Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування квартирою № 8 у будинку № 3 на кварталі Молодіжний в смт. Петропавлівка Станично-Луганського району Луганської області та примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у цій квартирі, обґрунтовуючи який зазначила, що вказана вище квартира належить їй на праві власності. Згідно довідки про склад сімї у її квартири крім неї також проживає її син [PERSON] та відповідач (дружина сина). Однак, на даний час, відповідач тільки зареєстрована в її квартирі, але фактично не проживає в ній з моменту реєстрації. Реєстрація відповідача в її квартирі перешкоджає їй у здійсненні права користування нею, оскільки доводиться сплачувати зайві комунальні рахунки. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності відповідача та третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із договору купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 липня 2008 року вбачається, що позивач є власником квартири № 8, розташованою за адерсою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Петропавлівка, кв. Молодіжний, 8. Довідка про склад родини позивача від 30 травня 2016 року № 1070, видана виконкомом Петропавлівської селищної ради, свідчать про те, що в будинку, який належить позивачу дійсно зареєстрована відповідач, але з моменту реєстрації в ній фактично не проживає. Актом обстеження житлово-побутових умов від 03 червня 2016 року підтверджується факт, що відповідач [PERSON] (невістка позивача) не проживає у квартирі останньої більш ніж 4 роки. Відповідно до вимог статті 3 Сімейного кодексу України та частини другої статті 64 Житлового кодексу України відповідач є фактично членом сімї позивача. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Застосовуючи наведену норму до спірних правовідносин, суд, враховуючи, що відповідач не надала своїх заперечень проти позову, встановивши, що відповідач вже більш чотирьох років не проживає у квартирі, яка на праві власності належить позивачеві, та не користується цим житлом без поважних причин, вважає позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованим, який в цій частині слід задовольнити. Разом з цимвимогу позивача щодо зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою проживання позивача, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню. Так, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Наведена норма закону свідчить, що зняття відповідача з реєстрації місця проживання для уповноваженого органу з реєстрації місця проживання громадян є обовязковою процедурою виконання судового рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, тому в цій частині вимога позивача є безпідставною. Враховуючи, що відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати розподіляються пропорційно задоволених вимог, а позивач за другу вимогу немайнового характеру судовий збір як це вимагає частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» не сплатила, що одразу судом помічено не було, суд вважає необхідним сплачений позивачем судовий збір стягнути на її користь з відповідача, а несплачений судовий збір стягнути з позивача на користь держави. На наведеного,

Outcome: partial