Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Вашківецької міської ради Вижницького району, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказує, що 12 листопада 2000 року померла мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина і вона, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та право на земельну частку ( пай) розміром 2,0 га. Її сестра [PERSON] не претендує на свою частку у спадщині, не заперечувала проти заповіту матері. До складу спадщини входить, крім зазначеного вище майна, земельна ділянка площею 0,50 га, розташована по вулиці Н.Яремчука, 4 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області. Із них 0,10 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,40 га. - для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту серії 1-ЧВ № 001174, виданий Вашківецькою міською радою за реєстровим номером 33 на ім»я [PERSON], який помер 13 травня 1997 року. Державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори 18 лютого 2000 року видав матері свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,50 га. Проте за життя вона не оформила правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє ім»я . У зв'язку з цим постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори за № 2/02-31 від 14 березня 2013 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просила визнати за [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована на території Вашківецької міської ради по вулиці Н.Яремчука 4 в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області згідно державного акту серії ЧВ № 001174 , виданого зареєстрованим номером 33 Вашківецькою міською радою на ім»я [PERSON], яка належала, [PERSON], який померла , 12.12.2000 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити в повному обсязі. Представник Вашківецької міської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві позовні вимоги визнають на спадщину не претендують та просить справу розглядати у її відсутність. Представник відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецькій області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причину свої неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши доводи представник позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємець за законом першої черги після смерті матері [PERSON], що підтверджується реєстровим записом в Свідоцтві про смерть серії І-МИ №059879 від 15 грудня 2000 року. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 0,50 га, розташована по вулиці Н.Яремчука, 4 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області. Із них 0,10 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,40 га. - для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту Серії І-ЧВ № 001174, виданий Вашківецькою міською радою за реєстровим номером 33 на ім»я [PERSON], який помер 13 травня 1997 року. Державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори 18 лютого 2000 року видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,50 га. Проте за життя вона не оформила правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє ім»я . Спадкоємцем за законом крім позивача являється сестра позивача [PERSON], яка на спадщину за заповітом не претендує. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині не має. Вказане підтверджується заявою адресовану суду в якій позов вона визнає. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у зв'язку із тим, що не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №2/02-31 від 14.03.2013 року. Відповідно п.п. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог Інструкції № 31 «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам № 28 від 15 квітня 1993 року та діяла на час видачі вищевказаного державного акту, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю на той час не було передбачено. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за заповітом чи за законом незалежно від черги. Згідно ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved