Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. Вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25.04.2016 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В позові позивач вказує, що незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина підростає, потребує додаткових матеріальних витрат, а вона самотужки не може забезпечити їй нормального життєвого існування та розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює, отримує щомісячно заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, однак в заяві, яку адресувала суду позовні вимоги підтримала, просила суд її задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення у заявленому обсязі. Ураховуючи те, що сторони використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні, в загальному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та усі зібрані у справі докази в їх сукупності, яким дав належну оцінку, прийшов висновку про таке. Як убачається із свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі. Зі змісту\~ст.180 СК України\~вбачається, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Відповідно до\~\~ст. 181 ч. 2 СК України\~та\~\~згідно розяснень\~\~Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~«Про застосування судами окремих норм\~СК України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~(п. 17)\~\~за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Дитина [PERSON], [INFO], проживає біля матері [PERSON], на що вказує довідка видана виконкомом Турбівської селищної радою Липовецького району від 19.06.2017 року за №1950, а.с. 3. Наведене свідчить, що позивач має право на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що визначені ст.182 СК України, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються\~\~від дня предявлення позову. Згідно правил\~ст.180 СК України\~строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину\~до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що на підставі\~ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню\~\~судовий збір від сплати якого при предявленні позову позивач була звільнена. На підставі\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання даного рішення в\~\~ частині стягнення аліментів в межах суми\~\~платежу за один місяць.

Outcome: approved