Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача завданих в результаті ДТП матеріальних збитків в розмірі 33511, 13 грн. та судовий збір 741, 20 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 05.08.2018 року о 17 год. 20 хв. відповідач [PERSON] рухаючись на автомобілі Hyundai\~Sonata, д.н.з. [NUMBER] по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не оцінив дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із належним їй автомобілем ЗАЗ Daewoo\~, д.н.з. [NUMBER] , який рухався під керуванням її сина [PERSON] у зустрічному напрямку, чим відповідач порушив п. 2.3 Б, п. 2.1, п. 11.3 ПДР України. Внаслідок даного ДТП належний позивачу автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 22.10.2018 року №31-10 вартість матеріальних збитків. Завданих власнику КТЗ ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] складає 70291,\~63\~грн.СК «Оранта» виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 40212,50 грн. Відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати позивачу матеріальні збитки заподіяні втратою вартості автомобіля з вини відповідача, а також витрати на проведення експертних досліджень 3432 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. З письмової згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст.\~13,\~81ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями\~12,\~13,\~77 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON] , 05.08.2018 року о 17 год. 20 хв. на 343 км автодороги Київ- Харків-Довжанський, керуючи автомобілем Hyundai\~Sonata, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не оцінив дорожну обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 Б. п. 2.1, п. 11.3 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме, порушення учасниками дорожнього руху правил порожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами ( а.с.5-8). Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року постанову районного суду залишено без змін( а.с.9-12). Згідно ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає встановленими та доведеними обставини, що саме між винними діями [PERSON] , водія автомобіля Hyundai\~Sonata, д.н.з. [NUMBER] , та заподіянню шкоди автомобілю ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Належність автомобіля ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.35). Належність автомобіля Hyundai\~Sonata, д.н.з. [NUMBER] відповідачу встановлено постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.11.2018 року ( а.с.5-8). 29.08.2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 40212, 50 грн., що вбачається із заяви на видачу готівки № 5068688417 від 29.08.2019 року АТ «Ощадбанк» (а.с.36). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 22.10.2018 року №31-10 вартість матеріальних збитків, завданих власнику КТЗ ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] складає 70291, 63 грн. ( а.с.13-33). За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.\~1166,\~1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та\~ст. 1194 ЦК України\~питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються\~главою 67 Цивільного кодексу України\~та\~Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про страхування»\~страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України,\~ст.16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи встановленні обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що позивачу була заподіяна шкода пошкодженням автомобіля ЗАЗ Daewoo, д.н.з. д.н.з. [NUMBER] в розмірі 70291,\~63грн., як встановлено висновком експертного автотоварознавчого дослідження. Так до стягнення в рахунок матеріальних збитків завданих пошкодженням автомобіля підлягає стягненню 30079, 13 грн. (120648, 38 грн. загальна сума 40212, 50 грн. сплачено страховою = 30079, 13 грн. Також підлягають стягненню витрати пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, які згідно квитанції серії ДП №003110 від 22.10.2018 року, складають 3432 грн. Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33511, 13 грн. (30079, 13 грн. матеріальні збитки + 3432 грн. витрати на експертне дослідження. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 741, 20 грн.

Outcome: partial