Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений договір оренди № 95 від 01.10.2013 року, відповідно до умов якого, позивач передала, а відповідач прийняла за плату, у розмірі 9000,00 грн. на місяць, на певний строк у користування для здійснення господарської діяльності нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач виконала свої зобов'язання, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в наслідок чого, станом на 01.08.2014 року утворилась заборгованість, яка становить 80158,04 коп., про що не заперечувала відповідач, згідно власноручної розписки від 07.08.2014 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, де просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 25/. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавала та не просила розглянути справу у її відсутність, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.10.2013 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди № 95 /а.с.5-9/. Відповідно до п. 1.1 договору, позивач передала, а відповідач прийняла за плату на певний строк у користування для здійснення господарської діяльності нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 5.2. договору, орендна плата за договором складає 9000,00 грн. за один місяць. Відповідно до п. 5.1. договору, встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно протягом строку оренди (початок перебігу строку оренди визначено п. 4.2. договору). Відповідно до п. 5.5. договору, орендна плата нараховується, починаючи з дати прийняття приміщення за актом приймання-передачі, і нараховується по дату фактичного повернення орендованого приміщення. Орендна плата за наступний календарний місяць (за винятком першого місяця) сплачується в безготівковій формі на поточний рахунок позивача не пізніше 25-го числа поточного місяця. Відповідно до п. 7.3. договору, відповідач зобов'язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та експлуатаційні витрати згідно умов договору. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом на 01.08.214 року утворилась заборгованість яка складає 80158,04 грн. Відповідач, не заперечувала про дану заборгованість, на підтвердження чого сторони уклали додаткову угоду від 01.08.2014 року /а.с. 12-13/, та [PERSON] власноручно склала розписку про наявність вказаної заборгованості /а.с.11/. Станом на 21.08.2014 року заборгованість відповідача складає 78158,04 грн. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 та 2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Згідно ч. 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором, укладеним з позивачем належним чином не виконує. На підставі викладеного та

Outcome: approved