overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вона, [PERSON] являється власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Відповідачка, [PERSON], яка доводиться дочкою позивачці, була зареєстрована у будинку з дозволу власника, однак з 2007 року за зазначеною адресою не проживає, тобто більше 10 років, у зв'язку з чим позивач вважає, що остання втратила право на користування житлом. Відповідач, яка більше 10 років проживає в належному їй будинку, розташованому в [ADDRESS] і який вона отримала в спадок не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання в будинку позивача, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою від 19.09.2018 відкрито провадження в справі. Справа призначена до розгляду на 09 год. 30 хв. 17.10.2018 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відзиву на позов відповідач не подав. Суд, дослідивши докази надані позивачем встановив, що згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2007 та реєстраційного посвідчення позивач, [PERSON], являється власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Згідно записів вчинених у Домовій книзі на вищевказаний житловий будинок, судом встановлено, що крім позивача у житловому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], про що проставлено штемпель відповідної форми та змісту. Жодних інших доказів, які б підтверджували обставини на які посилається позивач у своєму позові нею не надано. Згідно ст. 47 Кконституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б доводили наявність законних підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що належить позивачу в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі ст.ст.16, 319, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 04.11.2018 Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №69. У позові позивач вказує, що вони мають із відповідачем спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що через різні погляди на сімейне життя між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, внаслідок чого вони припинили спільне проживання, дитину разом не виховують, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 12.01.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2018, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ст. 105, 110, Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до . Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України ). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не вжив жодних дій щодо збереження шлюбу, що свідчить, що сторони не мають наміру щодо примирення, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. За таких обставин, суд задовольняє позов. Згідно ст. 113 СК України, суд вважає за можливе залишити позивачеві на її вимогу для подальшого іменування прізвище набуте, у зв`язку із реєстрацією шлюбу « [PERSON] ». Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 13.08.1995 Липовецьким районним відділом реєстрації актів громадського стану Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 45. У позові позивач вказує, що вони мають спільних дітей, які вже повнолітні. Причиною розірвання шлюбу називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини погіршились, між ними почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до втрати почуття поваги та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку із чим позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, що стало підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відповідач до суду відзиву не подав. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак просила суд вимоги задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 30.03.2020 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.08.1995, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач на пропозицію суду викладену в ухвалі від 03.10.2019 не надав жодних заперечень проти позову, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не надав жодних заперечень, суд вважає, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому його збереження буде суперечити інтересам сторін, отож позов слід задовольнити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29.07.2005 М. Шпаківською сільською радою Рівненського району Рівненської області, про що було зроблено актовий запис №8. В позові позивач вказує, що вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї позивач називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складались через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали непорозуміння та сварки, що призвело до нестерпності сумісного проживання. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам сім'ї, що стало підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не надав. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Ухвалою суду від 14.03.2019 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2005, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач не надав суду жодних заперечень проти позову (відзиву) на пропозицію суду викладену в ухвалі від 26.12.2018, не навів обставин, які підлягають доказуванню при вирішенні даного спору. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, отож позов слід задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. [PERSON] належала 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], що підтверджується листом №97/2-14 від 31.01.2014 року з Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 19.03.2013 року [PERSON] звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, а саме:1/2 частину домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Таким чином на теперішній час [PERSON] не може оформити своє право на спадщину. Позивач до суду не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 11.12.2012 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Факт того, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 24.03.1983 року Бабушкінським відділом РАГС м. Дніпропетровська, а зміна прізвища підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 05.06.2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння розташованого по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під номером 443. Позивач у встановлений шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. (не знайшов підтвердження що вона вступила в права) Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Постановою держаного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори №420/02-31 від 19.03.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дана обставина унеможливлює оформлення їх спадкових прав через державну нотаріальну контору. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року з [PERSON] відповідачем по справі. У шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO] З початку 2014 року вона разом з відповідачем не проживає, спільного господарства не ведуть. Донька проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її долею не цікавиться. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Херсона аліменти на утримання неповнолітньої - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. До суду від позивача надійшла заява про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому 07.06.2003 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського районного управління юстиції, актовий запис -194, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. У шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яка проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, долею дитини не цікавиться, участі у виховані не приймає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для відмови в задоволенні позову не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.05.2010 року. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення №666/1565/14-ц Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Малолітня донька проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу, вихованням дівчинки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. За таких обставин, просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини у в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. До суду від позивача надійшла заява в якій просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов законним та обґрунтованим, у звязку з чим підлягає задоволенню з наступного: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ №053525 виданого Дніпровським відділом РАЦС, актовий запис №150. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона №666/1565/14-ц від 07.04.2014 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], 21.04.2010року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ №102364, яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, долею дитини не цікавиться, участі у виховані не приймає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для відмови в задоволенні позову не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] - відповідачем по справі. 30.07.2012 року у них народилася донька [PERSON] [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження виданого 23.05.2013 року батьком дівчинки є [PERSON]. На даний час донька перебуває на повному її утриманні та проживає разом з нею за адресою: м. Херсон, вул.. Левітана /Айвазовського,12/6. Відповідач однією сімєю з нею не проживає, спільного господарства не ведуть, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. [PERSON], на даний час працює за кордоном та має стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти. За таких обставин просить стягнути з відповідача аліменти на аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. До суду від позивача надійшла заява про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] Ділнарія Володимирівна та [PERSON] проживали однією сімєю у незареєстрованому шлюбі. 30.07.2012 року в них народилася донька - [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ №161953, виданого 23.05.2013 року Відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Батьком малолітньої [PERSON] зазначено - [PERSON] громадянина [PERSON]. На даний час [PERSON] з відповідачем однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть. Малолітня [PERSON] проживає разом з матірю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає долею дитини не цікавиться, участі у виховані не приймає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для відмови в задоволенні позову не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно та просила їх задовольнити. Відповідач не у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що сторони мають малолітню доньку Вікторію, [INFO], який знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька або матери. Враховуючи наведені норми матеріального права та відсутність обставин, з якими закон повязує звільнення від обовязку утримувати дитину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та стягує аліменти на утримання малолітнього у розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме ст.182 СК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved