Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідною заявою, в якій просила визначити частки її та її чоловіка у праві спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності за нею на її подружню частку у праві спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом та за її дочкою право власності на майно в порядку спадкування за заповітом та законом після [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29.08.1970 року між нею та її чоловіком був укладений шлюб. В період шлюбу, а саме 24.02.2006 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]. В процесі будівництва житлового будинку її чоловік також приватизував земельну ділянку під будинком, у зв'язку з чим 04.07.2001 року йому видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,08 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Розбіжності в фактичній адресі розташування житлового будинку та земельної ділянки, та адресі, що вказана в правовстановлюючий документах пояснюється рішенням виконкому Глеюватської сільської ради народних депутатів Криворізького району за № 31 від 30.05.1986 року про перейменування вулиця ім.. Сальського в с. Глеюватка на вулицю імені Івана Артемовича Шевченко. 26.01.2002 року її чоловік придбав житловий будинок з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], уклавши договір купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений. Однак до дня смерті її чоловік не зареєстрував в установленому законом порядку право власності на житловий будинок та земельну ділянку, не набувши у повному обсязі права власності на нерухоме майно. Також, в період шлюбу, її чоловіку була виділена у власність земельна ділянка площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з чим 04.08.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку. Таким чином, вищевказане нерухоме майно було набуто в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності їх як подружжя. Оскільки за життя її чоловіка, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників нерухомого майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO]. Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, а саме на: 1/2 частину житлового будинку з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], 1/2 частину земельної ділянки площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства; 1/2 частину житлового будинку з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], нараховану, але не отриману пенсію в розмір 3299,94 грн. 20.05.2013 року її чоловік склав заповіт, згідно якого заповів: [PERSON] - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] та [PERSON], в рівних частках - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Заповіт до дня смерті її чоловіка не змінювався та не скасовувався. [PERSON] на спадщину за заповітом після смерті свого батька не претендує, про що в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву, згідно якої відмовилася від своєї частини спадкового майна за заповітом на користь - [PERSON]. [PERSON] - інший спадкоємець за заповітом після смерті свого батька в установлений законом строк подала до нотаріальної контори спочатку заяву про відмову від спадщини, яку в подальшому відкликала, подавши в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини, не оговоривши в заяві приймає вона лише спадщину за заповітом, та не висловивши своє ставлення до спадщини, яка не охоплена заповітом. Вважає, що оскільки дочка в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, не оговоривши в заяві про відмову від спадщини не охопленої заповітом, тому вона є спадкоємцем за заповітом та законом. Будучи спадкоємцем першої черги за законом звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що відмова спадкоємиці за заповітом - [PERSON] тлумачиться неоднозначно, не можливо встановити дійсні наміри іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON], заповідане майно - житловий будинок з господарчими побудовами та земельна ділянка, які розташовані в [ADDRESS] не були зареєстровані за спадкодавцем до його смерті в державних органах реєстрації нерухомого майна згідно діючого законодавства, крім того, заповідане спадкодавцем майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке було придбане у шлюбі, де шлюбна частка дружини не виділена. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи по суті, в зал судового засіданні не з'явилися, надали суду заяви, в якій просили розглядати справу без їх присутності. Заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 29.08.1970 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був посвідчений Жовтневим р/в РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 828. Після укладення шлюбу подружжю присвоєні прізвища: [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. [PERSON] здійснив будівництво на виділеній йому рішенням Глеюватської сільської ради Криворізького району земельній ділянці та після завершення будівництва житлового будинку, був виготовлений технічний паспорт від 05.12.2005 року, згідно якого за адресою: [ADDRESS] збудовані наступні споруди: житловий будинок А-1, загальною площею 103,70 кв.м, житловою площею 51,70 кв.м., літня кухня-сарай Б, сарай В, гараж Г, теплиця Д, вбиральня Е, паркан № 1-2, водопровід І, замощення ІІ. На збудовані побудови не були оформлені правовстановлюючі документи (а.с. 20-21). 24.02.2006 року Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого у [PERSON] перебуває у власності домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та яке складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 103,70 кв.м, житловою площею 51,70 кв.м., літної кухні-сараю Б, сараю В, гаражу Г, теплиці Д, вбиральні Е, паркану № 1-2, водопроводу І, замощення ІІ (а.с. 19). 24.02.2006 року право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в КП «Криворізьке БТІ» за [PERSON] (а.с. 19 - зворот). В процесі будівництва житлового будинку чоловік позивача також приватизував земельну ділянку під будинком, у зв'язку з чим 04.07.2001 року йому видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДП № 120366. Відповідно до державного акту, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 25). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1201681122014 від 09.07.2014 року земельній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер: 1221882000:03:001:0519 (а.с. 26). 26.01.2002 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав житловий будинок з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], уклавши договір купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений (а.с. 30). Згідно державного акту І-ДП №120360, виданого на ім'я [PERSON], зазначена вище земельна ділянка площею 0,18 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 36). Однак до дня смерті чоловік позивача не зареєстрував в установленому законом порядку право власності на житловий будинок та земельну ділянку в державних органах реєстрації нерухомого майна, не набувши у повному обсязі права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-1201804022014 від 22.08.2014 року, земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер: 1221882000:03:001:0523 (а.с .37). Суд, оцінивши документи, прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений, сторони за договором виконали свої обов'язки і відсутність державної реєстрації на нерухоме майно не спростовує того факту, що [PERSON] придбав вищевказане майно за життя. Також, в період шлюбу, чоловіку позивача була виділена у власність земельна ділянка площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221882000-01-001-0873, у зв'язку з чим 04.08.2006 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 022944 (а.с.39). Оскільки вищевказане нерухоме майно було набуто в період шлюбу, тому воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON], частки позивача та її чоловіка, як співвласників у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників нерухомого майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, а саме на: 1/2 частину житлового будинку з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], 1/2 частину земельної ділянки площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства; 1/2 частину житлового будинку з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. А також до складу спадкового майна входить нарахована, але не отримана пенсія в розмірі 3299,94 грн., яка зберігається у ТВБВ №10003/0372 філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» рахунок [NUMBER], що вбачається з довідки №19-516/03 від 24.03.2014 року (а.с. 43). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 20.05.2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів: [PERSON] - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] та [PERSON], в рівних частках - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Заповіт до дня смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався (а.с.15, 52-54). Згідно довідки Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за № 710 від 01.10.2014 року [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка (а.с. 4). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] також є спадкоємцями першої черги після смерті їхнього батька [PERSON], що підтверджено копіями свідоцтв про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11,14) Згідно відповіді Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області до нотаріальної контори звернулася в установлений законом строк [PERSON], подавши заяву, згідно якої відмовилася від своєї частини спадкового майна за заповітом на користь - [PERSON] (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Згідно ч. 3 ст. 1275 ЦК України положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач під призначив іншого спадкоємця. Згідно відповіді Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] - інший спадкоємець за заповітом після смерті свого батька в установлений законом строк подала до нотаріальної контори спочатку заяву про відмову від спадщини, яку в подальшому відкликала, подавши в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини, не оговоривши в заяві приймає вона лише спадщину за заповітом, та не висловивши своє ставлення до спадщини, яка не охоплена заповітом, в подальшому знову подала заяву про відмову від спадщини. Суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, не відмовившись в заяві від прийняття спадщини не охопленої заповітом спадкове майно, тому вона є спадкоємцем за заповітом та законом тієї частини майна, що не охоплена заповітом. Згідно ч. 1 ст. 2161 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що відмова спадкоємиці за заповітом - [PERSON] тлумачиться не однозначно, не можливо встановити дійсні наміри іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON], заповідане майно - житловий будинок з господарчими побудовами та земельна ділянка, які розташовані в [ADDRESS] не були зареєстровані за спадкодавцем до його смерті в державних органах реєстрації нерухомого майна згідно діючого законодавства, крім того, заповідане спадкодавцем майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке було придбане у шлюбі, де шлюбна частка дружини не виділена (а.с. 17-18). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, оцінивши письмові матеріали, приходить до висновку, що оскільки все майно, яке заповів [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, тому останні мають право на спадкування лише 1/2 частини заповіданого майна. Зокрема, [PERSON] - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], 1/2 частину земельної ділянки площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] та [PERSON], в рівних частках - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] від своє частки спадщини відмовилася на користь позивача, тому її частина спадщини переходить до спадкування [PERSON] - позивачем по справі, яка є спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], 1/2 частини земельну ділянку площею 1,4118 га, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], які були заповідані [PERSON] і від яких вона відмовилася на користь позивача по справі. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач та [PERSON] є спадкоємцями нарахованої, але не виплаченої пенсії померлого, яка не була включена до спадкового майна за заповітом. У зв'язку з тим, що позивач позбавлена можливості в іншому, ніж судовому порядку оформити спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 368, 372, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України:

Outcome: approved