Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним позовом до відповідача обґрунтувавши його тим, що 06.11.2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, у період якого вона народила дітей: [INFO] - доньку [PERSON] та [INFO] - доньку [PERSON], батьком яких є відповідач. Сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршилися, спільного господарства не ведуть,, позивач вважає, що примирення з відповідачем не можливе. Крім того, позивач вказала, що відповідач працює, має самостійний заробіток, проте аліменти на утримання дітей не надає. З урахування вказаних обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 17.12.2011 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, 06.11.2004 року між сторонами було укладено шлюб, про що зроблено відповідний запис № 597. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 5 вересня 2005 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON], а [INFO] [PERSON], батьками яких записано позивача та відповідача. Сімейні стосунки між сторонами погіршилися, спільного господарства сторони не ведуть, строк на примирення просили не надавати. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти викладених позивачем в позові обставин та позов визнав повністю, повідомив, що працює на «Гідросилі», має самостійний дохід. Діти знаходяться на утриманні позивачки, що не оспорювалося відповідачем. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved