Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду до відпоідача про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 27.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано і діти залишились проживати з відповідачем. 13.10.2020 року Новоукраїнським районним судом видано судовий наказ згідно якого з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до виповнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів проводилрсь із заробітної плати позивача. На даний час позивач проживає у фактичних відносинах з іншим чоловіком, чекає народження дитини та знаходиться в дикретній відпустці, тому звернулась до суду з даним позовом та просить змінити розмір аліментів з 1/3 частини від усіх видів її заробітку доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до виповнення дітьми повноліття на тверду грошову суму по 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до виповнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 01.04.2021 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, які відповідач отримав, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні. 03.03.2021 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він заперечив щодо позовних вимог, вказавши, що вважає їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, факт того, що позивач не працює та перебуває у дикретній відпустці не є підставою доя зміни (зменшення) розміру аліментів, та не звільняє її від обов`язку утримувати до досянення повноліття дітей, матір`ю яких вонає. У відзиві посилається на норми ст. ст. 182-184, 192 СК України. Позивач надіслала до суду заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.... Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.07.2020 року, та від шлюбу мають двох малолітніх дітей, що підтверджується рішенням Новоукраїнського районного суду та свідоцтвами про народження дітей (а.с. 4, 10, 11). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати біля батька. Згідно судового наказу від 13.10.2021 року по справі №396/1460/20 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , стягнуто, аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] - 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до виповнення дітьми повноліття, розпочавши стягнення з 05.10.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач працює прибиральником виробничих приміщень СТОВ «Степ-Агро» та з її заробітної плати проводилось відрахування аліментів на утримання дітей (а.с. 7). На даний час позивач проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, та з 30.12.2020 року позивач перебуває на лікарняному в зв`язку з вагітністю та пологами, терміном 126 днів (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 ЦПК України, законом перебдачено розмір стягуваних аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Однак, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом саме одержувача аліментів, а не стягувача. Натомість, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанову Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3» розмір аліментів, визначений судовим рішення, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд зауважує, що платник аліментів може звернутися до суду лише з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду. В даному випадку заявляючи вимоги у спосіб, який викладений позивачем в позові, позивач вказує про зміну розміру стягуваних аліментів, а фактично домагається зміни способу стягнення аліментів з відсоткової частки на тверду грошову суму, тобто позивач вибрала неналежний спосіб звернення до суду. Крім того, в обгрунтування позову позивач зазначає про зміну матеріального стану в зв`язку з перебуванням в дикретній відпустці та очікування народження іншої дитини, на що ВС в постанові у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 року зазначив, що зміна сімейного стану, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи вищезазначене, зважаючи, що позивачем обрано невірний спосіб звернення до суду та відсутність доказів у справі, що можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦК України та ЗУ «Про судовий збір», судові витрати підлягають стягненню на користь держави з позивача.

Outcome: approved