Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 29.10.2019 року мотивуючи тим, що вона та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Згідно розпорядження начальника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служби приватизації державного житлового фонду від 25.10.2018 року № 1-2-13 їй та її дітям, було надано право приватизувати вказану квартиру. Свідоцтвом про право власності від 25.10.2018 року виданого комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду було посвідчено, що вищезгадана квартира належить [PERSON] (1/3 частини), [PERSON] (1/3 частини), [PERSON] (1/3 частини) квартири. Дане право власності нами було зареєстровано 07.11.2018 року. Відповідно до ордера №39 від 01.07.1993 року, виданого Міністерством оборони, квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] (квартиронаймач-свекор) та членам його родини: [PERSON] (дружині), [PERSON] (сину), [PERSON] (доньці). Між КП БМР «Білоцерківтепломережа» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з підігріву води та опалення та на його ім`я приходили квитанції на оплату послуг з опалення. 29.07.2008 року між нею та [PERSON] (син квартиронаймача) був укладений шлюб у Відділі РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду 12.09.2014 року, справа 357/8186/14-ц, шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Діти залишились проживати зі мною за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (свекор) помер. На момент смерті він був зареєстрованим та проживав у квартирі [ADDRESS] . [INFO] помер її колишній чоловік - [PERSON] . На момент смерті він був зареєстрованим та проживав у квартирі [ADDRESS] . Приблизно у 2000 році померла [PERSON] , яка на момент смерті вона була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі. При житті жоден з членів сім`ї [PERSON] право власності не оформив і квартира залишилась не приватизованою. ЇЇ діти, [PERSON] та [PERSON] , з 23.06.2009 року були зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , однак, після розірвання шлюбу, з 2014 року, вони проживали разом нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 25.01.2019 року, отже, послугами з надання житлово-комунальних послуг, що надавались відповідачами не користувались. Договору про надання послуг, як квартиронаймачі з відповідачами не укладали і не могли укласти, бо були та є неповнолітніми особами. Між нею, її неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та КП БМР «Білоцерківтепломережа» могли виникнути договірні відносини з надання послуг опалення лише з листопада 2018 року. Договірні відносини між позивачем та КП БМР «ЖЕК № 1» також виникли з 07.11.2018 р., з моменту оформлення права власності на квартиру.18.12.2018 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернулось до неї, до її неповнолітньої доньки [PERSON] та до її покійного свекра [PERSON] з позовом про стягнення боргу в розмірі 35150,84 грн. за опалення та підігрів води та стягнення судових витрат на оплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2019 року позовна заява була прийнята та відкрито провадження у справі № 357/14992/18. Позов КП БМР «Білоцерківтепломережа» вона не визнавала та не підтримувала та подала відзив на позовну заяву. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.07.2019 року було встановлено, що вона та її донька не були наймачами та членами сім`ї наймача квартири [ADDRESS] . КП БМР «Білоцерківтепломережа» клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами до суду не подав, а подав заяву про закриття провадження у справі, а саме заяву про відмову від позову, а саме щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на свою користь боргу за опалення та підігрів води, який утворився за період з 01.08.2015 року по 01.12.2018 року, та провадження у справі № 357/14992/18 було закрито. Дана квартира нею та її дітьми приватизована, а не успадкована, тому вимоги кредитора до них, як спадкоємців, не може бути застосована.Таким чином, відповідачі стягуючи з неї борг за комунальні послуги, неправомірно нарахували борг (відповідач-1 в розмірі -56676,54грн., відповідач-2 - в розмірі 15830,87грн.), оскільки такі суми боргу були нараховані за той період, коли квартира не перебувала у її власності або її неповнолітніх дітей, послугами, які надають відповідачі не користувались, відповідні договори не укладали. 10.09.2019 року вона з листом звернулась до відповідача-1 з проханням досудового врегулювати питання та скасування заборгованості в повному розмірі, що виникла до 08.11.2018 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , що виникла до оформлення права власності на квартиру, однак листом вих. №155 від 30.09.2019 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» про результати розгляду її звернення було повідомлено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Також, зазначено, що у неї виникло зобов`язання з підстав передбачених законодавством по сплаті послуг за опалення та підігрів води з моменту отримання свідоцтва право власності на житло. Таким чином, відповідач, підтвердив неправомірність стягнення з неї заборгованості, що виникла до 08.11.2018 року. Також, 10.09.2019 року позивач звернулась до КП БМР «ЖЕК № 1» з проханням досудового врегулювання спору та скасування заборгованості, що виникла до 08.11.2018 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , однак, отримала у відповідь лист вих.. № 775 від 07.10.2019 року, яким зовсім не надано відповіді на її звернення. Однак, при приватизації квартири, КП БМР «ЖЕК № 1» відмовилося підписувати заяву на оформлення передачі в приватну власність квартири, доки вона не сплатить борг, що виник за останні 3 роки. Тому, вона змушена оплатити борг, що виник за період з 2015 по 2018 роки, що становив 10993,06грн. Однак, за особовим рахунком № [NUMBER] рахується заборгованість у розмірі 15830,87 грн., тобто це сума заборгованості, що виникла до 2015 року, яку скасовувати відповідач в добровільному порядку відмовляється. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Таким чином, у відповідача, відсутнє право вимоги стягнення заборгованості, що виникла до 2015 року. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.Таким чином, КП БМР «Білоцерківтепломережа» зобов`язуючи її оплатити послуги заопалення та підігрів води в розмірі 56 676,54грн., що їй не надавались та не були спожиті, порушує її право як споживача передбачене п. 7 ч. 1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічне її правоспоживача, порушує і КП БМР «ЖЕК № 1», що надає послуги з утримання таобслуговування будинку, стягуючи з неї 15830,87 грн., за послуги, що їй ненадавались та не були спожиті. Наявність неправомірно нарахованої заборгованості відповідачами впливає на втрату її права на оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, що в свою чергу призводить до скрутного матеріального становища, оскільки вона сама виховую двох неповнолітніх дітей, батько яких помер.Тому, просила скасувати заборгованість, що виникла за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» до 08.11.2018 року в розмірі 56 676,54 грн. та скасувати заборгованість, що виникла за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] перед КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №1» до 08.11.2018 року в розмірі 15 830,87 грн. 11.11.2019 року було відкрито провадження у справі, після усунення недоліків позовної заяви, та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 22.11.2019 року представник відповідача Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві заперечує та вважає, що даний позов необґрунтований та не може бути задоволений з наступних підстав. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разійого порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» є юридичною особою, що засновано на власності територіальної громади міста Біла Церква.Частина четверта статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 13 цього ж Закону, за функціональним призначенням централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Отже, КП БМР «Білоцерківтепломережа» надаєжитлово-комунальні послуги, а саме є виконавцем послуг з централізованого опалення. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення(стандарту)бухгалтерського обліку 10 Дебіторська заборгованість» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності,є господарською діяльністю підприємства.Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий за адресою [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора/тобто підприємства-виконавця. Крім того, щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством, не встановлено процедури та не визначено механізму списання заборгованості. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-3986св14.Листом Міністерства з питань ЖКГ України №12/1-64 від 17.05.2007 року зазначено, що «списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено». Тому, враховуючи вищевикладене, заперечують проти позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про скасування заборгованості,що виникла за адресою: [ADDRESS] в повному обсязі, та відповідно просять відмовити в задоволенні позовних вимог. 05.12.2019 року представник відповідача Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №1» подав до суду на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що квартира [ADDRESS] була приватизована позивачем та її дітьми: [PERSON] та [PERSON] . У своїй заяві на приватизацію позивач зазначала, що займає квартиру на умовах найму (тобто, ще до моменту приватизації позивач разом з дітьми проживала у квартирі. Відповідно до ст. 64 ЖКУРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.Таким чином, обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виник у позивача тачленів її сім`ї, саме як у наймачів житла. Окрім того, при наданні відповіді вх. № 1193 від 10.09.2019 року на звернення позивача, було виявлено, що заява на приватизацію була оформлена 01.11.2019 року. При цьому, свідоцтво про право власності за результатами приватизації видано 25.10.2019 року. Згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, заява на приватизаціюквартири подаєтьсядо органів приватизації до моменту приватизації.У випадку позивача, приватизація відбулась домоменту оформлення заяви на її проведення, внаслідок чого постає питання щододотримання норм чинного законодавства при здійсненні приватизації квартири. Враховуючи вище наведене постає питання: яким чином процес приватизації та видачі свідоцтва про право власності міг передувати оформленню заяви на їїпроведення.Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї від 06.02.2019 року, відомо, що діти позивача: [PERSON] та [PERSON] ,зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . 06.2009 року.Згідно акту № 29/1від 25.01.2019 року, в приміщенні КП БМР «ЖЕК № 1», власником кв. [ADDRESS] саме : кв. № 75 - [PERSON] та кв. № 71 - [PERSON] , було засвідчено факт проживання - [PERSON] , [INFO] , та її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у даному приміщенні з 28.10.2014 року по 03.12.2018 рік. Однак, варто уточнити процедуру оформлення акту, тобто, акт оформлюється в приміщенні КП БМР «ЖЕК № 1» працівниками, у яких немає можливості перевірити, в який період особи, яких посвідчують, проживають за вказаною адресою і чи дійсно проживають. Тому акт складається виключно зі слів сусідів та посвідчується начальником КП БМР «ЖЕК №1». Власник (співвласник квартири) або зареєстрована особа та мешканці будинку (сусіди) своїми підписами несуть персональну/матеріальну відповідальність за достовірність наданої інформації (в т.ч. інформації щодо зареєстрованих, але не проживаючих осіб).Тому, постає питання чи достатньо лише акту, складеного зі слів сусідів, аби довести факт не проживання осіб в період з 28.10.2014 року по 03.12.2018 рік, за вказаною адресою.Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 1» є лише виконавцем послуг з утримання будинків і споруд таприбудинкових територій.Згідно зч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.Розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Дійсно, при оформленні заяви у приміщенні КП БМР «ЖЕК № 1», позивач сплатила суму боргу в межах строку позовної давності. Станом на жовтень 2019 року сума заборгованості по особовому рахунку становить - 15830,87 грн. Позивач зазначає, що після спливу строку позовної давності, Відповідач-2 не має права вимоги стягнення заборгованості, що виникла до 2015 року. Однак, насправді, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про стягнення, однак це не передбачає скасування чи списання заборгованості.Разом з тим, списання заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є недопустимими, оскільки це є питанням внутрішнього бухгалтерськогообліку КП БМР «ЖЕК № 1». Більше того, механізму списання заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чинним законодавством України не передбачено.Окрім того, позивач зазначає, що порушуються її права на отримання субсидії, однак, це є наслідком невиконання своїх обов`язків споживача. Ця заборгованість суттєво порушує інтереси КП БМР «ЖЕК № 1», оскільки призводить до нестачі коштів і неможливості нормального виконання необхідних робіт. Отже, права позивача не порушено, позов не обґрунтовано, а тому, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного, просив відмовити [PERSON] в позовних вимогах у повному обсязі та закрити провадження по справі № 357/12241/19. 10.12.2019 року клопотання відповідача Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №1», про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, залишено без задоволення. 10.12.2019 року та 12.12.2019 року позивач подала до суду відповіді на відзив, в яких зазначила, що відповідно до ст. 322 ЦКУкраїни на власника покладено тягар утримання майна. Таким чином новий власник майна не зобов`язаний платити за борги попереднього власника, якщо він не брав насебе обов`язку про сплату таких боргів. Договори про надання послуг не обтяжують майно, таким чином за відсутності умови по сплаті боргів попереднього власника в договорі по відчуженню нерухомого майна, суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимогах до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник нерухомого майна.Поряд із тим, у випадку, якщо новий власник набув право власності у порядку спадкування, то на нього, відповідно до ст. 1218 ЦК України, переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті в розмірі вартості спадкового майна. Крім того, кредитору спадкодавця при зверненні з вимогами до спадкоємця потрібно дотримуватись вимог встановлених ст.ст. 1281-1282 ЦК України. Наголошує на тому факті, що до моменту оформлення права власності на квартиру на її ім`я та за її неповнолітніми дітьми, квартира знаходилась в комунальній власності. Квартира не успадкована, а саме приватизована. Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповіднихположень законодавства у сфері захисту прав споживачів вважається, що для цілей застосування Закону України «Про захист прав споживачів» та пов`язаного зним законодавствапро захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, ціну продукції визначено неналежним чином. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.Тому посилання КП БМР «Білоцерківтепломережа» на відсутність процедури та механізму списання заборгованості на законодавчому рівні є неправомірним та незаконним та вважає, що доводи відповідача КП БМР «Білоцерківтепломережа» повинні бути відхилені, а її позовна заява задоволена.Також, вкотре зазначає, що відповідно до ордера №39 від 01.07.1993року виданого Міністерством оборони квартира [ADDRESS] був виданий [PERSON] (квартиронаймачісвекор) та членам його родини: [PERSON] (дружині), [PERSON] (син і колишній чоловік), [PERSON] (доньці).12.09.2014 року, шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Діти залишились проживати з нею за адресою [ADDRESS] , однак були зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Наголошує, що з наймачем [PERSON] (колишнім чоловіком) після розірвання шлюбу, з 12.09.2014 року вона не проживала разом, спільне господарство не вела. Їхні спільні діти проживали з нею, про що наданий Акт про фактичне місце проживання. В своєму відзиві КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» посилається на договір найму, на підставі якого позивач отримала в приватизацію житлове приміщення та посилається на ст. 64 ЖКУРСР, а саме про майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. По-перше, у неї відсутній примірник договору найму, тому твердження про перехід прав та обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення є лише припущенням відповідача-2, оскільки примірник договору найму відповідачем-2 не був наданий до суду. По-друге, враховуючи положення ст. 64 ЖК УРСР ні вона, ні її неповнолітні діти, до майнових зобов`язань щодо оплати за комунальні послуги в період з 12.09.2014 року до листопада 2018 року не мали і не могли мати. Крім того, посилання КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1», що списання заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є недопустимим та відсутній механізм списання заборгованості за послуги, законодавством не передбачено, абсолютно не повинно стосуватись позивача, оскільки, дана заборгованість виникла внаслідок несплати за надані послуги іншими особами, які безпосередньо такими послугами користувались. Повідомляє, що списання боргів можливе в судовому порядку. Зауважує, що відповідачі звертались до Білоцерківського міськрайонного суду з питанням стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги: справа №357/4215/14-ц від 02.04.2014 року, заявник КП БМР «Білоцерківтепломережа», боржникпо справі [PERSON] ; справа №357/15074/15-ц від 20.10.2015 року, заявник КП БМР «Білоцерківтепломережа», боржник по даній справі [PERSON] ; справа №357/13924/13-ц від 30.09.2013 року, заявник КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1», боржники по даній справі [PERSON], [PERSON] , [PERSON] . Вона не була визначена як відповідач або боржник. До моменту оформлення права власності на квартиру на її ім`я та за її неповнолітніми дітьми, квартира знаходилась в комунальній власності, квартира ними не успадкована, а саме приватизована. Наголошує, що особові рахунки на сплату за комунальні послуги до листопада 2018року не були оформленні на ім`я позивача, договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного між позивачем та відповідачами до листопада 2018 року теж не було укладено.Тому, вимоги відповідачів до неї, як боржника, сплатити заборгованість, що виникла до листопада 2018року по сплаті за надані житлово-комунальні послуги є неправомірними та незаконними. Тому, вважає, що доводи відповідача КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» повинні бути відхилені, а позовна заява задоволена. Клопотань відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України від жодної із сторін станом на 13.01.2020 року про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в справі матеріали, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та її неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані на адресою: [ADDRESS] , є власниками вказаної квартири, що підтверджено свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 25.10.2018 року виданого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження начальника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служби приватизації державного житлового фонду від 25.10.2018 року № 1-2-13 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5,6,8,15, 16,17,18,20). Встановлено, що відповідно до ордера № 39 від 01.07.1993 року, виданого Міністерством оборони (а.с.10), офіцеру [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) було надано право на зайняття в [ADDRESS] . Також, встановлено, що [PERSON] з 29.07.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (син квартиронаймача), який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 12.09.2014 року, справа 357/8186/14-ц. Рішення набрало законної сили 28.10.2014 року (а.с.13,14). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 25.01.2019 року, складеним в приміщенні КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» (а.с.19). Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (квартиронаймач) та [INFO] помер колишній чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.11, 12). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2019 року було відкрито провадження у справі № 357/14992/18 за позовом КП БМР «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості та ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.07.2019 року було закрито провадження у справі № 357/14992/18 щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на свою користь боргу за опалення та підігрів води, який утворився за період з 01.08.2015 року по 01.12.2018 року, якою встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] не були наймачами та членами сім`ї наймача, оскільки в квартирі [ADDRESS] в період з 01.08.2015 року по 01.12.2018 року не проживали, а проживали з 28.10.2014 року по 03.12.2018 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-28). 10.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до КП БМР «Білоцерківтепломережа» із заявою про скасування заборгованість в повному розмірі, що виникла до 08.11.2018 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] (а.с.30). Однак листом вих. №155 від 30.09.2019 року (а.с.32), КП БМР «Білоцерківтепломережа» було повідомлено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Також, зазначено, що у [PERSON] виникло зобов`язання з підстав передбачених законодавством по сплаті послуг за опалення та підігрів води з моменту отримання свідоцтва право власності на житло, а суди мають право обмежити період, за який може бути стягнуто борг, строком позовної давності, яка може застосовуватись лише судом. Також, 10.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» із заявою про скасування заборгованість в розмірі 15830,87 грн., що виникла до 08.11.2018 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] (а.с.31). Однак, листом вих. № 775 від 07.10.2019 року (а.с.33), КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» було повідомлено, що позивач разом зі своїми дітьми приватизувала квартиру за адресою [ADDRESS] . У заяві на приватизацію позивач зазначила, що займає квартиру на умовах найму, тобто обов`язок оплати житлово-комунальних послуг виникає у неї та членів її сім`ї саме як у наймачів житла, крім того було виявлено, що заява на приватизацію було оформлено 01.11.2018 року, а свідоцтво про право власності на квартиру видано 25.10.2018 року. Позивач зазначає, що при приватизації квартири, КП БМР «ЖЕК № 1» підписало заяву на приватизацію від 01.11.2018 року (а.с. 72), лише після оплати нею боргу, що виник за період, що складає позовну давність (з 2015 по 2018 роки) та становив 10 993,06 грн., що не заперечується сторонами та визнається відповідачем КП БМР «ЖЕК № 1». За особовим рахунком № [NUMBER] рахується заборгованість у розмірі 15830,87 грн., тобто сума заборгованості, що виникла до 2015 року, що підтверджується довідкою по оборотах особового рахунку та квитанцією на оплату комунальних послуг КП БМР «ЖЕК № 1» за вересень 2019 року (а.с. 34-36, 68-71), яку скасовувати відповідач в добровільному порядку відмовляється. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Згідно із статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» є юридичною особою, що засновано на власності територіальної громади міста Біла Церква та є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква, що підтверджується копією рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року №388 (а.с. 26). Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте, вищевказані норми закону не містять обов`язку виробника або виконавця житлово-комунальних послуг щодо списання поточної заборгованості зі сплати за надані комунальні послуги на вимогу споживача. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Також, як зазначалося вище, позивач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку набули у власність 25.10.2018 року, шляхом приватизації комунальної власності. Так, відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний платити за борги попереднього власника, якщо він не брав на себе обов`язку про сплату таких боргів. Відповідачі у справі не заявляють вимог про стягнення з позивача боргів за комунальні послуги, КП БМР «Білоцерківтепломережа» в розмірі - 56676,54 грн. та КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» в розмірі 15830,87грн., а ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.07.2019 року було закрито провадження у справі № 357/14992/18 щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу за опалення та підігрів води, який утворився за період з 01.08.2015 року по 01.12.2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Також, слід врахувати, що відповідачі КП БМР «Білоцерківтепломережа» та КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» звертались до Білоцерківського міськрайонного суду з вимогами про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з попередніх власників, а саме: судовий наказ від 20.10.2015 року у справі №357/15074/15-ц за заявою КП БМР «Білоцерківтепломережа» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.09.2013 по 01.08.2015 року в сумі 10845,34 грн. та судовий наказ від 30.09.2013 року у справі №357/13924/13-ц за заявою КП БМР«Житлово-експлуатаційна контора №1» про стягнення боргу за спожиті послуги з надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 10054,54 грн. станом на 01.09.2013 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 90,92). Щодо вимоги позивача про скасування заборгованості за опалення та підігрів води та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Враховуючи вимоги Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 р. № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я позивача в КП БМР «ЖЕК № 1» та особовий рахунок № [NUMBER] відкритий в КП БМР «Білоцерківтепломережа» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідачів. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, скасування заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Що узгоджується з висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-3986св14. Також, відповідно в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64, зазначено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Тому, закінчення строку позовної давності не тягне за собою автоматичного списання заборгованості. Суд, також, враховує і ту обставину, що відповідачами не заявлено вимог про стягнення з позивача вказаних боргів за надані житлово-комунальні послуги, тому і підстав застосовувати позовну давність на даний час немає. Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач посилається на порушення відповідачами її прав щодо визначення ціни продукції неналежним чином. Так, п.7 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. В даному випадку позивачем не оспорюється ціна (вартість, тарифи) комунальних послуг, які надаються відповідачами, а не визнається заборгованість, що рахується на особових рахунках, які переоформлені на її ім`я, однак сам по собі факт зазначення заборгованості по комунальним послугам, який утворився з вини попередніх споживачів, не свідчить про порушення відповідачами її прав, як споживача послуг. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовом, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed