Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона спільно з відповідачем по справі, яка доводиться їй рідною донькою, будувала одноповерховий будинок на земельній ділянці за адресою: м.Херсон, вул. Щорса, 26. 28.10.2010 р. будинок був прийнятий в експлуатацію та на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності. На будівництво позивачем було витрачено 175608,38 грн, що підтверджується квитанціями. Відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України, якою регламентовано набуття майна у спільну сумісну власність у разі спільної роботи та спільних коштів членів сімї, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки по вул. Щорса, 26 в м.Херсоні. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та її представник позов не визнали, оскільки вважають домоволодіння особистою власністю. В той же час, визнали, що в будівництво були вкладені особисті кошти позивача та ті, які вона отримала він сина [PERSON] Третя особа та його представник в судовому засіданні щодо позову заперечували, оскільки вважають будинок спільною сумісною власністю подружжя. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, експерта, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва І-КГ №003160 про народження матірю відповідача зазначена [PERSON] Згідно відміток у паспортах сторін адресою реєстрації зазначений будинок 34 по вул. Полярників у м.Херсоні. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до договору дарування від 24.07.1996 р. [PERSON] (після реєстрації шлюбу 24.04.1999 р. прізвище - [PERSON]) отримала в у дар домоволодіння №26 за адресою: м.Херсон, вул.Щорса (відповідно до матеріалів інвентарної справи - колишня вул. Полярників, 34). Згідно витягу з рішення №404 від 12.06.2009 року Виконкому Дніпровської районної у м.Херсоні ради [PERSON] дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку розміром 11,20х13,45 з підвалом та вбудованим гаражем на земельній ділянці у м.Херсоні по вул.. Щорса, 26/ вул. Полярників, 34 на місці зносу гаражу та літньої кухні, при умові переобладнання старого житлового будинку в літню кухню. На підставі рішення №908 Виконкому Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 28.10.2010 р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на одноповерховий житловий будинок та літню кухню за адресою: м.Херсон, вул. Щорса, 26. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що здійснювали будівельні роботи будинку 26 по вул. Щорса, а за роботу розраховувалась позивач. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що на підставі договору, укладеного з [PERSON], встановлював за адресою спірного будинку вікна та міжкімнатні двері. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що займається підприємницькою діяльністю в сфері транспортних перевезень. В період 2008-2011 рік працював разом з [PERSON], який займався його бухгалтерською звітністю, я також продажем залізо-бетонних виробів через ФОП [PERSON]. Останній також відвантажив ЗБІ на суму 122640 грн. в 2010 році позивачу та підписав рахунок та накладну від імені [PERSON], оскільки на той час був уповноважений на це довіреністю. Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що доводиться сином позивачу. Він працює комбайнером ПП «МТС» та є його засновником. В період з 2008 по 2011 рік надавав матері кошти для будівництва спірного будинку, що підтверджується розписками останньої. Також надав довідку ПП «МТС» про отримання ним зворотно фінансової допомоги в цей період у сумі 688737 грн. , що підтверджує його можливість надання коштів на будівництво. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №56/2016 від 16.01.2017 р. у домоволодінні по вул.. Щорса, 26 в м.Херсоні в період з 1996 по 2010 рік проводилися такі будівельні роботи: житловий будинок літ. «А» переобладнано у літню кухню; на місці розташування гаражу літ. «Г» та літньої кухні «В» побудовано одноповерховий житловий будинок літ. «Д»; знесено сарай літ. «Б»; побудовано огорожі №4 та №5; облаштовано споруду зливної ями №6. Ці роботи у вказаному домоволодінні відносяться до категорії невідємних поліпшень. Виконані невідємні поліпшення становлять 73/100 частин від загальної вартості домоволодіння по вул. Щорса, 26. Придбані для виконання вищевказаних будівельних робіт [PERSON] будівельні матеріали з урахуванням нині діючих ринкових цін на будівельні матеріали становлять вартість 383282 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] розяснив, що експертиза має технічні помилки, а саме: на 4 аркуші експертизи невірно вказано дату свідоцтва про право власності [PERSON], на 10 аркуші експертизи в таблиці №3 кількість одиниць плит перекриття з/б помилково зазначено їх ціну за одиницю і навпаки. Також підтвердив, що на момент огляду обєкту, у звязку з тим, що частково був розібраний вентиляційний канал, ним було виявлено стик силікатної цегли та черепашнику, що у сукупності з матеріалами інвентарної справи дало змогу дійти висновку, що житловий будинок зведено на місці гаражу літ «Г» шляхом його розширення. Висновок експерта про розширення існуючого гаражу в житловий будинок також підтверджується показами свідка [PERSON], який будував фундамент та стіни будинку. Суду в якості доказів надано квитанції на придбання [PERSON] будівельних матеріалів у період з 2009 по 2012 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24 травня 1995 року первині документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обовязкові реквізити: дату складання; назву документу; дату складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції. У звязку з недотримання вимог чинного законодавства щодо наявності обовязкових реквізитів при складанні первинних документів суд не приймає до уваги наступні: 1.квитанція б/н без дати на суму 216 грн. 00 коп. (шпаклівка, шлиф сітка, лампа); 2.накладна № 8529 від 14.08.2010 року на суму 30 грн.00 коп. (сифон для умивальника); 3.товарний чек б/н від 06.10.2010 року на суму 480 грн. 00 коп. (лампочки делюкс); 4.накладна № 66866 від 25.08.2010 року на суму 74 грн. 00 коп. (скло стрічка, серпянка тощо); 5.накладна № 66876 від 25.08.2010 року на суму 241 грн. 00 коп. (грунт, шпаклівка, тощо); 6.накладна № 65029 від 29.07.2010 року на суму 140 грн. 00 коп. (сітка); 7.видаткова накладена б/н від 13.07.2010 року на суму 126 грн. 78 коп. (труба, муфта); 8.накладна № 60755 від 24.08.2010 року на суму 114 грн. 00 коп. (саморіз, профіль); 9.товарний чек від 29.07.2010 року на суму 425 грн. 00 коп. (рейка); 10.товарний чек № 3833 від 02.09.2010 року на суму 390 грн. 00 коп. (рулон); 11.накладна від 18.82010 року на суму 442 грн. 00 коп. (саморіз); 12.накладна № 23175 від 13.08.2010 року на суму 622 грн. 40 коп. (профіль, тощо ); 13.квитанція б/н без дати на суму 3460 грн. 10 коп. (профіль. саморіз, тощо); 14.накладна № 23235 від 14.08.2010 року на суму 300 грн. 00 коп. ; 15.квитанція б/н без дати на суму 157 грн. 09 коп. (плінтус, суміш, тощо); 16.товарний чек № 7 від 09.08.2010 року на суму 3032 грн. 00 коп. (дошка, тощо); 17.квитанція б/н без дати на суму 81 грн. 00 коп. (плівка); 18.видаткова накладна б/н від 27.07.2010 року на суму 501 грн. 90 коп. (труба, ВВГ); 19.накладна № 65405 від 04.08.2010 року на суму 219 грн. 59 коп. (цемент, гіпс, тощо); 20.видаткова накладна б/н від 15.07.2010 року на суму 261 грн. 46 коп. (труба, муфта); 21.видаткова накладена б/н від 08.07.2010 року на суму 1416 грн. 00 коп. (ПВС); 22.накладна № 23925 від 26.08.2010 року на суму 1167 грн. 50 коп. (кут, шпаклівка); 23.видаткова накладна б/н від 04.08.2010 року на суму 189 грн. 90 коп. (труба); Суд не приймає до уваги квитанції про оплату будівельних товарів, виданих в період 2011-2012 роки, оскільки будинок було введено в експлуатацію 28.10.2010 р. Також, суд не приймає до уваги суми, які були сплачені позивачем за договорами з ФОП [PERSON] та за накладними від 23.12.2010 р. та 03.09.2009 року, виданими ФОП [PERSON], оскільки дані документи не були враховані експертом під час складання висновку та їх вартість не була проіндексована. Враховуючи зазначене суд, в якості доказів про участь у будівництві позивача, приймає квитанції та чеки про сплату будівельних матеріалів на загальну суму 354159,00 грн. Беручи до уваги висновок експерта №56/2016 від 16.01.2017 р. 27/100 частин домоволодіння не підлягають поділу, у звязку з тим, що існували до будівництва невідємних поліпшень та належали [PERSON]. на підставі договору дарування. Підтверджені витрати позивача на будівництво на суму 354159,00 грн. складають 38/100 частин від загального домоволодіння (354159 : 923735 =0,3833). Інші 35/100 частин домоволодіння підлягають розподілу між колишнім подружжям [PERSON]. Згідно державного акту від 04.03.2010 р. серія ЯИ №452994 право власності на земельну ділянку площею 0,0661 га, що розташована по вул.. Щорса, 26 у м.Херсоні, належить [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, враховуючи досліджені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме право власності за позивачем підлягає визнанню на 38/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою [PERSON], вул. Щорса, 26. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: partial