Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.12.2013 року на підставі рішення суду, між нею та відповідачем по справі було розірвано шлюб, укладений 06.05.2006 року. Від даного шлюбу у них є дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Як зазначає позивач, відповідач не приймає добровільної участі в утриманні дитини, однак він офіційно працює та має змогу надати таку допомогу, окрім того, наголошує на тому, що їх спільна дитина є інвалідом І групи та має хронічне захворювання - порушення прохідності кишечника, а тому вона потребує періодичного обстеження, лікування та оздоровлення. Таким чином, зважаючи на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідач на утримання дитину аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні пред'явлений позов визнав частково, а саме заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 400 грн., адже вважає, що позивач таких котів на лікування дитини у місяць не витрачає. Разом з тим зазначив, що згідний сплачувати половину суми затрачених коштів на лікування дочки, якщо позивачем йому буде надано квитанції. Щодо позовних вимог які стосуються розміру аліментів відповідач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін дійшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області 23.02.2007 року. Однак, рішенням Костопільського районного суду від 05.12.2013 року, яке набрало законної сили, вищевказаний шлюб було розірвано. Дочка сторін [PERSON] залишилася проживати з матір'ю - позивачем по справі. Дана обставина сторонами в судовому засіданні не оспорювалася. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працює інспектором ВДАІ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області, маючи звання капітана міліції, на утриманні непрацездатних осіб не має, не сплачує аліменти на утримання інших дітей, а також враховуючи те, щ відповідачем було визнано позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його доходів, суд вважає за можливе задоволити позов в цій частині. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 400 грн. щомісячно підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачем не надано доказів понесення нею щомісячних витрат саме у такому розмірі або їх необхідності у майбутньому. Так, відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] є інвалідом дитинства. З досліджених у судовому засіданні медичних документів виданих на ім'я [PERSON], а саме: витягу з історії хвороби №? 2389, ЛКК №245, витягу з історії хвороби №? 2475, ЛКК №318, витягу з історії хвороби №?2389, ЛКК №254, епікризу № 9344, епікризу №2287, епікризу № 11334, епікризу №8323, епікризу №10089, медичну довідку №080/о та заключення ЛКК № 401, судом встановлено, що дитина має хронічне захворювання - доліхокон субкомпенсована стадія: стійке хронічне порушення прохідності кишечника: закрите, стійкий больовий абдомінальний синдром, диспанкреатизм, дискінезія жовчного міхура, у зв'язку з чим вона потребує періодичного медичного обстеження, а також стаціонарного та санаторно-курортного лікування. З посвідчення серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], що вона отримує державну соціальну допомогу призначену доньці [PERSON] в сумі 838 грн. Враховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків суд та те, що малолітня дочка [PERSON] перебуває на утриманні позивача, яка несе основні витрати як на її утримання, так і лікування, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки у розмірі 50 відсотків від витрат на медичне обстеження, а також лікування, після їх фактичного понесення постійно. Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved