Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить виділити в натурі належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в окремий об`єкт нерухомого майна квартиру (згідно висновку судового експерта), посилаючись на те, що сторони є співвласниками вказаного житлового будинку і позивачу на праві власності належить Ѕ його частина. При цьому позивач не може досягти зі співвласниками згоди в питаннях реалізації права власності на свою частку будинку, зокрема отримати від відповідачів згоду на реконструкцію та інші дії щодо користування власною частиною будинку. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 06.04.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 09.04.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд України у справі №6-1443цс16, який викладений в постанові від 16.11.2016 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 111,1 кв.м., житловою площею 62,8 кв.м. До житлового будинку належать: сарай літ. «Б», гараж літ. «Г», уборна літ. «В», уборна літ. «Д», гараж літ. «З», огорожа №1-4. Крім того, [PERSON] на праві власності належить Ѕ частина, [PERSON] 1/3 частина та [PERSON] 1/6 частина зазначеного вище житлового будинку. Вищевказані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.03.2020 року. При цьому, позивачем не пред`явлено позовних вимог до співвласника будинку [PERSON] та не заявлено клопотання про залучення вказаної особи до участі у справі в якості співвідповідача. Згідно консультаційного висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 30.03.2020 року, ринкова вартість Ѕ частки житлового будинку загальною площею 111,1 кв.м., житловою площею 62,8 кв.м. по [ADDRESS] складає 118210,00 грн. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. В матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні докази технічної можливості виділу в натурі позивачу належної їй частки, а саме відокремленої частини будинку з самостійним виходом без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. З огляду на положення ст.83 ЦПК України позивачем не надано до суду відповідного висновку експерта разом з позовною заявою або під час розгляду справи судом відповідно до ст.106 ЦПК України. Крім того, виділення судом в натурі частини житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна квартиру, не передбачено статтями 183, 358, 364 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed