Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] в м. Коломия. Свої вимоги мотивувала тим, що вона [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] у м. Коломия, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 30353810 від 20.06.2011 року реєстраційний № 33569927 в якому і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом із нею, в даному будинку зареєстровані її син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також відповідач. [PERSON] являється дружиною її рідного брата [PERSON]. Відповідач прописалася за даною адресою більш як п»ятнадцять років назад з метою оформлення пенсії, та ніколи за даною адресою не проживала. Весь цей час та по сьогоднішній день відповідач знаходиться на постійному місці проживання за кордоном, а саме в Іспанії, точна адреса проживання відповідача їй невідома, оскільки стосунки з нею вона не підтримує. Комунальні служби, що надають послуги їй по утриманню її житлового будинку [ADDRESS] м. Коломия, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців -4 особи, та нараховують по своїх тарифах відповідні розмірі грошових коштів які вона має сплатити таким службам за надані ними послугами. Вона не бажає оплачувати комунальні платежі за Відповідача, оскільки вона не проживає в будинку. В неї скрутне матеріальне становище, оскільки вона являється пенсіонером, а пенсія являється її єдиним доходом, і тому вона як може намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даному будинку, не дає змоги їй оформити субсидії, та змушує її сплачувати за неї в той час, коли вона не користується комунальними послугами та не проживає в її житловому будинку взагалі. Факт не проживання відповідача у її будинку, можуть підтвердити свідки, а також складений акт обстеження її будинку від 23.02.2015 року. Згідно ст. 71 ч.1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а в побуті, вона вважається такою, що втратила право користування жилим будинком. Згідно ст.72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Стаття 383 ЦК України передбачає, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім»ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім»ю спільне проживання осіб, що пов»язані спільним побутом та мають взаємні права та обов»язки. Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач у спірному будинку ніколи не проживала, не оплачувала та не оплачує за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймає участь у спірному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування ним. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно з невідомих для суду причин хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена в порядку передбаченому законодавством. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач є дружиною його дядька, вона прописалася з метою отримати пенсію, однак жодного дня вона в будинку не проживала. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] в м. Коломия належить [PERSON], що підтверджується витягом про Державну реєстрацію прав ОКП « Коломийського МБТІ» від 20.06.2011 року № 30353810 та договором дарування від 20.06. 2011 року. Відповідно до довідки Абонентного відділу КП «Житлоінфоцентр» від 20.02.2015 року № 430 в будинку [ADDRESS] в м. Коломия зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно акту обстеження житлового будинку за адресою [ADDRESS] м. Коломия встановлено, що за даною адресою громадянка [PERSON] не проживає. Зі слів власника та зі слів сусідів встановлено, що дана особа ніколи в даному будинку не проживала і не появлялася, а на даний час знаходиться за кордоном. Місце перебування даної особи не відоме та зв»язок з нею відсутній. Згідно пояснень представника позивача, та свідка відповідач не проживає у вищевказаному будинку близько 15 років. Наведені докази вказують на те, що відповідач не проживає у будинковолодінні, що належить позивачу тривалий час, значно більше шестимісячного строку передбаченого ст. 71 ЖК України та більше одного року передбаченого ч.2 ст. 405 ЦК України, а тому є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом, житловим будинком [ADDRESS] в м. Коломия, Івано-Франківської області. На підставі наведеного, ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved