overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.12.2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх років їх стосунки поступово погіршувались, вони перестали знаходити спільну мову, між ними стали виникати регулярні конфлікти, які негативно відображаються на дитині. Внаслідок цього з 30.05.2017 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги за викладених обставин та просив про їх задоволення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 2007 року, актовий запис №1822 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, з 30.05.2017 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.03.1995 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, з відповідачем вона проживала однією сім»єю до вересня 2016 року, після чого їх спільне проживання було припинено. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв»язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя, втратою взаємної довіри та поваги. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, при цьому звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.03.1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського району м.Києва, актовий запис № 82 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, з вересня 2016 року проживають окремо, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідачем подано заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій він позовні вимоги визнає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім»ї суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.01.2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. З серпня 2017 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрований 22 січня 2014 року, актовий запис № 53 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. (а.с.8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З серпня 2017 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.08.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З квітня 2017 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не мають спільного бюджету. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу в його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2001 року, актовий запис № 950 у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони з квітня 2017 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідачем подано заяву про визнання позову. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.10.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Вже довгий час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2005 року, актовий запис № 588 в Феодосійському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим. (а.с.14). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вже довгий час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача і малолітньої дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.03.2009 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. З квітня 2018 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31 березня 2009 року, актовий запис № 525 в Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З квітня 2018 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, припинили фактичні шлюбні відносини, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача і малолітньої дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбних відносинах з 20.09.2003 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦСу Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 66. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з січня 2014 року, однією сім*єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з нею. Причиною розпаду сім*ї є непорозуміння між ними, постійні сварки, що призвело до втрати почуттів. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦСу Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 66. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з січня 2014 року, однією сім*єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна та виховання дитини у сторін немає. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при встановлених обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони тривалий час разом не проживають спільне господарство не ведуть. Тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Судові витрати по справі суд покладає на відповідача, т.я. з позивачем залишається проживати неповнолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з 2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2013 року, підставою розпаду сім`ї стало те, що на протязі сумісного життя в їх характерах виявились суттєві розбіжності, у поглядах на життя, у вирішенні сімейних питань, через що постійно виникали сварки які відбувались на очах неповнолітніх дітей, все це призвело до втрати взаєморозуміння та почуттів любові. На протязі спільного проживання відповідач принижував її, ображав та безпідставно ревнував. З вказаного часу спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден, зазначив, що не згоден з підставами та причинами, при цьому не вказав з якими саме. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюбу (а.с. 3), шлюб між сторонами був укладений 22 грудня 2001 року та зареєстрований відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1022. Від шлюбу, подружжя має чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 6-9). З матеріалів справи встановлено, з жовтня 2013 року сімейні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання в їх характерах виявились суттєві розбіжності, у поглядах на життя, у вирішенні сімейних питань, через що постійно виникали сварки, які відбувались на очах неповнолітніх дітей, все це призвело до втрати взаєморозуміння та почуттів любові. На протязі спільного проживання відповідач принижував її, ображав та безпідставно ревнував. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з 2005 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, яка проживає разом з нею, спору про її місце проживання не має. Шлюбні відносини не підтримують з кінця 2012 року, підставою розпаду сім`ї стало те, що на протязі сумісного життя в їх характерах виявились суттєві розбіжності, у поглядах на виховання спільної дитини та на життя, у вирішенні сімейних питань, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуттів любові. З вказаного часу спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюбу (а.с. 5), шлюб між сторонами був укладений 21 жовтня 2005 року та зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 963. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, наприкінці 2012 року сторони припинили спільне проживання, ведення господарства. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання в їх характерах виявились суттєві розбіжності у поглядах на життя та на виховання дитини, у вирішенні сімейних питань, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуттів любові. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу . В обґрунтування вимог позову [PERSON] зазначає, що з відповідачем у справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2012 року. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає різні характери та погляди на життя, ставлення до сім'ї та сімейних обов'язків, зловживання відповідачем спиртними напоями. Зазначене призвело до припинення шлюбно - сімейних відносин, ведення спільного господарства та окремого проживання подружжя. Посилаючись на викладене та вважаючи збереження сім'ї не можливим позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 14, 17). Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 19), від відповідача - про розгляд справи без його участі та згоду з вимогами позивача (а.с. 15). За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін. Оглянувши письмові докази суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Наданими позивачем доказами підтверджується, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2012 року (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Позивач зазначає, що його подружнє життя з відповідачем не склалось, відповідач позов визнав. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси подружжя, їх неповнолітньої дитини та інших осіб, а тому може бути прийняте судом. На підставі викладеного і

Outcome: approved