Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що з 24 листопада 2011 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Між нею та найманими працівниками [PERSON] та [PERSON] було укладено трудові договори, які були зареєстровані у Жовтневому районному центрі зайнятості. 21 серпня 2014 року позивачем було подано заяву про припинення реєстрації як фізичної особи-підприємця та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено відповідний запис. За письмовими заявами працівників були розірвані трудові договори за згодою сторін та був здійснений повний розрахунок з останніми. Жовтневим районним центром зайнятості було відмовлено позивачу у реєстрації припинення трудових договорів з найманими працівниками з посиланням на те, що остання з 21 серпня 2014 року не є фізичною особою-підприємцем та необхідна особиста присутність сторін трудового договору. Оскільки відповідачі проживають у м. Донецьк, що знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, вони не мають можливості виїхати для реєстрації припинення трудового договору. Тому позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачами, починаючи з 21 серпня 20414 року відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін; зобов'язати Жовтневий центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір між [PERSON] та відповідачами та вчинити дії передбачені Порядком реєстрації трудового договору. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 04 січня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір, який був зареєстрований 05 січня 2012 року Жовтневим районним центром зайнятості під № 04531200033, відповідно до якого [PERSON] була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів на невизначений термін з оплатою праці в розмірі 1073 грн. на місяць /а.с.4/. 06 лютого 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір, який був зареєстрований 06 лютого 2012 року Жовтневим районним центром зайнятості під № 04531200169, відповідно до якого [PERSON] була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів на невизначений термін з оплатою праці в розмірі 1100 грн. на місяць /а.с.5/. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 24-1 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання. 21 липня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до позивача з заявами про розірвання трудових договорів з 21 серпня 2014 року за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України /а.с.6-7/. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є 21 серпня 2014 року /а.с.8-9/. Відповідно до ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін, яка мала місце між сторонами. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму ВС України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 фізичні особи-підприємці укладають усі трудові угоди з найманими працівниками шляхом письмово укладання трудового договору встановленого зразка з обов'язковою реєстрацією такого договору у відповідному центрі зайнятості. У разі закінчення строку трудового договору або його дострокового припинення фізична особа-підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Таким чином позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично припинили трудовий договір, але в зв'язку з знаходження відповідачів у м. Донецьк, останні не можуть з'явитися до Жовтневого районного центру зайнятості для оформлення припинення трудового договору належним чином. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved