Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Мелітополя Запорізької області відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Деякий період після припинення шлюбних відносин, приблизно до кінця 2015 року, відповідач інколи спілкувався з дочкою, в тому числі він мав можливість спілкування з дитиною і за місцем його проживання. Однак, після того, коли він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, в той час, коли малолітня дочка сама знаходилася в його помешканні, він фактично перестав проявляти інтерес до спілкування та виховання дочки. Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.01.2016 встановлено, що [PERSON] 13.11.2015 приблизно о 02-00 годині, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, будучи в стані алкогольного сп`яніння, заволодів транспортним засобом марки ЗАЗ 110207 Таврія, 2002 року випуску. Напередодні вказаних вище подій відповідач забрав дитину з ночівлею за місцем його проживання, і, як з`ясувалося, залишив чотирирічну дитину вдома саму вночі, скоїв злочин в стані алкогольного спяніння. Про те, що дочка залишилася вдома у відповідача одна, без догляду дорослих, позивач дізналася тільки вранці і одразу забрала її. Таким чином, відповідач, крім того, що в присутності малолітньої дитини вживав разом із сторонніми особами в своїй квартирі алкогольні напої, ще і проявив повну байдужість до дочки, залишивши її вночі дома одну. Після цих подій, а також після того, як в присутності дитини, ще до розлучення відповідач неодаразово вчиняв відносно позивача фізичне насильство, дочка відмовилась спілкуватися з батьком. Більш того, сукупність усіх описаних вище подій негативно вплинули на психологічний стан дитини, вона лякається навіть від згадування в її присутності про рідного батька. Незадовільний стан здоров`я дитини став підставою для неодноразових звернень за медичною допомогою до невролога та психолога. Вона разом з дочкою відвідувала дитячого психолога і за висновками спеціаліста рідкі зустрічі з батьком пагубно впливають на стан здоров`я дитини, внаслідок нервових потрясінь порушується її психічний стан, загострюються хронічні захворювання. З викладених вище причин вона навіть зверталася з письмовою заявою до директора ДНЗ № 99 «Зірочка» про те, щоб дочку не віддавали батькові, оскільки на той час вона вже звернулася до органу опіки та піклування зі заявою про визначення батькові часу зустрічей з дитиною, однак таку заяву в неї відмовилися приймати. І через відмову в прийнятті заяви органом опіки та піклування вона вимушена була звернутися з вказаною вище заявою до директора ДНЗ № 99 «Зірочка», щоб хоч як-то мати можливість контролювати дні та часи зустрічей відповідача з малолітньою дочкою і бути впевненою, що такі зустрічі відбуваються, коли відповідач не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Відповідач і раніше не цікавився станом здоров`я дочки, успіхами в школі та не вітав зі святами, а протягом останніх двох років взагалі перестав приділяти увагу дитині. Дочка з вересня 2018 року навчається на курсах англійської мови, відвідує заняття вокалом в студії «Центр культурно-мистецького розвитку «Дівойс» з вересня 2017 року, однак відповідач жодного разу протягом вказаних періодів навчання не поцікавився успіхами дочки, не відвідував відкриті уроки з англійської мови, не бував на концертах. Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , від 12.07.2019 дитина проживає разом з матір`ю та вітчимом, характеризується позитивно, батько не бере участь у вихованні своєї доньки та не з`являється за її місцем проживання протягом двох років. Аналогічна характеристика видана за місцем навчання дочки МЗОШ № 1. Керівниками курсів англійської мови та студії вокалу надані також довідки, які підтверджують, що відповідач протягом тривалого періоду не приймає участь в житті дитини, не цікавиться успіхами, не супрводжує дитину на заняття. Всіма вищевказаними характеристиками та довідками підтверджується, що вона піклується про дочку, приділяє належну увагу її вихованню. Нею створені всі умови для проживання, виховання та гармонійного розвитку дитини. Вказані дії відповідача, у відповідності до вимог до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Мелітопольського місьркайонного суду від 09.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 30.09.2019 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю та у стягненні з нього судових витрат. В обґрунтування посилався, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, не підкріпленими належними доказами, і ґрунтуються виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору. З часу припинення між сторонами шлюбних відносин (05 січня 2014 року) їх донька проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] . Твердження позивача, що після припинення шлюбних відносин він інколи спілкувався з дочкою та фактично перестав проявляти інтерес до спілкування та виховання дочки після скоєння кримінального правопорушення, - не відповідає дійсності. Весь цей час він приділяв увагу дитині, спілкувався, відвідував її. Вітав доньку зі святами, дарував подарунки, приймав участь у дитячих святах, що проходили у дитячому садочку, дитячій школі мистецтв та інших закладах. Також він щиросердно розкаюється у скоєному кримінальному правопорушенні. Станом на даний час на обліку Мелітопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області не перебуває згідно ч.1 ст. 89 Кримінального кодексу України, є таким, що не має судимості. Заперечує повністю викладену позивачкою ситуацію стосовно залишення дитини вдома одною, без догляду дорослих. В період вказаних подій він проживав разом, однією сім`єю із громадянкою [PERSON] . Саме ця жінка разом зі ним гралася з донькою, вкладала в той день дитину спати. Саме вона в той час, коли він вийшов з дома, залишилася разом з нею. Після затримання, приблизно о 3:00 ночі, він зробив телефонний дзвоник своїй матері та повідомив про те, що сталося з метою забезпечення піклування його матері про його доньку. Заперечує твердження позивачки щодо вчинення ним відносно неї насильницьких дій, оскільки це не відповідає дійсності. Стосовно посилання позивачки на звернення до директора ДНЗ 399 «Зірочка», він повністю заперечує викладену інформацію і зауважує, що позивачка посилається на застарілі події дворічної давнини. До позовної заяви позивачкою була надана копія її особистої заяви до ДНЗ «Зірочка», яка датована 11.12.2017. Із заяви вбачається, що позивач зловживає своїми правами, як матері, вона взяла на себе право всупереч вимогам законодавства одноособово визначати, чи має він право на спілкування та побачення з донькою. Вона вирішила перекласти на керівника дошкільного закладу вирішення питання, хто з батьків має право брати участь у житті дитини. Позивачка не усвідомлювала, що вирішення надання батькові можливості бачитися з дитиною не є юрисдикцією завідуючої. Дана заява, як вбачається, не була навіть зареєстрована спеціалістами ДНЗ №99 «Зірочка». Також зазначає, що вихователі групи, яку відвідувала його донечка у ДНЗ «Зірочка» надали інформацію про його участь в житті дитини. Крім того, надає копії сплачених ним квитанцій за період 2014 - 2017 роки за відвідування дитячого садку його дочкою, що свідчить про факт, що він, як батько, завжди піклувався про розвиток та навчання своєї дитини. Позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення ним від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, винної його поведінки у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, що безумовно свідчило про злісне ухилення від виховання та утримання дитини. Навпаки, позивачка сама перешкоджає йому у побаченнях з дочкою. В позовній заяві позивачка плутається у свідченнях, щоб визначити час - скільки років він не займається вихованням донечки. У 12 абзаці вказує, що він протягом останніх двох років перестав приділяти увагу дитині, у 14 абзаці вказує, що він не займається вихованням протягом майже п`яти років. Старший по будинку [PERSON] у характеристиці від 12.07.2019, що надана позивачкою до позовної заяви, вказує, що він не з`являюся за місцем проживання донечки протягом двох років. Вважає, що [PERSON] навряд чи може достовірно казати про невідвідування ним дому протягом двох років. Тому просить суд скептично відноситись до характеристики тому, що старший по будинку не є всебічно обізнаним про особисте життя мешканців дому, він особисто не має можливості постійно спостерігати за життям кожної сім`ї, в тому числі за родиною [PERSON] . Щодо посилання позивачки на характеристику доньки, виданою МЗОШ№1. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2019 року, справа № 465/3 694/14-ц, зазначається, що невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від їх обов`язків. Вказує, що відвідував МЗОШ №1 влітку 2019 року та мав розмову із завучем школи, був присутній на святі 1 дзвоника 02 вересня 2019 року та нещодавно мав зустріч із класним керівником - [PERSON] , яка відмовилася надати йому інформацію стосовно дитини,

Outcome: dismissed