Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дорученням від 02.06.1998, посвідченим секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, КСП «Світанок» в особі голови Плаксія В.Д. доручило їй купити будинок, який знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Вказує, що згідно з витягом із протоколу засідання правління КСП «Світанок» від 24.11.1999 вирішено надати їй жилий будинок по [ADDRESS] , а вона зобов`язується відпрацювати в КСП 10 років і сплачувати квартплату. Зазначає, що відповідно до рішення № 43 Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2003 на підставі записів в погосподарській книзі вирішено оформити право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації видати та зареєструвати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач зазначає, що вона зареєстрована та проживає у вищевказаному будинку з 21.02.1996 по даний час, а інших осіб, які б мали право на даний жилий будинок немає. Однак вказує, що реєстрація права власності на вказаний житловий будинок КП «ВООБТІ» за нею не проводилась, станом на 31.12.2012, згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи право власності на житловий будинок за даною адресою 15.03.1993 зареєстровано за іншою фізичною особою. За таких обставин позивач не має змоги зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 43 Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2003. Позивачу відомо, що право власності на даний житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] , яка померла у 1992 році, а спадкова справа після її смерті не заводилась. Фактично спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] , вступивши в оперативне управління спадковим майном, однак в будинку вона не проживає з лютого 1996 року. [INFO] [PERSON] померла, а спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] , яка є відповідачем по справі. Чоловік померлої [PERSON] та дочка [PERSON] спадщину не прийняли. Позивач вказує, шо з лютого 1996 року вона проживає у вищевказаному будинку, відкрито ним користується, зареєстрована в будинку, підтримує будинок в належному стані, робить капітальний ремонт, поводить оплату за газ та електроенергію, користується земельною ділянкою. Вважає, що заволоділа чужим майном законно та що у неї є всі підстави для набуття права власності на вказане майно. При заволодінні майном вона не знала та не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності. За вказаних обставин, позивач вважає, що на підставі ст. 344 ЦК України вона набула право власності на майно за набувальною давністю, яким володіє на правах власника більше десяти років, тому просить суд визнати за нею право власності (набувальна давність) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою при відкритті провадження за клопотанням позивача витребувано докази по справі, а саме витребувано з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» відомості про те, за ким і на підставі якого правовстановлюючого документа зареєстровано станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи до майна померлої в 1992 році [PERSON] та спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , витребувано з Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) копію актового запису № 6 від 18.03.1992 про смерть [PERSON] , вчиненого Побережненською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 62 - 63). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2021 відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову та продовжено розгляд справи, закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 116). Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача адвокат Байдак В.Г. попередньо подав суду заяву, згідно якої просив судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Вороновицької селищної ради в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву, згідно якої просив суд провести розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, попередньо надала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву, згідно якої розгляд справи просила проводити без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до доручення, посвідченого 02.06.1998 секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, КСП «Світанок» в особі голови Плаксія Василя Даниловича доручило [PERSON] купити будинок, який знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Побережненської сільської ради 02.06.1998 за № 139, на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON] , заборони немає, вказано, що довідка дійсна протягом 3-х місяців з дня її видачі, довідка видана в нотаріальну контору (а.с. 12). Відповідно до копії Витягу із протоколу засідання правління КСП «Світанок» від 24.11.1999, вирішено жилий будинок надати [PERSON] , [PERSON] зобов`язується відпрацювати в КСП 10 років і сплачувати квартплату, в разі реструктуризації КСП [PERSON] зобов`язується оплатити різницю вартості житла і будинок переходить в її власність (а.с. 13). Згідно з копією рішення Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 43 від 15.08.2003 «Про порядок оформлення права власності», вирішено на підставі запису по погосподарській книзі оформити право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації видати та зареєструвати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями (а.с. 14). З довідки, виданої Степанівським старостинським округом Вороновицької селищної ради, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає в [ADDRESS] з 21.02.1996 і по даний час. Інших осіб, які б мали право на даний житловий будинок немає (а.с. 15). Згідно з довідкою, виданою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 18.06.2021 № 5, згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи № 72, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась, станом на 31.12.2012 згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи № 72, право власності на житловий будинок за вищезазначеною адресою зареєстровано за іншою фізичною особою (а.с. 17 18). Відповідно до копій виписок з домової книги Побережненської сільської ради за 1991 1995 роки, в житловому будинку в [ADDRESS] проживала [PERSON] , яка значиться як померла в 1992 році, також у виписці з домової книги за вказані роки члена господарства, зазначеного першим, перекреслено та внесено прізвище « [PERSON] » (а.с. 19 22). Відповідно до копій виписок з домової книги Побережненської сільської ради за 1996 2000 роки, 2001 2005 роки та копій облікових карток об`єкта погосподарського обліку на 2006 2010 роки, 2011 2015 роки, 2016 2020 роки, в житловому будинку по [ADDRESS] проживала [PERSON] та члени її сім`ї, при цьому у виписці з домової книги за 1996 2000 роки прізвище, ім`я, по батькові члена господарства, вписаного першим, зазначено перекреслений запис « [PERSON] » (а.с. 24 33). Згідно з копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 34 37). Відповідно до звіту № 210629-005 про оцінку майна від 29.06.2021, виконаного ТОВ «Центр оцінки «Епос», оціночна вартість об`єкта оцінки, а саме садового будинку, загальною площею 36, 00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , без урахування ПДВ складає 24\~936 грн. (а.с. 38 57). З листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 08.09.2021 встановлено, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої в 1992 році [PERSON] до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 75). [INFO] померла [PERSON] в с. Побережне Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.07.2020 Серія [NUMBER] (а.с. 23). Згідно з копією матеріалів спадкової справи № 564/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної 23.12.2020 Вінницькою районною державною нотаріальною конторою, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 5000 га, кадастровий номер 0520685400:06:004:0143, розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Побережненська сільська рада, а чоловік померлої [PERSON] та донька померлої [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились (а.с. 76 102). Відповідно до листа КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 2351/1/01-5/21 від 08.09.2021, повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної (реєстраційної) справи № 72, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за спорудами за [ADDRESS] , 15.03.1993 року зареєстровано Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 1-22, за колгоспним двором, голова якого [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 22.02.1993, виданого виконавчим комітетом Побережненської сільської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради № 128 від 19.05.1993, на підставі рішення 3 сесії 7 скликання Побережненської сільської ради від 19.11.2015, вулиця Калініна перейменована на вулицю Зарічну в селі Побережне Вінницького району, Вінницької області (а.с. 103). Згідно з копією актового запису про смерть № 6 від 18.03.1992, складеного виконавчим комітетом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] в с. Побережне Вінницького району Вінницької області (а.с. 111 112). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до роз`яснень п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.09.2021 у справі № 206/1759/20 (провадження № 61-9602св21). У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. У постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 (провадження № 61-44893св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду також зазначив, що добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною\~давністю може\~бути набуто\~право власності\~на нерухоме\~майно,\~яке не\~має власника,\~або власник\~якого невідомий,\~або власник\~відмовився від\~права власності\~на належне\~йому нерухоме\~майно та\~майно,\~що придбане\~добросовісним набувачем\~і у\~витребуванні якого\~його власнику\~було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Водночас, за встановленими обставинами даного позову, позивач володіє вказаним майном з 21.02.1996, оскільки була зареєстрована за вказаною адресою з даного часу. Але на якій підставі вона набула титулу законного володіння та користування даним житловим будинком на час такого заволодіння майном нею, тобто на якій підставі вона була зареєстрована в даному житловому будинку, позивачем не обґрунтовано та не доведено. При цьому подальші документи, на які посилається позивач та спрямовані на набуття позивачем статусу власника вказаного житлового будинку, винесені вже після заволодіння майном та коли позивач вже була зареєстрована за вказаною адресою, та свідчать про відсутність підстав для позивача вважати даний будинок, на час заволодіння ним, належним їй на праві власності, а також обізнаність позивача з тим фактом, що житловий будинок належить іншій особі, яку можливо встановити, та правонаступників цієї особи позивач залучає до участі в справі, як її спадкоємців. Відповідно, позивач не заволодівала даним майном як власник та обставина добросовісності такого володіння не доведена, оскільки позивач не довела, що при заволодінні чужим майном та при подальшому володінні ним не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на нього на момент заволодіння таким майном. Суд зважає на те, що обставини реєстрації у вказаному житловому будинку позивачем не обґрунтовано взагалі та що позивачці [PERSON] ще з 02.06.1998. було достеменно відомо, що за наявними в неї документами житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] належав іншій особі, оскільки за змістом доручення КСП «Світанок» від 02.06.1998, саме позивачу [PERSON] було доручено купити даний будинок та вказано, що такий будинок належить [PERSON] . При цьому чи було КСП «Світанок» придбано вказаний будинок в особи, що вказана в даному дорученні, та на якій правовій підставі в подальшому КСП «Світанок» 24.11.1999 вирішено жилий будинок надати [PERSON] з умовою подальшого переходу даного житлового будинку в її власність, позивачкою не доводилося та не обґрунтовувалося. Крім цього, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаного житлового будинку станом на час звернення до суду позивачем не доведено, отже, чи є зазначені в позові відповідачі такими, що мають відповідати за вказаним позовом та можуть претендувати на вказане в позові майно, позивачем також не доведено. Повно та\~всебічно дослідивши\~обставини справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~які оцінено\~на предмет\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~достатності та\~взаємного зв`язку, враховуючи той факт, що саме по собі відкрите користування позивачкою даним житловим будинком на протязі тривалого часу, але на підставі здійснення державної реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою та за наявності подальших вказаних рішень про передачу даного майна у її власність, та обізнаність про його можливого власника, до правонаступника якого, в тому числі, пред`явлено даний позов, не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю, оскільки дані обставини свідчать про відсутність в позивача підстав на час заволодіння таким майном вважати його таким, що належить їй на праві власності, суд вважає, що в даному випадку виключається можливість застосування інституту набувальної давності, а саме положень ст. 344 ЦК України до спірних відносин, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Давність володіння\~могла вважатись\~добросовісною,\~якщо позивач\~при заволодінні\~майном не\~знала і\~не повиненна\~була знати\~про відсутність\~у неї\~підстав на\~набуття права\~власності,\~але отримуючи\~в подальшому,\~вже після\~заволодіння майном,\~доручення на\~його придбання\~у власність\~в зазначеного\~власника цього\~майна,\~позивач не\~могла не\~знати про\~відсутність у\~неї підстав\~вважати себе\~власником зазначеного\~майна. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Таким чином,\~оскільки в\~задоволенні позовних\~вимог відмовлено,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed