERSON] з відміткою про реєстрацію на адресою м. Одеса, вул. Чубаївська, 22, копії абонентських книжок, копії квитанцій про сплату комунальних послуг. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: у 1995 році сторони по даній справі домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі, договір оформили в письмовій формі і зареєстрували на товарній біржі, що відповідало вимогам діючого на той час цивільного законодавства. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] укладений 06 травня 1999 року між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] з другої, та зареєстрований Одеською товарною біржею за № 25232 , стверджуючи, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Позивачка до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позов підтримала, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач до суду не з`яви вився, про час і місце слухання справи сповіщався судом відповідно до вимог закону. Суд за згодою позивачевої сторони ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 06 травня 1999 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою Державною нотаріальною конторою м. Одеси 21.01.1999 року, зареєстрованого Одеським МБТІ та РОН 26.02.1999 р., кн.313 пр34 р. 613. Сторони виконали свої зобов`язання за договором: «покупець» отримала квартиру, документи на неї, оформила реєстрацію прав власності на нерухомість (в КП «ОМБТІ» реєстрац.№615 стор.35, книга 313 ); «продавець» отримав грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.5 договору. Відповідач звільнив квартиру, вивіз належні йому речі, та оформив зняття з реєстраційного обліку по даній нерухомості Договір сторони уклали у письмовій формі, зареєстрували на Одеській товарній біржі за №25232 від 06.05.1999 року. Оскільки договір нотаріально не посвідчено, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на належну їй квартиру і розпорядитися нею. Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на договір купівлі-продажу з відповідною відміткою КП «ОМБТІ» про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, технічний паспорт на квартиру, копію громадянського паспорту [PERSON] з відміткою про реєстрацію на адресою [ADDRESS] копію ідентифікаційного коду. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: у 1999 році сторони по даній справі домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі, договір оформили в письмовій формі і зареєстрували на товарній біржі, що відповідало вимогам діючого на той час цивільного законодавства. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком який розташований за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач є власником житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 23.05.2012 року розірвано. З 2013 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, свої речі забрав, позивач вимушена сплачувати за нього комунальні платежі, що порушує її права. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце судового засідання повідомлений належним чином. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з'явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом встановлено: Позивач є власникомжитлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач проживав за вказаною адресою до 2013 року потім зібрав свої речі і виїхав у невідомому напрямку. Пізніше, при зустрічі відповідач розповів свідку що має іншу сім'ю, проживає в іншому місці, де саме відмовився вказати так як боявся що позивач буде приходити та вчиняти сварки. Нормами ст.405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом встановлено, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком який розташований за адресою: [ADDRESS], через свою відсутність в ній без поважних причин понад один рік, та відсутність домовленості про порядок користування між позивачем та відповідачем. У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Однак, вимога про зобов'язання третю особу вчинити певні дії - є передчасними, так як, суд розв'язує спір між сторонами, а третя особа не є стороною по справі та не порушувала прав позивача.

Outcome: partial