Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 25.09.1998 року, вона є власником житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: м. Кривий Ріг вул. Кіровоградська 65. 05.05.2008 року в зазначеному житловому будинку був зареєстрований її племінник [PERSON], а 19.09.2011 року був зареєстрований другий її племінник [PERSON], які фактично ніколи у цьому будинку не мешкали, жодних речей не завозили, ніколи не сплачували жодних комунальних витрат за цей будинок, а саме на них додатково нараховуються комунальні платежі, які саме позивачка змушена сплачувати самостійно. На неодноразові звернення позивачки до своїх племінників з проханням самостійно знятися з реєстраційного обліку, вони добровільно робити це не бажають. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком № 65, що розташоване по вул. Кіровоградська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знявши їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, просила розглядати справу без застосування технічних засобів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися неодноразово, належним чином, крім того повідомлялися про розгляд справи шляхом подання оголошення в газеті Вісті Придніпровя, про причини своєї неявки суд не повідомили, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, до залу судового засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 25.09.1998 року, позивачка є власником житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: м. Кривий Ріг вул. Кіровоградська 65 (а.с.6). 05.05.2008 року в зазначеному житловому будинку був зареєстрований її племінник [PERSON] [INFO], а 19.09.2011 року був зареєстрований другий її племінник [PERSON] - [INFO] (а.с.7,8), які фактично ніколи у цьому будинку не мешкали, жодних речей не завозили (а.с.9 акт), ніколи не сплачували жодних комунальних витрат за цей будинок, а саме на них додатково нараховуються комунальні платежі, які саме позивачка змушена сплачувати самостійно. На неодноразові звернення позивачки до своїх племінників з проханням самостійно знятися з реєстраційного обліку, вони добровільно робити це не бажають. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 150 Житлового Кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивачка не зможе захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved