Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Народицького районого управління юстиції Житомирської області 14.12.2001 року, але відносини в сім'ї не склалися, збереження сім'ї вважає неможливим, крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2001 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2002 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, постійно виникали непорозуміння, подружжя проживає окремо більше 8 місяців, подружні стосунки не підтримує, спільного господарства не веде, а отже подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін. Дочка проживає з матір'ю, спору щодо її подальшого місця проживання між сторонами не виникало. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги на утримання дитину не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, те що відповідач працює, позовні вимоги визнав в повному обсязі, й не надав суду доказів про те, що обмежений у можливості надавати дочці матеріальну допомогу, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити . Позивач сплатила судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. За правилами ст.88 ЦПК України сплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви судовий збір слід стягнути з відповідача на користь останньої.

Outcome: approved