Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. На обґрунтування позовних вимог пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Також у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проте відповідачі у вказаній квартирі були лише зареєстровані та жодного дня в ній не проживали. Однак на адресу позивача надходять квитанції за спожиті житлово-комунальні послуги, які фактично не отримуються, проте нараховуються за осіб, які в квартирі не проживають. Особистих речей відповідачів у квартирі немає, що підтверджується актами, складеним сусідами. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином (а.с.32-37), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено у судовому засіданні, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 11.12.2000 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 08.12.2000 року №1474-С/КІ, зареєстрованого в БТІ на та записаний у реєстрову книгу за реєстровим №41969 20.12.2000 року (а.с.4) Спірна квартира є 1-кімнатною, жилою площею 17,3 м2, розташованою на 1 поверсі 16-ти поверхового будинку. На день розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ф-3 (а.с.5). Як зазначає позивач [PERSON] відповідачі у вказаній квартирі були лише зареєстровані та не проживали в ній жодного дня. У спірній квартирі їх речей немає, вони не сплачують комунальні платежі, що також підтверджується актами обстеження квартири від 04.08.2016 року, 06.10.2016 року, 08.12.2016 року, складеними сусідами позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8-10). У відповідності до ч.1 ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є співвласниками або власниками спірної квартири, не проживають в даній квартирі, не сплачують витрати за житлово-комунальні послуги, не цікавляться нею, не намагаються вселитись, позивач не чинила їм перешкод у користуванні житлом, тому відповідачі були відсутні в спірній квартирі понад 1 рік без поважних підстав, і їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], задовольнивши вказаний позов.

Outcome: approved