Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буржинська Д. В. про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги та зміни сторони у зобов`язанні від 30.03.2020 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26 липня 1996 року по 18 вересня 2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. На початку 2021 року їй стало відомо, що [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на території України, неодноразово укладалися договори (угоди), предметом яких були майнові права та (або) матеріальні об`єкти, що є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а саме: Попередній договір купівлі-продажу квартири від 22 березня 2018 року, предметом якого є зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп» продати та передати, а відповідача купити та прийняти житлове приміщення у строк, встановлений пунктом 2.16 статті 2 цього Договору за наступною характеристикою: секція 3; поверх 12; номер квартири (будівельний) 1208; проектна загальна площа 70,00 кв.м; проектна житлова площа 36,8 кв.м.; кількість кімнат 2; номер будинку (будівельний) 16/18; адреса: [ADDRESS] , та укласти договір купівлі-продажу квартири протягом цього ж строку на умовах, передбачених даним договором. 30 березня 2020 року, в межах Попереднього договору від 22.03.2018 року, [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні, предметом якого є передача прав за Попереднім договором іншій стороні [PERSON] . Таким чином, має місце факт укладення правочину за змістом якого один із подружжя передав права на об`єкт житлової нерухомості, який має бути збудовано за рахунок коштів подружжя в сумі 1449000 грн., без згоди іншого подружжя. Форма і зміст укладених Попереднього договору та Договору про заміну сторони та відступлення права вимоги беззастережно вказує на те, що одним із подружжя, ймовірно з метою приховання від іншого з подружжя грошових коштів, що були об`єктом права спільної сумісної власності в сумі 1449000 грн., було укладено вказані вище договори, юридична конструкція яких не дасть в майбутньому можливості позивачу дізнатися про реального власника нерухомого після введення в експлуатацію зведеного житла та (або) вчинення реєстраційних дій в установленому законом порядку. Покликаючись на вищевикладене, просить визнати недійсним Договір відступлення права вимоги та зміни сторони у зобов`язанні від 30 березня 2020 року, укладений між ТОВ «В.К.Груп», [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буржинською Д.В.. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 травня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру (житлове приміщення) будівельний [ADDRESS] , яка належить ТОВ «В.К.Груп». Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09 червня 2021 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 червня 2021 року задоволено заяву представника позивача про залишення позовної вимоги про визнання недійсним Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 22.03.2018 року без розгляду. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 червня 2021 року до участі в розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , підготовче засіданні відкладено на 11 год. 00 хв. 06 липня 2021 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 16 серпня 2021 року до участі в розгляді справи залучено в якості співвідповідача [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 09 вересня 2021 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року до участі в розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буржинську Д. В., підготовче засіданні відкладено на 11 год. 00 хв. 07 жовтня 2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 жовтня 2021 року о 12 год. 00 хв. 08.06.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що укладаючи договір про відступлення права вимоги та зміну сторони у зобов`язанні від 30.03.2020 року він не мав можливості повідомити свою дружину, оскільки вони на той час фактично не спілкувались, [PERSON] проживала за кордоном і нотаріус не вимагав письмової згоди дружини, так як він повідомив нотаріуса, що на території України в шлюбі не перебуває. Представник третьої особи, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору на стороні відповідача ТОВ «В.К.Груп» в судове не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Буржинська\~Д.\~В. в судове не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] [PERSON] , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З пояснень представника позивача, матеріалів справи, зокрема рішення Російської Федерації від 17.08.2020 року встановлено, що з 26 липня 1996 року по 18 вересня 2020 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . З Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 22 березня 2018 року встановлено, що під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, між Товариства з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп» та [PERSON] був украдений договір, предметом якого є зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «В.К.Груп» продати та передати, а відповідача [PERSON] купити та прийняти житлове приміщення у строк, встановлений пунктом 2.16 статті 2 цього Договору за наступною характеристикою: секція 3; поверх 12; номер квартири (будівельний) 1208; проектна загальна площа 70,00 кв.м; проектна житлова площа 36,8 кв.м.; кількість кімнат 2; номер будинку (будівельний) 16/18; адреса: [ADDRESS] , та укласти договір купівлі-продажу квартири протягом цього ж строку на умовах, передбачених даним договором. Згідно 2.27 договору купівлі-продажу квартири нотаріусом доведено до відома ТОВ «В.К.Груп», що [PERSON] в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу. Встановлено також, що 30 березня 2020 року, в межах Попереднього договору від 22.03.2018 року, відповідачем [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні, предметом якого є передача прав за Попереднім договором купівлі-продажу квартир іншій стороні [PERSON] . З пункту 4 даного договору вбачається, що передача прав та обов`язків за Попереднім договором [PERSON] на користь [PERSON] відбулась на умовах пункту 2.19 статті 2 Попереднього договору, за змістом якої за згодою ТОВ «В.К.Груп», відповідач до моменту укладення та нотаріального посвідчення сторонами основного договору купівлі-продажу квартири має право відступити (переуступити) комплекс прав та обов`язків за Попереднім договором на користь членів сім`ї (родинний зв`язок між якими підтверджується відповідними документами) та (або) третіх осіб. Відповідно до п. 4.1 Договору ТОВ «В.К.Груп» підтверджує свою згоду на передачу прав та обов`язків [PERSON] до [PERSON] щодо придбання у майбутньому на умовах визначених Попереднім договором купівлі-продажу квартири: секція 3; поверх 12; номер квартири (будівельний) 1208; проектна загальна площа 70,00 кв.м; проектна житлова площа 36,8 кв.м.; кількість кімнат 2; номер будинку (будівельний) 16/18; адреса: [ADDRESS] та підтверджує, що повністю отримало від [PERSON] грошові кошти в рахунок оплати по Договору виконання зобов`язань №ННЗ-12/1208 від 22 березня 2018 року між ТОВ «В.К.Груп» та [PERSON] на підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з Попереднім договором. Відповідно до\~Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями\~СК України\~та\~ЦК України. Згідно з\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державних реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Відповідно до ч. 4\~ст. 369 ЦК України\~правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), у яких Верховний Суд відійшов від правових висновків, викладених у постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс 15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, у яких Верховний Суд України дійшов висновку про те, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у наведених вище справах, Велика Палата Верховного Суду вказала, що він суперечить принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною, без визначення часток, та вважала, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті\~369, статті\~215 ЦК України\~надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Враховуючи встановлену судом обставину відсутності згоди позивача на видачу укладення договору відступлення прави вимоги та заміни сторони у зобов`язанні від 30.03.2020 року, позивач безумовно має право, передбачене ч. 2\~ст. 65 СК України, на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди. Так, п. 6\~ст. 3 ЦК України, до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Разом з цим, відповідно до\~ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з ч.ч. 1-5\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Окрім того, як видно з положень ч.ч. 2, 3\~ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника уразі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. З аналізу зазначених вище норм закону у їх взаємозв`язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Оспорюваний договір про відступлення прави вимоги та зміни сторони у зобов`язанні\~\~виходять за межі дрібних побутових, позивач не надавала згоди відступлення права вимоги та зміни сторони у зобов`язанні, тому просить визнати недійсним даний договір, так як відповідач, як чоловік позивача, не мав повного обсягу цивільних повноважень на відступлення права вимоги. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично неправомірно передав права на об`єкт житлової нерухомості, без відома та згоди позивача. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 7\~ст. 158 ЦПК\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заяву позивача про забезпечення позову та позов задоволено повністю, тому судовий збір в сумі 1362,00 грн. (908, 00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви + 454,00 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову) необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved