Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач, як спадкоємець після [PERSON] , [INFO] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте позивачу було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки вона не подала у встановлений законом строк для прийняття спадщини відповідну заяву. Позивач вказала, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки її батько в період з 10.05.2013 року по 24.12.2014 року, проживав у Комунальному закладі «Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат» Херсонської обласної ради, а позивачка тривалий час знаходилася за межами України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та у вирішенні питання поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 12.12.2005 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Крім того встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим (повторно) 23.03.2017 року Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.08.1988 року, Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білозерською райдержадміністрацією Херсонської області 07.07.2008 року, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 3,42 (три цілих сорок дві сотих) га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Відповідно до листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2017 року, державним нотаріусом Горностаївської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Відповідно до довідки з Виконавчого комітету Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 28.03.2017 року за №797, [PERSON] , проживав постійно в Каїрському психоневрологічному будинку-інтернаті за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки Білозерської нотаріальної контори № 602/01-16 від 06.05.2019 року, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №4925489 від 27.09.2017 року та №56051326 від 06.05.2019 року, після смерті [PERSON] померлого [INFO] спадкова справа не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням вищевикладеного, суд не приймає до уваги твердження позивача та її представника, щодо поважності причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з закордонного паспорта позивача вбачається, що остання виїхала за межі України вже після спливу визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Так, [PERSON] помер [INFO] , а шестимісячний строк сплив 24.06.2015 року, а позивач виїхала за кордон 11.07.2015 року. Крім того, остання перетинала кордон в періоди з 14.10.2016 року по 17.02.2017 року, з 06.04.2017 року по 12.08.2017 року, з 18.10.2017 року по 22.03.2018 року, з 22.06.2018 року по 24.09.2018 року, що свідчить про можливість позивача звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів у визначені законом строки. Крім того, суд не приймає до уваги довідку видану 24.04.2019 року ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», як належний та допустимий доказ по справі, оскільки джерело її походження не відоме, а позивачем не зазначено що саме підтверджує або спростовує надана нею довідка. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України закон зобов`язує саме позивача у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, вчинення та наслідки цієї обов`язкової дії спадкоємця не залежать від дій або бездіяльності будь-яких інших осіб. З урахуванням встановлених судом обставин справи, предметом доказування в якій є обставини, що підтверджують наявність у позивача поважних причин не подання заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, суд дійшов переконання, що звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] не надала належних та допустимих доказів того, що її перебування за межами України у вказаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 27 вересня 2012 року (справа №6-85цс12), 12 листопада 2015 року (справа №6-1486цс15), 14 вересня 2016 року (справа №755/7357/15-ц) та Верховного Суду від 06 червня 2018 року (справа №61-200св18), пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту у судовому порядку. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed