Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з навчанням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.01.2008 року шлюб розірвано. Від сумісного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина. На даний час син [PERSON] досяг повноліття, проте з 2019 року по [INFO] навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського на денній формі навчання. В зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач працездатний та має змогу надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина. За вказаних обставин позивач звернулася в суд з даним позовом. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] \~ не з`явилася, однак надала на адресу суду заяву, у відповідності до якої просила суд розглянути справу у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти позовних вимог, заявлених позивачкою не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.01.2008 року шлюб розірвано. Від сумісного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина. На даний час син [PERSON] досяг повноліття, проте з 2019 року по [INFO] навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського на денній формі навчання. Навчаючись на денній формі навчання останній не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Частиною 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з навчанням, починаючи з дня подачі заяви, а саме з 23.03.2020 року і до закінчення ним навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, але не довше ніж до досягнення\~ 23 років. Крім того, у відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. та стягнути на користь позивача витрати понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 940 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved