Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.07.2014 року. Разом не проживають. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину[PERSON] [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму для відповідного віку, з дня надання заяви до суду. Також просить стягнути аліменти з [PERSON] на її утримання в розмірі 500 грн., кожного місяця, до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та 500 грн., на її утримання до досягнення дочкою 3 років. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково щодо присудження аліментів на дитину, проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини заперечив вказавши, що не має для цього коштів. На даний час офіційно не працевлаштований, зараз працює з іспитовим строком, отримує приблизно 2000 грн. на місяць, не відомо, чи буде робота після закінчення такого строку. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.12.2014 року Серія [NUMBER], актовий запис № 100. Згідно довідки від 01.02.2017 року виданої Великоолександрівською селищною радою [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову в цій частині і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01.02.2017 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частин 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що надає їй право на утримання від чоловіка, батька дітей, матеріальної допомоги до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідач, який є батьком дитини, мешкає від них окремо і добровільно допомогу на утримання позивача не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, саме відповідач наполягаючи на тому, що він не може матеріально забезпечувати дружину має надати суду належні та допустимі докази. Натомість відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обраної правової позиції. Навпаки відповідач стверджує, що він працездатний, стан здоров'я у нього задовільний, відкритих виконавчих проваджень щодо нього немає, на його утриманні непрацездатних батьків або інших близьких родичів не перебуває, інших дітей немає, проживає з батьками. На даний час відповідач без оформлення працює водієм на іспитовому строку та отримує дохід в середньому в місяць 2000 грн. У власності відповідач немає земельних ділянок або іншого майна. Додаткові постійні виплати на його користь відсутні. Сторони в судовому засіданні визнали, що в середньому відповідачем, після припинення спільного проживання, не періодично, надавалась допомога дитині в розмірі 200 грн. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи стягнення з відповідача аліментів на дитину, середньомісячний дохід відповідача, прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлений на час розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 грн. щомісяця. Надана відповідачем довідка Великоолександрівського відділу Бериславського об'єднаного управління Херсонської області від 06.02.2017 року, яка підтверджує, що відомості про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування на [PERSON] за 2016 рік станом на 06.02.2017 року відсутні, не спростовує висновки суду щодо можливості з боку відповідача здійснювати виплати на вищезазначену суму. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: partial