Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась позовом [PERSON] та просить суд розірвати шлюб , оскільки сімейне життя не склалось з різних причин, шлюбні відносини припинили з березня 2013 року, примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти розірвання шлюбу не заперечували, за зустрічним позовом просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 12 частку цієї квартири, так як квартира придбана у період шлюбу з [PERSON] за спільні кошти та в інтересах сім`ї. [PERSON] та її представник проти зустрічного позову заперечували, оскільки квартиру придбано за рахунок коштів від продажу належної їй, доньці та бабусі приватизованої квартири, а не за спільні кошти з чоловіком. Представник третьої особи, проти зустрічного позову заперечувала, оскільки 12 частина квартири за договором купівлі-продажу належить [PERSON], а тому ця частина квартири не може бути предметом поділу майна подружжя. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб ( а.с.10) Від шлюбу спільних дітей подружжя не має. Сторони припинили подружні відносини в березні 2013 року, оскільки взаємовідносини між ними призвели до повного взаємного відчуження. З пояснень сторін вбачається, що зберегти шлюб сторін неможливо, постільки вони не мають наміру відновити свої відносини, а тому шлюб між ними належить розірвати. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 21.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] ( а.с. 173-174) Купівля-продаж відбулась того ж дня , коли [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали належну їм двохкімнатну квартиру ( а.с.181-183) Як вбачається з матеріалів справи, за [PERSON] зареєстровано право власності тільки на 12 частину квартири [ADDRESS] а тому вимоги [PERSON] про визнання всієї квартири спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними. Посилання [PERSON], що належна їй 12 частина квартири придбана за кошти, які належали їй від продажу своєї частини приватизованої двокімнатної квартири, а тому є її особистою власністю, суд вважає необґрунтованими. Суд вважає, що оскільки вартість проданої квартири за договором значно менше від придбаної трикімнатної квартири, то не викликає сумніву, що в придбання квартири також було вкладено спільні кошти подружжя. Також суд враховує, пояснення сторін, що з дня придбання квартири внаслідок проведеного ремонту - перепланування ( а.с. 95-126, 185-186) подружжям за час шлюбу вартість квартири істотно збільшилась, а тому беручи до уваги вище викладене 12 частину квартири , що зареєстрована за [PERSON] , яка набута в період шлюбу , слід визнати спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на 14 частину квартири [ADDRESS] від 12 частини цієї квартири, що зареєстрована за [PERSON], яка є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до статті 88 ЦПК України , оскільки задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу . з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням майнових вимог [PERSON] , з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial