Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , 2013 року народження, та дочки [PERSON] , 2016 року народження, у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. В позові покликається на те, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року. У шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою та перебувають на її вихованні і утриманні, відповідач участі в їх утриманні не приймає. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин між ними. На даний час в Городенківському районному суді у цивільній справі № 342/1296/18 за позовом позивачки про розірвання шлюбу з відповідачем 28.11.2018 року відкрито провадження. З часу припинення спільного проживання, відповідач не надає коштів на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням та розвитком, всупереч вимог закону не приймає жодної участі в їхньому матеріальному забезпеченні. Відповідач фізично здоровий, працездатний, їздить на заробітки за кордон, інших утриманців не має. За таких обставин відповідач може надавати матеріальну допомогу їхнім дітям, однак, всупереч вимогам сімейного законодавства, добровільно цього не робить. Діти ростуть, розвивається у зв`язку з чим потребують збалансованого харчування, вітамінів, літератури, розвиваючих іграшок, добротного взуття та одягу. [PERSON] ходить в садочок, який позивачка оплачує самостійно. Все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Позивачка на даний час ніде не працює, оскільки молодшій доньці ще немає трьох років. Саме вище наведене змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання та судовий розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання та судовий розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти у сумі по 1200 грн. на кожну дитину. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.2013 р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2 від 30.01.2013р. [PERSON] та [PERSON] також є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 від 06.07.2016р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.07.2016р. виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З довідки № 49 виданої 13.02.2019 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] , 2013 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н., проживають біля позивачки [PERSON] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач, який проживає окремо від дітей, коштів на їх утримання не надає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VІІІ визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який становить з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2019 р. не може бути менший, ніж 813 грн., а від 6 до 18 років не може бути менший ніж 1013,50 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 20.02.2019 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial