Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням в якому посилається на те, що він є власником квартири № 4 у будинку № 53 А по вулиці Каштановій у м. Чернівці, яку він, відповідно до договору купівлі-продажу від 09.04.2001 року, придбав у відповідача [PERSON] [PERSON]) [PERSON]. Зазначає, що при укладенні вказаного договору, відповідач обіцяв знятись з реєстрації місця проживання із вказаної квартири, однак до цього часу це не зробив, звязку із відповідачем [PERSON] немає. У звязку із викладеним позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У судовому засіданні представник, який діє від імені позивача дав пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що відповідача за місцем реєстрації він не бачив із 2001 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що не бачив відповідача за його місцем проживанням із 2001 року, відколи він продав квартиру позивачу. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серії АВР № 793743 від 09.04.2001 року та згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач по справі є власником квартири № 4 у будинку № 53 А по вулиці Каштановій у м. Чернівці. Згідно довідки ОСББ «Еліта» № 172 від 11.11.216 року [PERSON] змінив прізвище на «Ящук» та в даний час зареєстрований у квартирі № 4 у будинку № 53 А по вулиці Каштановій у м. Чернівці. Таким чином встановлено, що відповідач є колишнім власником вказаної квартири, який після її відчуження на користь позивача не знявся з реєстраційного обліку. Відповідно до акту складеного ОСББ «Еліта» від 03.12.2016 року встановлено, що Янчук «Гончар» В.С. зареєстрований у квартирі № 4 у будинку № 53 А по вулиці Каштановій у м. Чернівці, однак не проживає там із 2001 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що [PERSON] не являюється членом сімї позивача і ніколи ним не був, не є наймачем вказаного житла, а попереднім власником майна, який після набуття позивачем права власності на вказане житло в добровільному порядку з реєстрації не знявся. Позивач самостійно несе витрати по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг, відповідач ж самоусунувся від таких обовязків, що безперечно створює перешкоди у безумовному володіння, користуванні та розпорядженні позивачем власним майном. При розгляді справи виявлені правовідносини, які виникли між власником та колишнім власником житла. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї. За таких умов, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. В такому випадку, право на звернення до суду із вказаним позовом виникло із моменту набуття права власності на вказане житло, а тому судом не беруться до уваги письмові докази що підтверджують відсутність відповідача за зареєстрованим місцем її проживання протягом деякого терміну за відсутністю необхідності в доказуванні даної обставини. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи або остаточного рішення суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «знаття з реєстрації» нерозривно повязане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право такого користування, виселення із займаного приміщення та інше). У звязку із цим, обовязок щодо зняття з реєстрації за місцем проживання особи можливий для застосування при вирішенні спору про житлові права. Враховуючи викладене, обовязок уповноваженого органу зняти з реєстрації особу, виникає з моменту остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому відсутні підстави вказувати в рішенні суду про необхідність зняття відповідача з реєстрації. Таким чином, оскільки позивач є власником вказаної квартири, а відповідач є колишнім власником житла, останній втратив право користування даним житлом. Таким чином,

Outcome: approved