Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до судуз пощовом до відповідача про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 17.12.2007 р. між [PERSON] та позивачем був укладений договір позики грошових коштів для будівництва будинку по [ADDRESS], у сумі 330000 грн., що на момент підписання договору було еквівалентно 70000 дол.США, на строк до 28.05.2010 р. Вказані грошові кошти не були своєчасно повернуті, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2011 р. з [PERSON]. стягнуто на користь [PERSON] 561115 грн. [PERSON] повністю виконала свої обов'язки перед [PERSON], сплативши їй вказану суму. На час укладання договору позики та одержання грошових коштів позивач знаходилась у шлюбі з відповідачем. Оскільки запозичені кошти були використані для сумісних потреб подружжя, просить суд стягнути з відповідача на її користь ? частину цих коштів, тобто 280 557,50 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що вказані кошти не були витрачені на потреби сім'ї. Оскільки позивачка займалась підприємницькою діяльністю, вона вкладала кошти у бізнес та купувала нерухомість за кордоном. Крім того, він не надавав їй своєї згоди на отримання позики у [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.08.1995 р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.10.2008 р. (а.с.37,38). Під час шлюбу, а саме 17.12.2007 р., [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 330000 грн., що на момент підписання договору було еквівалентно 70000 дол.США, на строк до 28.05.2010 р. (а.с.4). Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2011 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за цим договором позики, з врахуванням судових витрат, у розмірі 561115 грн. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довесті ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідач, на порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надав суду доказів того, що грошові кошти, запозичені його дружиною - позивачкою [PERSON] у [PERSON] в період шлюбу, були витрачені нею не на потреби сім'ї, а на власні потреби. Доводи відповідача про те, що позивачка використала запозичені кошти для розвитку підприємницької діяльності, на думку суду, свідчать про те, що вказані гроші були використані саме для потреб сім'ї, оскільки дохід від цієї підприємницької діяльності також використовувався в інтересах сім'ї. Згідно ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього, що передбачено ст..544 ЦК України. Враховуючи, що відповідачем не оспорений договір позики від 17.12.2007 р., вказана позика була отримана одним з подружжя - позивачкою [PERSON] в період шлюбу, тобто використане в інтересах сім'ї, обов'язок по поверненню боргу виконаний нею особисто, у зв'язку з чим вона має право зворотної вимоги до другого з подружжя - відповідача [PERSON], у розмірі ? частини сплачених нею коштів, що складає 280 557,50 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось, оскільки відповідач як інвалід 2 групи від сплати судового збору звільнений, відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved