Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним Кредитного договору № 2004663420 від 12.07.2013 р., укладеного між сторонами у даному спорі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2013 р. між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір на виготовлення ПВХ конструкцій. Для оплати зазначеного договору між сторонами у даному спорі був укладений кредитний договір про отримання [PERSON] на споживчі цілі коштів в розмірі 12590 гривень 90 копійок. 24.07.2013 р. позичальник надіслала на адресу банку письмову заяву про відкликання згоди на укладення кредитного договору, однак отримала відповідь про виконання Банком своїх зобов»язань та вимогою повернути перераховані грошові кошти та проценти за користування ними, що, на думку позивача, є порушенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також позивач посилається на те, що перед укладенням Кредитного договору Банк не надав їй у письмовій формі інформацію, передбачену ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про умови надання кредиту та умови кредитування, Всупереч ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав їй необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, що є проявом нечесної підприємницької діяльності і тягне недійсність укладеного правочину. Крім того, позивач в обґрунтування позову зазначає, що всупереч ст.207 ЦК України наданий їй примірник Кредитного договору містить ксерокопію підписів уповноважених осіб та ксерокопію відбитка печатки, що є порушенням вимог щодо письмової форми правочину. Зазначені порушення вимог чинного законодавства, на думку позивача, при укладенні Кредитного договору тягнуть його недійсність. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення. Представник 3-ої особи - ФОП [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що умови договору, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо виготовлення ПВХ конструкцій, який передбачав ціну замовлення в розмірі 12590 гривень 90 копійок, які позивач сплатила в день укладення договору шляхом укладання Кредитного договору з ПАТ «ОТП Банк», були виконані в повному обсязі в строки, визначені договором, про що [PERSON] була повідомлена. Банк перерахував кошти в якості оплати за виготовлення ПВХ конструкцій. Позивач була зобов»язана прийняти роботу і у разі виявлення недоліків заявити претензію. Будь-яких претензій [PERSON] не заявляла, однак і відмовилась отримувати виготовлені конструкції. Вимоги позивача представник третьої особи вважає необґрунтованими і не доведеними. Вислухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2013 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений Договір № СХ-2955L про організацію роботи щодо виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій. Замовник зобов»язалась оплатити та прийняти продукцію відповідно до умов договору Відповідно до п.2.1 Договору вартість продукції становить 12590 гривень 90 копійок. Після здійснення оплати вартості продукції виконавець зобов»язався виготовити ПВХ конструкції протягом 25 робочих днів з моменту укладення Договору. Судом встановлено, що 12.07.2013 р. [PERSON] з метою здійснення оплати вартості виготовленої ПВХ конструкції був укладений Кредитний договір № 2004663420 з ПАТ «ОТБ Банк» Згідно з п.1.1 Кредитного договору Позичальнику був наданий кредит в сумі 12590 гривень 90 копійок на придбання товару Кредит надавався на строк 36 місяців зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % річних. Відповідно до п.1.2.1 Позичальник зобов»язалась повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід»ємною частиною. Судом встановлено, що [PERSON] 24.07.2013 р. звернулась до відповідача з заявою, яку ПАТ «ОТП Банк» отримав 31.07.2013 р., про відкликання згоди на укладання Кредитного договору № 2004663420. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечувалось представником позивача, [PERSON] при зверненні до ПАТ «ОТП Банк» будь-яких коштів, отриманих відповідно до умов Кредитного договору, не повернула. 13.08.2013 р. на адресу позивача був надісланий лист ПАТ «ОТП Банк», де Позичальнику роз»яснені положення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо її права на відкликання згоди на оформлення Кредитного договору і обов»язку повернути суму кредиту, отриману за Договором. Зазначені дії вчинені [PERSON] не були, оскільки на її думку кошти повинен повернути продавець послуги, на рахунок якого були перераховані кошти за придбаний товар за рахунок кредитних коштів. Зазначена позиція позивача є необґрунтованою, не відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору та суперечить положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже суд приходить до висновку, що право позивача з боку відповідача щодо незадоволення її заяви про відкликання згоди на оформлення Кредитного договору не було порушено. Крім того, суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються письмовими доказами у справі, посилання позивача на порушення відповідачем ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо обов»язку Банку надати повну і достовірну інформацію про умови кредитування. Судом встановлено, що при укладенні оспорюваного Кредитного договору позивач ознайомилась і підписала Інформаційний листок про Умови кредитування, який долучила в якості доказу до матеріалів справи, де Банком у відповідності до ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» надана повна і достовірна інформація про Умови кредитування за програмою «Большая покупка», якою скористалась позивач Також укладений між сторонами Кредитний договір містить застереження підписане [PERSON] про те, що їй перед укладанням договору повідомлено у письмовій формі про особу та місцезнаходження Банку, кредитні умови, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредиту та його умови та відомості про те, від кого Позичальник може одержати докладну інформацію про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Також позивач засвідчила, що вона отримала один з оригіналів Кредитного договору. З огляду на викладене, обставини щодо порушення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з боку відповідача і здійснення нечесної підприємницької діяльності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовуються письмовими доказами, на які посилався суд. При зверненні до суду як на підставу недійсності правочину позивач посилається на недотримання відповідачем положень ст.207 ЦК України, оскільки оригінал Кредитного договору не містить оригінального підпису уповноваженої особи Банку та оригіналу відтиску печатки установи. Відповідно до ст.207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 3.19 Кредитного договору Позичальник надала свою згоду на укладення договору з підписанням його зі сторони Банку шляхом проставлення типографськими засобами відбитків печаток та підписів уповноважених осіб Банку. З огляду на викладене суд не вбачає порушень з боку відповідача при застосуванні сторонами ч.3 ст.207 ЦК України при укладанні Кредитного договору і зазначені дії не тягнуть недійсності правочину. В ході розгляду справи судом було встановлено, що умови Договору про надання послуг з організації виготовлення та доставки ПВХ конструкцій, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], який був оплачений за рахунок кредитних коштів, був виконаний 02.08.2013 р., про що позивач була повідомлена належним чином, однак на час розгляду справи товар не отримала. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для визнання недійсним Кредитного договору № 2004663420, оскільки обставини, що є підставою недійсності правочину, визначені Законом України «Про захист прав споживачів» та ст.ст.203, 215 ЦК України, в ході розгляду справи не встановлені. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed