Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП «Топориське» колишнього Володарсько-Волинського району, нині Хорошівської селищної ради Житомирського району, яке було надано їй розпорядженням голови Володарсько-Волинської райдержадміністрації №386 від 12.12.1996 року по Топорищенській сільській раді та посвідчувався сертифікатом серії ЖТ № 0068110. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 13.10.1986 року по 23.02.2000 року вона була прийнята в члени місцевого колгоспу та працювала в ньому дояркою. В подальшому місцевий колгосп було реформовано в КСП «Топориське». КСП «Топориське» було передано в колективну власність земля, яка була розпайована між його членами в порядку передбаченому Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Позивачу булла виділена частка (пай) розміром 4,32 умовних кадастрових гектари та видано сертифікат про право на земельну частку (пай), який був нею втрачено при незрозумілих обставинах. На даний час позивач бажає реалізувати своє право на виділення їй на місцевості наданої їй земельної частки, проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу вона не має можливості скористатись своїм правом. На підставі викладеного вище позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року відкрито провадження в справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, Хорошівської селищної ради, не з`явивсь, до суду подано заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В період з 13 жовтня 1986 року по 23 лютого 2000 року [PERSON] працювала на посаді доярки в колективному господарстві, що в с. Топорище, яке в подальшому було реорганізоване в колективне сільськогосподарське підприємство «Топориське», а також була членом вказаного колективного господарства, що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] (а.сп.6-7). Відповідно до листа відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.11.2019 року за №97-6-0.23-937/170-19, згідно книги реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку (пай), що видаються Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Топорищенській сільській раді за №320 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0068110 виданий гр. [PERSON] , громадянці України - члену колективного сільськогосподарського підприємства «Топориське». Сертифікат виготовлявся в одному примірнику, тому даний документ у відділі відсутній (а.сп.5). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.06.2021 року за №29-6-0.9-2894/2-21, за даними книги реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку (пай), що видаються Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Топорищенській сільській раді за №320 зроблено запис про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0068110 гр. [PERSON] . Розмір земельної частки (паю) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Топориське» розташованого на території Топорищенської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області на момент розпаювання становив 4,32 умовних кадастрових гектара (а.сп.8). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право за земельну частку безпосередньо не залежить від стажу роботи громадянина, його виробничих показників, особистих заслуг, місця проживання тощо. Навіть якщо після отримання сертифіката працівник перестав працювати в КСП або переїхав будь-куди, він не втрачає права за земельний пай. Це право йому гарантує законодавство України й ніхто не може позбавити його цього права інакше, як за рішенням суду. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. В ході судового розгляду справи позивачем доведено та підтверджено належними доказами, що вона на час розпаювання земель сільськогосподарського призначення була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Топориське», що підтверджується записами в трудовій книжці та інформацією, наданою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, а також отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), у землях, які перебувають у колективній власності вищезазначеного колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином, судом встановлено наявність у позивача суб`єктивного права на земельну частку (пай), про визання якого вона просить. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) площею 4,32 умовних кадастрових гектара у землях, які перебували у колективній власності КСП «Топориське». На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved