Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] є батьком їх спільних дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, знаючи, що його діти, [PERSON] та Рікардо-Кирил, потребують батьківської уваги і допомоги. Позивач на даний час працює, але враховуючи незначний розмір доходу, який вона отримує, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання своїх дітей. Позивач посилається на те, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб`єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частку від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, тому просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання своїх дітей, оскільки його дохід приблизно становить 10000 грн. (десять тисяч) в місяць, а тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця, починаючи з 11 грудня 2017 року. 12 січня 2018 року у справі ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Відповідач оспорив заочне рішення,подав заяву про скасування заочного рішення та довідку про свої доходи. 02.05.2018 року заочне рішення від 12.01.2018 року було скасовано, а справа призначена до розгляду на 23.05. 2018 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Змінила розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача на утримання двох дітей аліменти в частці від заробітку відповідача, а саме: 1/3 частину заробітку, але не менше,ніж 50% прожиткового мінімум на дитинку відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяв, клопотань не надіслав. Про причини неявки не повідомив. Вислухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] являються батьками дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Так, відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Іванківського районного суду від 12.06.2017 року (а.с.7). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) м.Б.Церква від 27.11. 2017 року [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом строком на 3 роки( а.с. 47). З довідки Військової частини [NUMBER] від 15 лютого 2018 року №351 слідує,що [PERSON] за листопад( з 27.11), грудень 2017 року та січень 2018 року має стабільну заробітну плату. За три місяці - 15\~408 грн. 24 коп. Статтею 7 СК України\~встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України», але дитина сторін по вині відповідача не має можливості реалізувати в повній мірі своє право. При цьому не встановлено, хто в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину без врахування даних обставин. Дані обставини враховуються, згідно\~статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Відповідно до статті 182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних батьків,\~доньки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той з батьків або зз інших законних представників дитини, разом з яким проживають діти, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини,на трьох і більше дітей- половину заробітку(доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку-1/3 частина, є обґрунтована. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 11 грудня 2017 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 11 грудня 2017 року. Отже, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст.13 Цивільного процесуального кодексу України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 640 гривень на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.141, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved