Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн., оскільки вона доглядає дитину з інвалідністю. Мотивує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем 23 листопада 2001 року зареєструвала шлюб, від якого у них 14 грудня 2010 року народилися діти [PERSON] і [PERSON] Зауважує, що вони проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час вона не працює, оскільки доглядає дитину з інвалідністю [PERSON] . Вказує, що самостійно вона не може забезпечити нормальні умови життя для дітей. Враховуючи наведене, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 16 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 05 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він не працює, має можливість сплачувати аліменти у загальному розмірі 3000-4000 грн. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З акту № 49 від 25 червня 2020 року вбачається, що у конверті, у якому надійшла позовна заява, були відсутні копії свідоцтва про одруження і свідоцтв про народження дітей [PERSON] і [PERSON] З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористувачів № 517 від 20 липня 2018 року, виданої Старосільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказані обставини визнані сторонами під час судового засідання. За ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту норми ч. 1 та ч. 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач у судовому засіданні пояснив, що він може сплачувати аліменти на дітей у загальному розмірі до 4000 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, які підлягають індексації, щомісячно починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд не визначає у рішенні, що аліменти, стягувані на підставі даного рішення суду, повинні стягуватися у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2000 грн. на її утримання суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Посвідченням серії [NUMBER] , виданим 26 січня 2017 року Управлінням соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області стверджується, що [PERSON] , 2010 року народження, є дитиною інвалідом. Його законним представником є позивач [PERSON] Однак, у вказаному посвідченні не вказано, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду. Позивачем доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Так, актом № 49 від 25 червня 2020 року стверджується, що у конверті, у якому надійшла позовна заява [PERSON] , був відсутній медичний висновок № 3 про дитину-інваліда. Як зазначив відповідач у судовому засіданні, він спроможний сплачувати аліменти у розмірі не більше 4000 грн. Доказів можливості надання відповідачем матеріальної допомоги у більшому розмірі позивачем суду не надано. Відтак, враховуючи названі обставини, суд бере до уваги те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу відповідно до ст. 88 СК України, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. За ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial