overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є її колишнім чоловіком. В жовтні 2015 року відповідач у зв'язку з фактичним розірванням стосунків з позивачем виїхав з квартири. Останній не проживає в квартирі, не несе витрати пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг. Перешкод у проживанні в квартирі позивач відповідачу не чинила. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 27/. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с. 24/, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажною і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] у м. Києві, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 12.08.2005 року за № 4441 /а.с.13,15-16/. У вищевказаній квартирі зареєстровано четверо осіб, зокрема і відповідач, який є колишнім чоловіком позивача. В жовтні 2015 року відповідач за власним бажанням виїхав з вказаної квартири та не проживає там, що підтверджується актом від 24.10.2016 року складеного ЖЕД №202 /а.с. 10/. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є її колишнім чоловіком. В лютому 2011 року відповідач у зв'язку з фактичним розірванням стосунків з позивачем виїхав з квартири. Останній не проживає в квартирі, не несе витрати пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг. Перешкод у проживанні в квартирі позивач відповідачу не чинила. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 38/. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с. 31,33,37/, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажною і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 21.09.2000 року за [NUMBER] /а.с.4/. У вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб, що підтверджується довідкою Ф № 3 /а.с. 6/, зокрема і відповідач, який є колишнім чоловіком позивача /а.с. 6/. В лютому 2011 року відповідач за власним бажанням виїхав з вказаної квартири та не проживає там, що підтверджується актом від 09.10.2015 року складеного ОСББ «Надія» /а.с. 8/. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, щодо зняття з реєстрації відповідача, оскільки ця вимога є способом виконання рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням і зняття відповідача з реєстраційного обліку здійснюється відповідними органами після набранням рішенням суду законної сили. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, останні становлять 4000 грн., який відповідає вимогам ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим остання та витрати на судовий збір підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідач є колишнім чоловіком позивача. Останній не проживає в квартирі, не несе витрати пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг. Перешкод у проживанні в квартирі позивач відповідачу не чинила. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення /а.с. 37/. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с. 24,35/, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажною і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Треті особи в засідання не з'явилися, про розгляд справи судом повідомлялися, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи в їх відсутність /а.с. 25, 27, 28, 34/. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 06.11.2006 року /а.с. 11/. У вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб, що підтверджується довідкою Ф № 3 /а.с. 12/, зокрема і відповідач, який є колишнім чоловіком позивача /а.с. 12/. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач разом з третьою особою є співвласниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві приватної власності в рівних долях. Відповідач є колишнім співмешканцем позивача з яким вони проживали разом в громадянському шлюбі. Останній не проживає в квартирі протягом тривалого часу, не несе витрат пов`язаних з оплатою житлово-комунальних послуг. Перешкод у проживанні в квартирі позивач відповідачу не чинила. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення /а.с. 26/. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажними і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього та за згодою позивача ухвалити відповідно до ст. 280 ЦПК України у справі заочне рішення. Третя особа в засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлявся. причини неявки суду не повідомляв. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с. 8/. В 2017 році відповідач за власним бажанням виїхав з вказаної квартири та не проживає в ній, місце його проживання не відоме. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Оскільки відповідачі не являються членами родини позивача та не проживають за місцем фактичної реєстрації понад три роки, останні втратили право користування житлом позивача. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше трьох років без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визначення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі та збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина сторін [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), однак відповідач має нерегулярний дохід та сплачує аліменти у незначному розмірі. Оскільки витрати на утримання сина зросли, тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000,00 грн. В подальшому позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. У судове засідання сторони не з'явилися до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач визнав позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2014 року від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO] Останній потребує постійного піклування та витрат, що пов'язані з їх утриманням, у зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частину заробітку/доходу/, щомісяця та до повноліття дитини. Крім того, спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, що призвело до втрати почуттів, а тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дитини з матір'ю. В судове засідання сторони не з'явилися до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач визнав позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріальному забезпеченні останньої, що негативно впливає на обстановку в родині. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 12/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2014 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2596 /а.с. 6/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріальному забезпеченні останньої, що негативно впливає на обстановку в родині. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 18/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 листопада 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1959 /а.с. 8/. В період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, яка залишиться проживати разом з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріальному забезпеченні останньої, що негативно впливає на обстановку в родині. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 21/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 1987 року у Палаці одруження «Дарницький», актовий запис № 2668 /а.с.4/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріальному забезпеченні останньої, що негативно впливає на обстановку в родині. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 22/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2968 /а.с. 8/. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved