Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 26, що знаходяться по вулиці Травнева в селі Торчин Коростишівського району Житомирської області. В обґрунтування позову вказує, що 04 липня 2001 року помер його батько [PERSON], який на день своєї смерті проживав в с.Торчин та мав у своїй власності та користуванні вказаний житловий будинок. На час закінчення будівництва будинку реєстрація права власності на нього не була передбачена законодавством, а тому не була здійснена батьком позивача. Від прийняття спадщини відмовилась мати та брат позивача, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2017 року №02-31/75. Позивач є єдиним спадкоємцем всього майна. Позивач 06 серпня 2003 року звернувся до Коростишівської державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину на майновий та земельний паї. У лютому 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, однак отримати свідоцтва про право власності на спадщину не зміг, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому позивач просить визнати за ним право власності на вказаний будинок. Позивач подала до суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що 04.07.2001 року помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ТП №170841, виданого 05.07.2001 р. [PERSON] сільською радою Коростишівського району Житомирської області ( а.с.3). Згідно довідки №712 від 16.12.2016 р., виданої КП «Житомирське ОМБТІ», за [PERSON] вартість житлового будинку та надвірних будівель становить 79979,00 грн. (а.с.8). Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2017 р. №02-31/75, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцеві (а.с.10,11). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши зібрані в справі докази в їх сукупності, розглянувши заяви сторін, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав передбачений законом і відповідає йому, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими суду доказами, а також приймає визнання позову відповідачем як таке, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 328, 1261, 1268, 1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved