Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 14.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ватутіне Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 14. Позовні вимоги мотивовані тим, що відбувся розлад стосунків між сторонами у зв`язку з відсутністю злагоди та взаєморозуміння. Сторони упродовж тривалого періоду часу спільно не проживають та не ведуть спільного господарства як сім`я. Також вказано, що сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного та їх шлюб існує суто формально, що суперечить інтересам позивача та спільної дитини сторін. Ухвалою від 19.08.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач 26.08.2020 року отримав ухвалу про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 2025102906870, однак відзиву щодо заявлених позовних вимог не надав. Ухвалою Ватутінського міського суду від 14.09.2020 року, за клопотанням відповідача, сторонам призначено строк для примирення строком 3 місяці, а провадження у справі зупинено. Ухвалою Ватутінського міського суду від 15.12.2020 року провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням строку, наданого для примирення, та учасників справи викликано у судове засідання. Позивач у судові засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи достеменно обізнаним про закінчення строку, наданого судом на примирення, подальшим розглядом справи не цікавився, будучи завчасно та належним чином, у розумінні ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повідомленим про місце, дату та час проведення судових засідань у даній справі не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 20.01.2021 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 14.04.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ватутіне Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. За час перебування в даному шлюбі у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , народження, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.2017 року Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Спільна донька сторін проживає спільно з позивачем, що підтверджується довідкою № 1, виданою 03.08.2020 року Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Судом достеменно встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, а вжиті заходи до їх примирення, не сприяли збереженню сім`ї. Позивач категорично налаштована на припинення даних шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Відповідач після поновлення провадження у справі у судові засідання не з`являвся, що суд оцінює як його незацікавленість у збереженні шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Водночас суд не вирішує питання щодо місця проживання спільної дитини сторін, оскільки воно не охоплено позовними вимогами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 03.08.2020 року № 13. На підставі викладеного,

Outcome: approved