Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до Комінтернівського районного суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , треті особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради , [PERSON] , в якому просить встановити факт того , що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є донькою позивача [PERSON] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , призначити позивача [PERSON] , опікуном її онуки [PERSON] , [INFO] , стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання онуки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його доходів (заробітку) , але не менш ніж Ѕ частина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що її донька [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Горлівка. Після неї залишилась її донька [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивача. На теперішній час , позивач разом з онукою [PERSON] проживає на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Горлівка Донецької області та знаходиться на повному утриманні [PERSON] .. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає , матеріально не забезпечує , її життям не цікавиться. Рішенням суду не визнаної «ДНР» від 20 березня 2020 року відповідача по справі був позбавлений батьківських прав та призначено [PERSON] опікуном неповнолітньої [PERSON] . У зв`язку з чим , позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] та призначити її опікуном , як єдиного близького родича , та на підставі цього стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання онуки. Крім того , позивач просить встановити факт того , що [PERSON] , [INFO] ,яка померла [INFO] в м. Горлівка, є її донькою та матір`ю [PERSON] , [INFO] .Цю вимогу позивач мотивує тим , що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова було встановлено факт смерті доньки позивача [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Горлівка. Однак у зв`язку з тим , що у цій заяві було помилково вказано прізвище померлої « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб від 17.10.2017 року невизнаної «ДНР» замість правильного прізвища « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про її народження. На підставі вказаного рішення суду позивачем було отримано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Горлівка. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить встановити факт родинних відносин , що має юридичне значення. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2020 року цивільну справу направлено за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Постановою Харківського апеляційного суду від 20.01.2021 року ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2020 року скасовано , та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 29.01.2021 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.03.2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі. 25.05.2021 року зі служби у справах дітей по Слобідському району м. Харкова надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та недоцільне призначення [PERSON] , опікуном дитини. Ухвалою Комінтернівського районного від суду м. Харкова від 01.06.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовільнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Слобідському району в судовому засіданні пояснила , що з дитиною вони не спілкувались з причин того , що малолітня [PERSON] зареєстрована та фактично проживає разом із [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , та дитина в м. Харкові ніколи не була. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи , яка потребує опіки чи піклування , або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Таким чином , вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявився , про день та час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб , шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судова влада України , причини своєї неявки суду не повідомив , відзиву та пояснень не надав. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, допитавши позивача як свідка, прийшов до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено , що згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , виданого повторно , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). В копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 14.09.2012 року зазначено в графі батько [PERSON] , в графі мати вказано [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Горлівським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції «Донецької Народної Республіки», [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвища « [PERSON] » (а.с.22). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року було встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла в м. Горлівка Донецької області (а.с. 19-21). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.10.2020 року Харківським міським ВРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , [PERSON] , [INFO] , померла в м. Горлівка Донецької області (а.с. 4). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила , що її донька [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Горлівка. Після її смерті позивач виховує свою онуку [PERSON] .. Батько дитини [PERSON] не приймає участі у її вихованні та утриманні , бачив дитину усього два рази у житті. Дитина боїться свого батька. На даний час дитина проживає разом з позивачем в м. Горлівка , але в м. Харкові у позивача є тимчасове місце проживання у модульному містечку. Свідок пояснила , що отримує пенсію і в України і на тимчасово окупованій території , крім того , отримує пенсію на дитину як опікун на території непідконтрольній Українській владі , та хоче отримувати пенсію на дитину в Україні у зв`язку із втратою годувальника та привезти дитину до Харкова для обстеження лікарями, а без позбавлення батька дитини батьківських прав та встановлення опікунства це неможливо. Таким чином , факт того , що [PERSON] , [INFO] , померла в м. Горлівка Донецької області є донькою [PERSON] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] знайшов своє підтвердження матеріалами справи та наданими поясненними позивача в якості свідка , у суду є всі правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до висновку Департаменту Служб у справах дітей № 313 від 21.05.2021 року, визнано не доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини - [PERSON] , [INFO] та призначити позивача - [PERSON] опікуном над дитиною (а.с.91-94). Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до частини ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те , що рішенням іменем Донецької Нородної Республіки від 10.03.2020 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] з наступних підстав. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року. Місто Горлівка Донецької області , є населеним пунктом , на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином , рішення «Центрально - Міського міжрайонного суду м. Горлівка Донецької області» не створює правових наслідків на території України. Крім того , позивач вказує на те , що в матеріалах справи є заява відповідача [PERSON] яка посвідчена нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу , в якій відповідач відмовляється від своїх батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , 01.09.2012 року (а.с.11). Суд також не бере до уваги цей доказ , оскільки вказана заява була врахована при винесені рішення «Центрально - Міського міжрайонного суду м. Горлівка Донецької області» від 10.03.2020 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав, Комінтернівському раонному суду м. Харкова при розгляді справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] не надавав зави , що була посвідчена нотаріально на території України. Таким чином , позивач не надала доказів того , що [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. Враховуючи висновок Департаменту служб у справах дітей , досліджені в судовому засіданні докази , суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] [INFO] . Згідно із ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування тощо. Відповідно до частин 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову позивачу в позбавлені батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 01.09.2012 року то і не має правових підстав для призначення [PERSON] опікуном над малолітною [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина не визнана на території України такою , що позбавлена батьківського піклування. Оскільки судом було відмовлено [PERSON] у призначені її опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про відмову у стягненні аліментів на її користь на утримання онуки. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial