Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, в обґрунтування якого вказала, що 05.10.2012 року вона народила дитину [PERSON], відомості про батька відносно якої вказано відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України. 08.08.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, після чого спільно з відповідачем написали до Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції заяву про визнання батьківства, на підставі якої отримали свідоцтво про народження, в якому імя та по батькові доньки було зазначено [PERSON]. 15 червня 2015 року шлюб з відповідачем розірвано. Позивач зазначила, що відповідач не є біологічним батьком її доньки, оскільки на момент зачаття дитини вона з відповідачем знайома не була. З урахуванням вказаної обставини позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі свідоцтвом про народження серії I-ОЛ № 135799 від 16 жовтня 2012 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 307, 05.10.2012 року народилася [PERSON]. 08.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 078939 від 08.08.2014 року, видане Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. На підставі спільної заяви сторін до Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції щодо визнання батьківства, сторонам, 21.08.2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції було видано повторне свідоцтво про народження дитини, серії 1-ОЛ № 166029 від 21.08.2014 року, відповідно до якого прізвище, імя та по-батькові дитини було зазначено [PERSON]. 16.06.2015 року зареєстрований між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/862/15, пр.. 2/405/188/15. Згідно з викладеними обставинами, позивач вказала, що відповідач не є біологічним батьком дитини, оскільки на момент зачаття дитини вона з відповідачем знайома не була. Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, базуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved