Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду АР Крим із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні характери та припинені з грудня 2013 року. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Оскільки збереження сім'ї неможливо, просить шлюб розірвати. Крім того, оскільки дитина буде проживати із нею просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволені позову наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, був повідомлений за місцем своєї реєстрації, причини не явки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Вимоги позивача суд знаходить такими, що відповідають ч. 3 ст. 105 СК України, згідно якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Семисотської сільської ради Ленінського району АРК, актовій запис №07 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Як вбачається з довідки Семисотської сільської ради №326/02-19 від 19.02.2014 року, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком та донькою [PERSON], 2013 року народження (а.с.6). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як вбачається з мотивів позовної заяви, сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам дитини, що має істотне значення, шлюб існує формально і його слід розірвати. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що він не є батьком дитини [PERSON], враховуючи інтереси дитини, положення ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з 19 лютого 2014 року. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на дитину не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, оскільки дана вимога суперечить нормам СК України. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір. Враховуючи клопотання позивача, на підставі ст. 113 СК України, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: partial