Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у здійснені права приватної власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів видати ключі від вказаної квартири. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 2/9 частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2010 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори. Інша частина квартири належить відповідачам. З червня 1996 року по серпень 1999 року вона проживала у зазначеній квартирі з її чоловіком [PERSON]. Скориставшись смертю її чоловіка, з серпня 1999 року відповідачі заселились у вказану квартиру і проживають там вже 16 років. За цей час вони систематично та насильницьки перешкоджають їй в доступі у квартиру. При цьому відповідачі відмовляються компенсувати їй вартість частки квартири. У Дніпровському районному суді м. Києва з 2012 року розглядається її позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення компенсації за частку у спільній власності - за 2/9 частки квартири [ADDRESS], при цьому відповідачі у всякий спосіб затягують вирішення цього позову по суті і рішення досі не має. Більш того, кожну її спробу скористатись своїм правом власності на зазначену частину квартири відповідачі все більше проясняють агресію і збільшують проти неї фізичне насильство. Так, на виконання судової ухвали від 23.10.2013 року Дніпровського районного суду м. Києва 04.04.2013 року листом КНДІСЕ на вимогу експерта від неї вимагали обов'язково бути присутньою при обстеженні зазначеної квартири 24.04.2013 року о 10 год. На виконання зазначених вимог у призначений час її представник [PERSON] прийшов з відповідними документами до дверей спірної квартири, де два невідомих чоловіка та відповідачі у квартиру її представника не впустили, виштовхали його звідти, здійснюючи фізичний тиск, через що останній змушений був викликати наряд міліції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2017 року було відкрито провадження у справі (а.с. 15). Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що позивач у 2012 році перенесла інсульт, перебувала на лікуванні, тривалий час знаходилася на реабілітації; хоче мати доступ до своєї частки житла, контролювати стан квартири, проте її туди не впускають, хоча вона неодноразово приходила та намагалася зайти в квартиру, проте двері їй не відкривають. У квартирі [ADDRESS] позивач проживала зі своїм чоловіком три роки до серпня 1999 року, тоді ж відповідачі спровокували сімейний конфлікт, чоловік [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, у разі задоволення вимог будуть порушені його права. У спірній квартирі живуть його мати [PERSON] та інші члени родини, він туди інколи заходить. На його пам'яті позивач хотіла зайти у квартиру у 2012 році, її не впустили. Він міняв замки на вхідних дверях за наказом [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, пояснив, що з 2012 року вирішується питання про виплату позивачу її частки квартири, так як спільно користуватися з позивачем спірним житлом неможливо. [PERSON] було виселено з квартири ще за життя спадкодавця [PERSON], тоді позивач вчинила протиправні дії, тому викликали міліцію. За житло позивач не сплачує. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти позову, пояснила, що у спірній квартирі проживають вона, її чоловік [PERSON] та два сина. Доступу до жила позивач не має, замок змінили 25.08.1999 року на прохання нині покійного [PERSON], якого позивач обікрала, тому [PERSON] вигнав [PERSON] з квартири. У ході розгляду справи за заявленими клопотаннями представників сторін оголошувались перерви для витребування доказів та ознайомлення з матеріалами справи. У подальшому сторони та їхні представники в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача [PERSON] суд не повідомлено. Представником позивача [PERSON] суду подана заява з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник [PERSON] [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи через його зайнятість у розгляді іншої справи. З урахуванням зазначеного та вимог закону щодо строків розгляду справи, а також те, що представники сторін і відповідач [PERSON] надавали свої пояснення з приводу спору, всі заявлені ними клопотання були вирішені судом, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін та їхніх представників на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представників відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Позивач є власником 2/9 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори 30.11.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1999 (а.с. 6), що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24.03.2011 року за № 29414141 (а.с. 5). Як убачається із Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 16.12.2010 року за № 28391464 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2010 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2001, відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належать по 7/18 частки кожному спірної квартири [ADDRESS] (а.с. 38, 39). Вказана квартира складається із двох кімнат, має загальну площу 43,10 кв.м., житлову площу 29,20 кв.м. (а.с. 39). На даний час між сторонами вирішується спір в судовому порядку про стягнення компенсації позивачу за частку у спільній частковій власності квартири та припинення права на частку у спільному майні та виплату компенсації (цивільна справа № 2604/6791/12, а.с. 43-49). Представником відповідача [PERSON] [PERSON] заявлялось клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення вищевказаної справи (а.с. 41, 42). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2017 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі було відмовлено (а.с. 52, 53). Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року було відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] [PERSON] про об'єднання даного позову з цивільною справою № 2604/6791/12, а також про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 77, 78, 82, 83). На підтвердження заявлених вимог позивачем надано комісійно складений Акт від 04.07.2012 року за участю співробітників ЖРЕО-420 та дільничного інспектора, затверджений начальником ЖРЕО-420, у якому зазначено про те, що [PERSON] відкрив двері квартири [ADDRESS], при цьому [PERSON] у квартиру не впустив (а.с. 7). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2017 року за клопотанням представника позивача з Управління поліції в Дніпровському районі Головного управління Національної поліції України в м. Києві було витребувано матеріали кримінального правопорушення, внесеного до ЄДРДР за № 12013110040007012 від 25.04.2013 року (а.с. 31, 32), з яких убачається, що за зверненням представника позивача [PERSON] 24.04.2013 року викликались працівники міліції у зв'язку з тим, що його відповідачі не впускали до квартири [ADDRESS] під час проведення експертом обстеження квартири за ухвалою суду у справі по вирішенні спору про стягнення компенсації вартості за частку спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У зв'язку з тим, що на даний час між сторонами не вирішений спір про виплату позивачу компенсації вартості її частки у спільному нерухомому майні та не припинене право власності на її частку в квартирі, позивач, як власник своєї частки квартири, має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням. Судом безспірно встановлено, що позивач не має ключа від квартири [ADDRESS],відповідачі заперечують проти користування [PERSON] вказаним житлом, доступу до нього не надають, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні нею права власності щодо користування належною їй часткою квартири. Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подана заява від 12.05.2017 року про застосування наслідків пропуску трьохрічного строку позовної давності в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України з посиланням на те, що про порушення своїх прав позивач дізналась у 2012 році, оскільки до позову додано акт від 04.07.2012 року про не допуск її до квартири, при цьому з вимогами про усунення перешкод звернулась маже через п'ять років (а.с 37). Проте суд до уваги дану заяву прийняти не може, оскільки на спірні правовідносини позовна давність не застосовується, у визначеному законом порядку право власності позивача на спірне житло на даний час не припинене. У зв'язку з цим відповідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0079606 від 16.02.2015 року позивач є інвалідом 2 групи з 16.02.2015 року (а.с. 4), тому відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільги по сплаті судового збору та судові витрати позивачем не сплачувались.

Outcome: approved