Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом, яким просить стягнути [PERSON], на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в сумі 10854,90 грн. Позовна заяву мотивує тим, що за час шлюбу - 10.12.2008 року народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2018 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року по 10.12.2026 року. Неповнолітня донька [PERSON] страждає захворюванням внаслідок органічного ураження ЦНС, лівосторонній спастичний геміпарез. При цьому - згідно рекомендацій лікарів - таке лікування донька повинна проходити кожні 3 місяця. Так починаючи з 2013 року - донька кілька разів на рік перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні дитячої міської лікарні. У 2018 році донька перебувала на стаціонарному лікуванні з 02.04.18 по 16.04.18р. Останній раз донька перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.10.18р. по 06.11.18р. у неврологічному відділенні ВОПНЛ ім.. акад.. [PERSON]. Як вбачається з копії епікризу - за час знаходження на лікуванні у стаціонарі - доньці було проведено обстеження МРТ головного мозку вартістю 950 грн. та придбані лікарські засоби на суму 190,90 грн. Крім цього - в усіх доданих виписних епікризах передбачено, що доньці рекомендовані індивідуальні щоденні заняття ЛФК, масаж. У період за 2018 рік за заняття донькою гімнастикою у платної групі «Нокаут» у м. Винниця позивачкою було сплачено 2910 грн. Крім цього, для заняття гімнастикою доньці був придбаний спортивний одяг та знаряддя на загальну суму 3524 грн.. В зв'язку з тим, що з 2018 року позивач з донькою проживає у м. Вінниця, від дому до місця занять - значна відстань - тому для щоденних поїздок на гімнастику доньці були придбані учнівські проїзні квитки - у 2018 році - на загальну суму 590 грн. Таким чином на виконання рекомендацій лікарів по лікуванню доньки позивачкою у 2018 році було витрачено коштів на загальну суму 8164,90 грн. Крім додаткових витрат на лікування дитини законодавець передбачає як додаткові витрати і заняття по розвитку здібностей дитини, в тому числі і платні заняття в тому числі на мовних курсах. Донька навчається на платних курсах англійської мови. Відповідно до доданих квитанцій - вартість підручника та навчання за період з серпня 2018р. по січень 2019р. склала 2690 грн. Таким чином усього за період 2018 року січень 2019 року позивачкою на реабілітацію (лікування) та навчання неповнолітньої доньки [PERSON] витрачено додаткові кошти на суму 10854,90 грн. Відповідач працює оператором заправних станцій 3 розряду у TOB «ЛІК-ТАУН», його середня заробітна плата складає більш 5500 грн. на місяць, про що свідчить довідка з місця роботи, а тому звертається до суду з вказаною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої просила розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви позивачка [PERSON] з 30.04.2004 року перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 153. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.03.2018 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у сторін 10.12.2008 року народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ОЛ № 071284 від 17.12.2008 року. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2018 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року по 10.12.2026 року. Відповідач працює оператором заправних станцій 3 розряду у TOB «ЛІК-ТАУН», його середня заробітна плата складає більш 5500 грн. на місяць, про що свідчить довідка з місця роботи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. СК України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Окрім того, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. Так, позивачем надано медичні документи, зокрема епікризи з медичної карти хворої [PERSON], згідно яких вбачається, що неповнолітня [PERSON] страждає захворюванням внаслідок органічного ураження ЦНС, лівосторонній спастичний геміпарез. При цьому - згідно рекомендацій лікарів - таке лікування неповнолітня [PERSON] повинна проходити кожні 3 місяця. Так починаючи з 2013 року - неповнолітня [PERSON] кілька разів на рік перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні дитячої міської лікарні. У 2018 році неповнолітня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 02.04.18 по 16.04.18р. Останній раз неповнолітня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.10.18р. по 06.11.18р. у неврологічному відділенні ВОПНЛ ім. ак. [PERSON]. Відповідно до копії епікризу - за час знаходження на лікуванні у стаціонарі неповнолітню [PERSON] було проведено обстеження МРТ головного мозку вартістю 950 грн. та придбані лікарські засоби на суму 190,90 грн. Крім того, відповідно до доданих виписних епікризах передбачено, що неповнолітній [PERSON] рекомендовані індивідуальні щоденні заняття ЛФК, масаж. У період за 2018 рік за заняття донькою гімнастикою у платній групі «Нокаут» у м. Вінниця позивачкою було сплачено 2910 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Крім цього, для зайняття гімнастикою неповнолітній [PERSON] був придбаний спортивний одяг та знаряддя, а саме: гімнастичні получешки вартістю 810,00 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату покупки становить 344,68 грн., скакалка з люрексом вартістю 1400,00 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату покупки становить 595,74 грн., Chacott лента 65491-Gradation Med 5 м. синт. шелк 779 Oscar Blue вартістю 730,00 грн., получешки мастер вартістю 210,00 грн., а всього на загальну суму 1880,42 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій. Щодо придбання лосин, шкарпеток дитячих з фюрексом, а також учнівських проїзних квитків, матеріалами справи не доведено їх необхідність для розвитку особливих здібностей чи лікувальної необхідності. Крім додаткових витрат на лікування дитини законодавець передбачає як додаткові витрати і заняття по розвитку здібностей дитини. Так, неповнолітня [PERSON] навчається на платних курсах англійської мови. Відповідно до доданих квитанцій - вартість підручника та навчання за період з серпня 2018р. по січень 2019р. склала 2690 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Таким чином позивач у період з 2018 року по січень 2019 року понесла додаткові витрати на дитину у розмірі - 8621,32 грн., які пов'язані з медичним обслуговуванням, придбанням ліків, проведеними дослідженнями, витрати на заняття по розвитку здібностей дитини. Враховуючи, що відповідач є працездатним, офіційно працює, не є інвалідом , а відтак зобов'язаний брати участь у таких витратах, тому з останньої підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, що викликані її лікуванням та заняття по розвитку здібностей дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки витрати які поніс позивач зумовлені негативними фактами (хвороба), та необхідністю додаткового розвитку здібностей дитини, що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання [PERSON], [INFO] на суму 8621,32 грн., а враховуючи те, що участь у додаткових витратах приймають обоє батьків неповнолітньої [PERSON], а також те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки, а тому вказану суму додаткових витрат необхідно поділити на обох батьків, та стягнути з [PERSON] половину вказаної суми, що складає 4310,66 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 4310,66 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 305,14 грн. (4310,66 грн. / 10854,90 х 768,40 грн. = 305,14). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial