Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.12.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №\~2220. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами на даний час є формальним, оскільки між подружжям склались негативні особисті відносини. При цьому відповідач не бажає змінювати свою поведінку та спосіб життя, а тому позивач не бажає продовжувати такі шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути за її відсутності, на примирення з відповідачем категорично не згідна. Також вказала, що після розлучення залишає собі прізвище «Лєбєдєва», а їх спільна з відповідачем дитина залишиться проживати з нею, судові витрати залишає за собою. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для проведення відеоконференції з Ватутінським міським судом Черкаської області не зявився. Відповідно до телефонограми від 25.09.2017 року просить справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати у його відсутності у звязку з хворобою, позовні вимоги визнає та просить їх задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК № 106060, виданого 18.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, 18.12.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації шлюбів 2015 року зроблено актовий запис за № 2220. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку, а саме: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ФП № 246426, виданим 02.06.2016 року Олександрівською селищною радою Вознесеньского району Миколаївської області. Відповідно до вказаного свідоцтва батьком [PERSON] вказано [PERSON], а матірю [PERSON]. Відповідно до довідки № 58, виданої 09.06.2017 року Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. Склад її сімї: [PERSON], донька, [INFO], [PERSON], чоловік, [INFO], не зареєстрований. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Між сторонами досягнута згода про те, що донька від даного шлюбу [PERSON] буде проживати з матірю. Сторони не бажають примиритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. Подальше спільне життя сторін як подружжя, а також збереження даного шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас з урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за ним, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved