Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та за попередній час посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні. Батько дитини вихованням та утриманням дитини з моменту її народження не займається. У зв`язку з чим просила стягнути аліменти в розмірі 5 000 грн. з 06.02.2017 року і до повноліття дитини. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 23.10.2020 року. 26.10.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 27.10.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані позивача. 04.11.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 12.01.2021 року [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, де послався на те, що утриманням дитини він займається з її народження, кошти надав особисто позивачу, перераховував через картку товариша. Крім того, у нього є дитина від першого шлюбу, яку він утримує, на підтвердження чого надав копію листа [PERSON] . На підтвердження перерахунку коштів надав копію пояснень [PERSON] та виписку з банківської картки [PERSON] , копії документів на іноземній мові та копію чеку. У відзиві просив проводити розгляд справи в загальному порядку. Однак, відзив судом не приймається, оскільки він не підписаний особою, яка його подавала. Пояснення [PERSON] та [PERSON] не оформлені належним чином, а тому судом не приймаються. Доказів наявності у відповідача дитини від іншого шлюбу та батьків пенсіонерів, яких він утримує, відповідач не надав. Виписка з банківської картки [PERSON] судом не приймається до уваги, так як дана виписка не містить інформації щодо призначення платежів на користь [PERSON] . Документи іноземною мовою не містять відповідного перекладу, а тому теж судом не враховуються. Чек ПриватБанку від 07.07.2020 року не є належним доказом, оскільки не містить призначення платежу на власника рахунку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини від 16.02.2017 року. Дитина проживає разом з матір`ю. Дана обставина відповідачем не спростована. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 5000,00 грн. Однак, доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому розмірі до матеріалів справи не надала. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований. Робота в Центрі фізичної культури та реабілітації О. Єрьоміна та розмір доходів, нічим не підтверджено. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З приводу вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за минулий час, з 06.02.2017 року (часу народження дитини), враховуючи докази, які надано позивачем, суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial