Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, при участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального Підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання Малиновського району», про скасування арешту з майна, накладеного постановою головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Малиновського РУЮ у м. Одесі Главацького Ю.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН 397388 від 10.10.2007 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у позові. Надав суду письмові заперечення, у яких вказав, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчі листи за №520/11914/13ц, видані Київським районним судом м.Одеси від 04.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 497 973,81грн. та суми судового збору у розмірі 3 441,00 грн., за якими винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №4546823, ВП №45468478 від 14.11.2014 року, а також винесено постанову від 14.11.2014 року про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження. Представник третьої особа КП «Житлово-експлуатаційне об'єднання Малиновського району» у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Ради народних депутатів 08.10.1997 р. [PERSON] належить 1/4 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та 1/8 частина вищевказаної квартири на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2009 р. у справі № 2-2468/2009 та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2011 р. у справі № 2-2468/2009. Маючи бажання подарувати належні їй частини квартири [ADDRESS], позивач звернулась до нотаріуса і дізналась, що постановою головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Малиновського РУЮ у м. Одесі Главацького Ю.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АН 397388 від 10.10.2007 р. накладено арешт на все належне їй нерухоме майно. Також судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 2н-3751/07 за заявою ліквідаційної комісії ЖЕО Малиновського району м. Одеси про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги, за результатом розгляду якої видано судовий наказ від 25.09.2007 р., яким стягнуто з [PERSON] на користь заявника заборгованість за комунальні послуги у сумі 1665,90 грн., судовий збір у сумі 25,50 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15 грн. Вищевказаний наказ знаходився на виконанні Першого ВДВС Малиновського РУЮ у м. Одесі, виконавче провадження по якому було закінчено. Згідно листа від 21.10.2014 р. Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 38692, станом на 21.10.2014 р. на виконанні у відділі відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів. Також повідомлено, що встановити підстави накладення арешту на належне позивачці нерухоме майно та вирішити питання щодо його зняття не виявляється можливим через закінчення строків зберігання завершених виконавчих проваджень. Судом враховано, що на теперішній час виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт Постановою головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Малиновського РУЮ у м. Одесі, Главацького Ю.А. АН 397388 від 10.10.2007 року - завершено. Відповілно до ч.1ст.11 ЦПК України. суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Заперечення представника ДВС, які ґрунтуються на обставинах щодо відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами №520/11914/13ц, видані Київським районним судом м.Одеси від 04.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 497 973,81грн. та суми судового збору у розмірі 3 441,00 грн., за якими винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №4546823, ВП №45468478 від 14.11.2014 року, а також винесено постанову від 14.11.2014 року про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження - судом не беруться до уваги, оскільки вказані обставини виходять за межи заявлених позовних вимог, а тому не можуть бути розглянуті у даному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. В порушення вищевказаної правової норми, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення при закритті виконавчого провадження скасовані не були, у зв'язку з чим позивачка не має можливості розпоряджатися своєю власністю на спадкове майно. Тому суд приходить до висновку, що скасування накладеного арешту та заборони відчуження майна є належним способом захисту права позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зняття арешту з майна є належним способом права власності, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved