Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, в уточненій редакції якої (а.с.25) просила повернути сторони у попередній стан, у якому останні перебували до постановлення ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року про визнання мирової угоди. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що за названою мировою угодою, серед іншого, нею в рахунок погашення заборгованості перед відповідачем у даній справі мала бути передана квартира № 96 в будинку № 19-а, що розташований в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області по вул. Дружби. Ухвала суду, якою така мирова угода була визнана, була скасована судом апеляційної інстанції, а отже, на думку заявника, сторони мають повернутись у стан, що передував постановленню ухвали суду першої інстанції. У судове засідання сторони не зявились, проте від останніх надійшли заяви про розгляд даної справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач, в свою чергу, позов визнав і не заперечував щодо його задоволення. За таких фактичних обставин, судом було вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін, що не зявились. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року (а.с.6-7), за наслідками розгляду подання Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] (сторони у даній справі) у цивільній справі № 2-2102/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, визнано вищевказану мирову угоду. За умовами укладеного між сторонами правочину (мирової угоди), серед іншого, останні дійшли згоди що: 1. [PERSON] визнала всю суму заборгованості перед [PERSON] в розмірі, зазначеному у рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2013 року; 2. У рахунок погашення заборгованості [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру № 96 в будинку № 19-а, що розташований в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області по вул. Дружби; 3. [PERSON] та [PERSON] зобовязуються переоформити право власності в органах державної реєстрації прав на вищевказане нерухоме майно; 4. [PERSON] підписанням мирової угоди підтверджує отримання від [PERSON] названого нерухомого майна, в рахунок виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2013 року у справі № 2-1002/12; 5. [PERSON] заявляє, що з моменту переоформлення вказаного нерухомого майна не матиме жодних майнових претензій до [PERSON] з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди; 6. [PERSON] стверджує, що з моменту переоформлення нерухомого майна він відмовляється від примусового виконання вказаного рішення суду. 6 травня 2015 року, на підставі вищевказаної ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року, за відповідачем у даній справі зареєстровано право власності на квартиру № 96 в будинку № 19-а, що розташований в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області по вул. Дружби. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року (а.с.26-27) зазначену ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року скасована, а у задоволенні подання Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між сторонами у цій справі, відмовлено. За таких обставин, суд вважає, що не може бути залишеним в силі юридичний стан сторін, що мав місце після постановлення ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2015 року, яким визнано згадувану вище мирову угоду, адже такий судовий акт було скасовано і саме тому, на переконання суду, сторони необхідно повернути у попередній стан, тобто такий, що передував постановленню зазначеної ухвали суду першої інстанції із одночасним скасуванням державної реєстрації права власності відповідача на нерухоме майно, що його передала йому у власність позивач згідно умов мирової угоди. Тим самим, вимоги позивача підлягають до повного задоволення. При цьому, суд виходить з такого. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України). Окрім цього, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позов підлягає до повного задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у розмірі 1\~110,24 гривень. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved