Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Однак, крім неї, у вказаному будинку також зареєстровані її донька - [PERSON] та її колишній співмешканець - відповідач по справі - [PERSON]. Однак останній з 2010 року припинив підтримувати відносини з [PERSON], зібрав речі та виїхав з будинку, на разі не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, усунути їй перешкоди в користуванні будинком шляхом зняття останнього з реєстрації. У судовому засіданні позивач не позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що він дійсно не проживає у спірному домоволодінні, однак не бажає зніматись з місця реєстрації, оскільки він не має можливості зареєструватись ще будь-де. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, а також [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. є власником будинку [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрована її донька - [PERSON] та колишній співмешканець доньки - [PERSON], який був вселений у вказане домоволодіння як член сім'ї позивача та який не проживає за вказаною адресою з 2010 року. Дані обставини підтверджені довідкою № 002295 квартального комітету № 32 від 18.08.2014 року, а також визнані сторонами, тому не підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial