Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалася в тому числі і з садиби по [ADDRESS]. Спадкоємцем вказано майна була її мама і дружина спадкодавця - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області. Вона, будучи спадкоємцем майна після смерті своєї мами, яка померла 18 червня 1990 року, подала відповідну заяву про намір прийняти спадкове майно до відповідної нотаріальної контори у відповідності до вимог чинного на той законодавства. Згодом з'ясувалось, що все спадкове майно, яке фактично належить їй згідно вимог чинного законодавства, було незаконно оформлено та реалізовано [PERSON], який незаконним шляхом оформив право власності на спадкове майно та реалізував його відповідачам по справі. Не вдаючись в деталі незаконності отримання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], оскільки з цього приводу є відповідні рішення судів всіх інстанцій на сьогоднішній день вона є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке належало на момент смерті її мамі. Але, з'ясувалось, що фактично спадкового майна на сьогоднішній день не має, оскільки [PERSON] таке майно було реалізовано, зокрема і земельну ділянку, яка виділялась для обслуговування будинку за вище зазначеною адресою в смт. Ворзель. Про те, що вказане спадкове майно було реалізовано [PERSON] вона дізналася лише в жовтні місяці 2013 року, а тому і строк позовної давності необхідно рахувати саме з жовтня місяця 2013 року. Також позивач зазначила, що рішенням суду апеляційної інстанції було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори від 20.08.2007 року, тобто, за вказаним свідоцтвом було оформлено спадщину на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. При її зверненні до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно, їй було повідомлено, що такого майна не має, а все спадкове майно, на яке вона має законне право, належить іншим особам, і видати таке свідоцтво нотаріальна контора не має можливості. Тому вона стала звертатись у різні інстанції стосовно пошуку власників спірного спадкового майна, і виявилось, що спірне спадкове майно - зокрема земельні ділянки, були відчужені [PERSON] відповідачам по справі. Таким чином, [PERSON], усвідомлюючи неправомірність своїх дій, ввівши в оману і територіальну громаду в особі Ворзельської селищної ради при оформленні права власності на земельну ділянку та при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок здійснив відчуження нерухомого майна, на яке не мав законного права, порушивши таким чином вимоги чинного законодавства, що в свою чергу тягне за собою визнання недійсними вчинених [PERSON] правочинів. Оскільки [PERSON] не мав права відчужувати земельні ділянки та з тих підстав, що вказане майно вибуло з володіння власника, тобто з її володіння, шляхом обману. Позивач просить витребувати у [PERSON] земельну ділянку пл..0,1447га по [ADDRESS] ,витребувати у [PERSON] земельну ділянку пл..0,0750 га по [ADDRESS]. Визнати частково недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 вересня 2008 року та Серії [NUMBER] від 18 вересня 2008 року відповідно, виданих Ворзельською селищною радою.Визнати за нею, [PERSON] право власності на земельні ділянки розміром 0,1447 та та 0,0750 га по [ADDRESS], Київської області. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просить її задовольнити. Представники відповідачів [PERSON],[PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просили у позові відмовити,поскільки позивач пропустила строк позовної давності.Крім того,зазначили,що позивач не має права ставити питання про витребування майна із чужого незаконного володіння,поскільки позивач не була власником ні частини житлового будинку ні земельних ділянок.Також,позивачем не оскаржується рішення ради про передачу у приватну власність [PERSON] спірних земельних ділянок. Представник Ворзельської селищної ради у судове засідання не з»явився,до суду надійшов лист із проханням розглядати справу за їх відсутності. 3-і особи по справі [PERSON],[PERSON] у судове засідання не з»явились,[PERSON] згідно повідомлень сторін -помер,[PERSON] про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що [INFO] помер [PERSON].20.08.2007р на ім.»я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\2 частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],що стверджується копією вказаного свідоцтва (а.с.35). Також,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ворзельської селищної ради № 868-30 від 10.07.2008р було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів,що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано у власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,1447га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та пл..0,0750га -для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS].На підставі вказаного рішення ради на ім.»я [PERSON] було видано 18.09.2008р Державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с.5,6,34,38,39). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що згідно договору купівлі-продажу,укладеного 21.08.2009р між [PERSON] та [PERSON],[PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку пл.. 0,1447га за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу,укладеного 31.05.2012р між [PERSON] та [PERSON] ,[PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку пл.. 0,0750га за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Згідно договору купівлі-продажу,укладеного 26.07.2012р між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку пл.. 0,0750га за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Також,у судовому засіданні було встановлено,що у липні 2011р [PERSON],[PERSON],[PERSON] звернулись до Ірпінського міського суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності. Рішенням апеляційного суду Київської області від 12.03.2012р позов було задоволено частково,визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом,видане [PERSON] державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П 20.08.2007р .В іншій частині позовних вимог позивачам було відмовлено,що стверджується копією рішення суду (а.с.40-44). Згідно позовної заяви позивач посилається на ті обставини,що все спадкове майно,яке залишилось після смерті [PERSON] належить їй згідно чинного законодавства.Однак на підтвердження даних обставин справи позивач не надала до суду жодного доказу. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». Рішенням апеляційного суду Київської області від 12.03.2012р [PERSON] було відмовлено у позові про визнання права власності на 1\\2 частину буд [ADDRESS] з тих підставі,що право власності на 1\\2 частину вказаного будинку у спадкодавця [PERSON] до моменту відкриття спадщини не виникало.Дані обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Будь-яких інших доказів на підтвердження тих обставин,що позивач по справі у будь-який час до 1990 року,після 1990 року була власником та на даний час є власником будинку [ADDRESS](чи його частини) до суду надано не було. Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України»Якщо майно за відплатним договором придбане в особи,яка не мала права його відчуджувати,про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі,якщо майно вибуло із володіння власника або особи,якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом». При подачі позову до суду позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що вона була власником спірних земельних ділянок.У судовому засіданні було встановлено,що на час смерті [PERSON] ,а саме 18.06.1990р,земельна ділянка,яка була закріплена за будинком [ADDRESS] не перебувала у приватній власності власника будинку.Згідно позовної заяви позивач зазначила,що після смерті своєї матері [PERSON] вона фактично стала власником спадкового майна,однак з даного приводу не надала до суду жодного доказу та відповідних обґрунтувань. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про витребування у [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок пл..0,1447га та пл..0,0750 га,поскільки дані вимоги є безпідставними. Крім того,як уже зазначалось раніше,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ворзельської селищної ради № 868-30 від 10.07.2008р було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів,що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано у власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,1447га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та пл..0,0750га -для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS].На підставі вказаного рішення ради на ім.»я [PERSON] було видано 18.09.2008р Державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та Серії [NUMBER]. Ставлячи питання про визнання частково недійсними зазначених Державних актів,позивачем по справі не оскаржено та не оскаржується на даний час саме рішення Ворзельської селищної ради № 868-30 від 10.07.2008р,на підставі якого були видані спірні Державні акти.Тому суд відмовляє позивачу у вказаних позовних вимогах. Поскільки судом відмовлено позивачу у позовних вимогах про витребування у [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок пл..0,1447га та пл..0,0750 га та відмовлено у позовних вимогах про визнання частково недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 вересня 2008 року та Серії [NUMBER] від 18 вересня 2008 року,то відсутні будь-які підстави для визнання за позивачем права власності на вказані земельні ділянки,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у вказаних позовних вимогах. На підставі ст. 388 ЦК України ,

Outcome: dismissed