Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяи від 20.07.2020 року, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на дітей віком до 6ти років з 01.07.2020 року з розрахунку - 1779 грн. на місяць, що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримання дитини, регулярно добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Ухвалою від 22 червня 2020 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 23 липня 2020 року. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та в остаточному варіанті просила стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2020 року. Уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги визнав. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін, народився: син - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved