Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 травня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . 18 жовтня 2017 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач приймає пасивну участь в утриманні та вихованні їх спільної доньки. Матеріальної допомоги їй на доньку не надає, не бажає приймати участь у вихованні, повноцінному розвитку доньки, ігноруючи своїми батьківськими обов`язками, хоча зобов`язаний утримувати доньку, не зважаючи на відсутність між ними порозуміння та подружнього життя, крім того відповідач проживає на території АР Крим та з донькою майже не бачиться, однак інколи приїздить до м. Кривого Рогу, є громадянином України. Позивачка офіційно працевлаштована, працює продавцем в ТДВ МК «Ятрань», однак її однієї заробітної платні не буде достатньо для повноцінного забезпечення доньки [PERSON] необхідними благами. Донька [PERSON] навчається в 1-В класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №72 Саксаганського району м. Кривого Рогу, а тому потребує додаткових грошових коштів. Відповідач має постійне місце роботи, однак їй не повідомляє ким саме і де він працевлаштований, дійсний розмір своїх доходів приховує. Досудове врегулювання спору неможливе, оскільки відповідач уникає будь-яких спілкувань з приводу аліментів та надання матеріальної допомоги по утриманню та вихованню доньки. 04.03.2020 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі (а.с.17-18). Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про повне задоволення позову за таких підстав. З 25.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2017 року. (а.с. 8, 11). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач з 25 травня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 жовтня 2017 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Доказів того, що [PERSON] є непрацездатною особою. Або має на утриманні інших осіб, матеріали справи не містять. Однак, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При чому обов`язком індивідуальним, а не солідарним. Тобто, обов`язок утримувати дитину належить не тільки позивачу, але й відповідачу як батьку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рівність обов`язку як матері так і батька утримувати дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2020 року, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved