Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Позовні вимоги мотивує тим, що між її сином, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів в розмірі 1800 доларів США до 30.09.2005 року. 06.09.2006 року [PERSON] склав розписку, якою підтверджується взяття в позику у [PERSON] коштів в розмірі 1800 доларів США та зобовязання повернути борг у вересні 2005 року. 06.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено догові про відступлення права вимоги. За вказаним договором, первісний кредитор [PERSON] передав новому кредитору [PERSON] право вимоги згідно з договором позики від 10.08.2005 року, про зміну кредитора позичальника було повідомлено письмово. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2008 року з відповідача стягнуто 15 455 грн. 20 коп. Дане рішення набрало законної сили 22.12.2008 року, але боржник його не виконав, а тому він зобовязаний повернути їй суму боргу з урахуванням індексу інфляції та сплати 3% річних, які за період з 22.12.2008 року по 30.10.2016 року становлять 22\~847 грн. 61 коп. та 3720 грн. 69 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 27847 грн. 61 коп. інфляційних витрат, 3720 грн. 69 коп. 3% річних. Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів в розмірі 1800 доларів США до 30.09.2005 року. 06.09.2006 року [PERSON] склав розписку, якою підтверджується взяття в позику у [PERSON] коштів в розмірі 1800 доларів США та зобовязання повернути борг у вересні 2005 року. 06.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено догові про відступлення права вимоги. За вказаним договором, первісний кредитор [PERSON] передав новому кредитору [PERSON] право вимоги згідно з договором позики від 10.08.2005 року, про зміну кредитора позичальника було повідомлено письмово. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач позивачу коштів не повернув. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2008 року з відповідача стягнуто 15 455 грн. 20 коп. Дане рішення набрало законної сили 22.12.2008 року, але боржник його не виконав, станом на день розгляду справи, відповідач позивачу грошей не повернув і ухиляється від виконання зобовязання. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до змісту ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда набрало законної сили і підлягає обовязковому виконанню, однак, боржник його не виконав, тому зобовязаний повернути позивачу суму боргу з врахуванням індексу інфляції та сплатити 3% річних за період з 01.10.2014 року по 09.03.2015 року (прострочення 160 день). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прострочка сплати боргу відповідача виникла за період з 22.12.2008 року по 30.10.2016 року, а тому в користь позивача слід стягнути 3% річний в сумі 3720,69 коп., За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості.

Outcome: approved