Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про поділ спільного з відповідачем майна, вказавши, що з 30.10.2004 року по 26.08.2014 року перебувала з ним в шлюбі. У 2010 року ними було придбано автомобіль марки MERCEDES-BENZ 208 фургон малотоннажний р.н.з. АМ4506ВВ. Просила здійснити поділ вказаного майна, стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 вартості автомобіля. Відповідач звернувся з зустрічним позовом про визнання спільної сумісної власності на належну позивачеві 1/3 частину житлового будинку №68 по вул..К.Маркса м.Коростень, розподіл вказаного майна між сторонами та визнання за ним права власності на 1/6 частину будинку, вказавши, що зазначена частина будинку належить позивачеві як спадкове майно, однак за час їх шлюбу її вартість суттєво збільшилась за рахунок вкладення спільних грошових та трудових затрат. В судовому засіданні сторони свої вимоги підтримали, вимоги іншої сторони не визнали. Позивач [PERSON] пояснила, що під час шлюбу з відповідачем було придбано спірний автомобіль, яким користується відповідач, тому вона бажає отримати компенсацію своєї частини. Зустрічний позов не визнала та пояснила, що спірну частину будинку вона успадкувала у 1999 року. Частина була перебудована, однак переобладнання документально не оформлено. Було замінено вікна, проведено утеплення, заміна даху за її кошт та кошти її матері. Відповідач в будинку проживав, в ремонтних роботах допомагав лише фізично. Відповідач первісний позов не визнав, зазначивши, що автомобіль придбав за власні кошти, тому не бажає сплачувати позивачеві компенсацію за його частину, зустрічний позов підтримав та пояснив, що належну позивачеві частину будинку повністю перебудували, на що фактично витрачались його кошти. В результаті вартість та розмір частки значно збільшились. Чи була проведена реєстрація перебудови, йому не відомо. В будинку він не зареєстрований. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна, придбаного під час шлюбу та майна, вартість якого збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України (далі: СК України), ст.368 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України). Згідно ст.60,ч.2 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об′єктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст.368,ч.3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 55 СК України передбачає, що майно набуте до шлюбу та в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, однак ст.62 СК України передбачає можливість визнання такого майна спільною сумісною власністю подружжя (істотне збільшення майна, яке було власністю одного з подружжя, у своїй цінності (вартості) внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох). Згідно ст.10,ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони перебували в шлюбі з 30.10.2004 року по 26.08.2014 року. У цей період 24.04.2010 року було придбано автомобіль марки MERCEDES-BENZ 208 фургон малотоннажний р.н.з. АМ4506ВВ, право власності на який зареєстровано на відповідача (свідоцтво серії САА 844910). Проведеною автотоварознавчою експертизою визначено вартість вказаного майна, яка становить 95829,00 грн.. Право власності на 1/3 частину будинку №68 по вул.К.Маркса м.Коростень позивачем набуто в порядку спадкування у 1999 році. Проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що вартість вказаної частини суттєво збільшилась, буди здійснені самовільні добудови. Однак відповідачем не представлено жодних доказів того, що збільшення вартості належної позивачеві частини майна відбулось саме за час їх шлюбу та за рахунок спільних грошових або трудових затрат сторін чи його особистих. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем своїх зустрічних вимог, тому задоволенню вони не підлягають. Враховуючи, що відповідач не погодився на сплату позивачеві половини вартості автомобіля та набуття одноособової власності на нього, то позовна вимога позивача підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання за сторонами права власності на 1/2 ідеальну частину спірного майна. Крім того, позивачем не ставиться вимога про припинення її права на автомобіль після отримання відповідної компенсації. Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до розміру задоволеної частини її вимог. Позивачем представлено докази понесення витрат лише на сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial