Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, зазначивши, що з 2006 по березень 2020 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, народили двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. З 28.09.2007 року разом із дітьми була зареєстрована в будинку батьків відповідача за адресою: [ADDRESS] , яким є і зареєстроване місце проживання відповідача. 16.03.2016 року ними було придбано квартиру [ADDRESS] , яку згідно договору купівлі - продажу було оформлено на відповідача. 26.03.2016 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце її проживання. В період спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ними було спільно нажито наступне майно: квартира [ADDRESS] , гараж в Коростенському гаражному кооперативі №6 по будівництву і експлуатації колективних гаражів - стоянок для автомашин і мотоциклів, пральна машина LGF 12А8Н загальною вартістю 11288 грн., холодильник SNAIGE RF 31 загальною вартістю 7125 грн., телевізор SAMSUNG UE40NU7100UXUA загальною вартістю 16999 грн., кріплення настінне ITECF1 LCD522B загальною вартістю 665.91 грн., смартфон ХІАОМІ Redmi Note 8Т 4/64GB загальною вартістю 4789.10 грн., телевізор UE19H4000 загальною вартістю 3500 грн., мікрохвильова піч орієнтовною вартістю 1500 грн., мультиварка-скороварка Philipps орієнтовною вартістю 4000 грн.; диван орієнтовною вартістю 11 000 грн., кухонний куточок орієнтовною вартістю 4500 грн., комп`ютерний стіл орієнтовною вартістю 1500 грн., шафа орієнтовною вартістю 3500 грн., мебель із газовою плитою орієнтовною вартістю 6000 грн., вмонтована стінка орієнтовною вартістю 15000 грн., бойлер орієнтовна вартість 5000 грн.. Відповідно до\~уточненних 08.12.2020\~року позовних\~вимог просила\~ встановити\~факт проживання\~однією сім`єю\~ з\~ [PERSON] \~ в\~період з\~2006\~року по\~березень 2020\~року;\~поділити спільне\~майно;\~визнати за\~нею \~право власності\~на \~1/2 частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~ право\~власності на\~ 1/2 частину гаражу\~в Коростенському\~гаражному кооперативі\~№6\~по будівництву\~і експлуатації\~колективних гаражів\~-\~стоянок для\~автомашин і\~мотоциклів,\~які знаходяться\~у власному\~використанні громадян\~по [ADDRESS] ;\~виділити в\~її особисту\~приватну власність\~ \~пральну машину\~LGF\~12А8Н,\~смартфон ХІАОМІ\~Redmi\~Note\~8Т,\~ телевізор\~UE19H4000,\~мультиварку-скороварку\~Philipps,\~комп`ютерний стіл,\~ шафу,\~ мебель із газовою плитою на загальну суму 34077,10 грн.. Виділити в\~особисту приватну\~власність відповідача\~ холодильник\~SNAIGE\~RF\~31,\~телевізор SAMSUNG\~UE40NU7100UXUA,\~кріплення настінне\~ІТЕСН LCD522B,\~ мікрохвильову\~піч,\~ диван,\~ кухонний куточок вмонтовану стінку, бойлер на загальну суму 61789,91 грн. Стягнути з відповідача 27712,81 грн. компенсації за поділені товари, витребувати у відповідача виділене їй майно. На підтвердження заявлених вимог подала копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії квитанцій до прибуткового ордера № 14467 та № 14475, копії товарного чеку №ТК-27560815, копії товарного чеку №ТК-36319830, копії квитанцій до прибутковийо ордерів № 15615 та № 15574, копію акту купівлі-продажу автогаража в кооперативі №6 від 24.06.2017 р, копії декларацій відповідача за 2016, 2019 рік, копі. Товарного чеку №ТК-20416368 від 23.11.2017 р., віозапис. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що прожила з відповідачем з 2006 року по березень 2020 року як подружжя, в інших шлюбах не перебували. Спільно придбали квартиру, гараж, меблі, побутову техніку. В квартирі зареєстровані вона та спільні діти. Під час спільного проживання мали спільний бюджет, вона також працювала. Всі речі залишилися в квартирі. В деклараціях відповідач вказував її як члена сім`ї. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Визнав факт спільного проживання з позивачем, право позивача на 1/2 частину придбаної квартири. Решту вимог не визнав. Пояснив, що все вказане в позові майно придбавав за свої кошти, з його вартістю не згоден, на даний час воно відсутнє, бо продав. Представник відповідача зазначив про те, що зазначена позивачем вартість майна не відповідає дійсності, визначити її не можливо, бо експертиза не проводилась, наявність майна не доведена. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір про розподіл майна, набутого під час проживання без реєстрації шлюбу. Встановлення спірного факту позивачеві необхідно для підтвердження свого права на спірне майно. Вказані правовідносини регулюються положеннями глав 7,8 Сімейного кодексу України (далі: СК України). \~ \~ \~ \~Згідно із ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~При застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. \~ \~ \~ \~Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Відповідачем визнано факт спільного проживання з позивачем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, спільне придбання квартири. Проаналізувавши всі представлені докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено, що в період з 2006 року по березень 2020 року її проживання з відповідачем було постійним, вони мали спільний бюджет, несли спільні витрати, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права на обов`язки, тобто, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, і в цей період ними спільно було придбано квартиру. Відповідач заперечує існування іншого зазначеного в позовній заяві майна. На підтвердження придбання та існування такого позивачем подано копії платіжних документів про придбання побутової техніки в 2016-2018 роках, однак наявність такої на час припинення спільного проживання та судового розгляду позивачем не доведена. З долученого позивачем відеозапису вбачається, що в квартирі, в якій велась відео зйомка, наявні кухонні меблі, диван та меблі-стінка, однак доказів часу та спільності придбання такого майна позивачем не подано. Не підтвердженим є і факт придбання сторонами приміщення гаража, оскільки таке нерухоме майно не зареєстровано за сторонами, відомості про його наявність відсутні і в поданих позивачем деклараціях відповідача за 2016, 2019 роки. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність лише факту спільного придбання сторонами квартири. Визнання права власності позивача на частину нерухомого майна тягне за собою припинення такого права відповідача, що не є виходом за межі позовних вимог, оскільки неприйняття такого рішення в подальшому ускладнить реєстрацію права позивача на нерухоме майно. Враховуючи вказане, позовні вимоги є частково обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню. Понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору (2102 грн.) підлягають частковому стягненню з відповідача відповідно до частини задоволених вимог. Про інші судові витрати позивачем не заявлено, доказів їх понесення не подано. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial