Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], на утримання якого згідно рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. Однак, у зв'язку з тим, що на даний час дитина потребує більшого догляду та матеріальних коштів, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, якого потребує дитина такого віку, у зв'язку з чим вона просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина з 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми у розмірі 1500 грн. щомісяця. Позивач у судове засідання не з'явилась, але її представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання також надав письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається зі змісту позову та відповідачем не заперечується, позивач та відповідач з 20.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2015 року був розірваний (а.с.1-2). Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 08.12.2014 року (а.с.16-19, 20). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк відповідач визнав пред'явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Також, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved