Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~із вищевказаним\~позовом до\~відповідача,\~підставність якого\~обґрунтувала тим,\~що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014 із відповідача на її користь було присуджено аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини\~відповідного віку\~щомісячно до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~У позові\~позивач вказує,\~що у\~дитини у звязку із її віком збільшились потреби, а з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, відбулися зміни в сімейному законодавстві, відповідно до яких збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить змінити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на її користь на утримання дитини з 1/4 частки заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частки заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У визначений судом строк відповідач надав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечував щодо мінімального розміру аліментів у 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які позивач просить суд стягувати з нього, однак вказав, що спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак ухвалює рішення в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014 змінено розмір аліментів визначених рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.12.2009 стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 400 гривень на 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини\~відповідного віку\~щомісячно до\~досягнення дитиною\~повноліття. Вказане рішення суду набуло законної сили 01.04.2014 та було звернуто стягувачем до виконання. Рішенням Липовецького районного суду від 07.10.2010 шлюб сторін було розірвано, а позивачеві відновлено її дошлюбне прізвище «Горбань», на підтвердження чому до матеріалів справи додано рішення суду та паспортні документи позивача. Позивач звернулась\~до суду\~із даним\~позовом про\~зміну розміру\~аліментів визначених\~за вищевказаним\~судовим рішенням,\~вказуючи,\~що у\~дитини збільшились потреби, і для забезпечення її фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні більші кошти, вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дитини, при цьому, відбулися зміни в сімейному законодавстві. Частина перша\~статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального та сімейного стану як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них, що було б підставою для зміни розміру аліментів визначених за рішенням суду. У той же час Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII, ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір 30%). Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Згідно з розясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018, справа № 459/2181/17|61-37114св18. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується приписами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, а позивач при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що він має бути компенсований за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Також з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.192 СК України,

Outcome: dismissed