Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та жінки - [PERSON] , [INFO] , у період з травня 2009 року по 30 січня 2018 року; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з травня 2009 року по 30 січня 2018 року , позивач [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з погосподарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.11.2018 державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] спадщину прийняла з пропущеним строком, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та факт родинних відносин між ними або проживання однією сім`єю не встановлений. Як позивач, так і [PERSON] у період їх спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. Перший чоловік [PERSON] - [PERSON] , 1941 року народження, з яким позивач перебувала у шлюбі з 08.07.1964, помер [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не склав, інші спадкоємці за законом після нього відсутні. Тому позивач має намір оформити свої спадкові права, проте у зв`язку з тим, що їхні подружні відносини не були зареєстровані у встановленому законом порядку, вона змушена звернутися до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, оскільки [PERSON] за життя не отримав правовстановлюючого документу на житловий будинок і він не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, позивач позбавлена можливості вирішити це питання в позасудовому порядку. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25.02.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 25.03.2019. 25 березня 2019 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Підготовче судове засідання призначено на 23.04.2019. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.04.2019 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 23.05.2019 у зв`язку з витребуванням доказів, а також продовжено строк проведення підготовчого судового засідання до 27.05.2019. 23 травня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 27.05.2019, у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів. 27 травня 2019 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 26.06.2019. 26 червня 2019 року судове засідання відкладено до 06.08.2019, у зв`язку з клопотанням представника позивача. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача [PERSON] . Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, допитавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом встановлено, що заявник згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого14 квітня 1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області - [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Донцівка Новопсковського району Луганської області. З 08 липня 1964 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 08 липня 1964 року Донцівським сільським ЗАГС Новопсковського району Луганської області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.10.2001 Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області. З позовної заяви позивача слідує, що вона з травня 2009 року по 30 січня 2018 року проживала з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільний побут, мали взаємні право та обов`язки, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2018 року Виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] в с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 04. Під час розгляду справи судом встановлено, що з травня 2009 року по 30 січня 2018 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №176, виданою 14.02.2019 Виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Вказані обставини підтверджуються допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що позивач та померлий [PERSON] проживали разом близько 8 років. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Згідно листа Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області №843/18.7-30 від 23.05.2019, актових записів про шлюб громадян [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з іншими особами за період з 01.01.2008 по 30.01.2018 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та в архіві відділу по смт. Новопсков та Новопсковського району не виявлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується матеріалами справи, а тому вказана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Згідно інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] , власник будинку - [PERSON] . Згідно висновків Новопсковського РБТІ житловий будинок, позначений на плані літ. «А-1» площею 47,20 м2 побудований у 1950 році. Вартість житлового будинку становить 34797 грн. Як вбачається з витягу з погосподарських книг за вих. №510 від 29.10.2018, виданого Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, згідно записів в погосподарських книгах №3, о/р [NUMBER] у період з 1996 року по 2003 рік головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022925359 від 23.05.2019, [PERSON] померла [INFO] в с. Донцівка Новопсковського району Луганської області. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00022925277 від 23.05.2019, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.02.1996 секретарем Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області Кобилевою Т.Д. Даним заповітом [PERSON] заповіла все своє майно, у тому числі житловий будинок з усіма будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченим 22.02.1996 секретарем Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області Кобилевою Т.Д. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №56501803 від 12.06.2019 інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. На час смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] , що підтверджується довідкою Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області №803 від 29.10.2018. Таким чином [PERSON] фактично прийняв спадщину після [PERSON] . Разом з тим [PERSON] свої спадкові права за життя не оформив у встановленому законом порядку, свідоцтва про право на спадщину не отримав, та [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №02. На час смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований його син [PERSON] . [INFO] , що підтверджується довідкою Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області №801 від 29.10.2018. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після свого батька [PERSON] у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , прийняв, проте не оформив свої спадкові права у встановленому законом порядку. Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №56501737 від 12.06.2019 з якої вбачається, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по [INFO] , тобто більше п`яти років, а отже [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. від 19.11.2018 про відмову вчинення нотаріальних дій позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] , з посиланням на те, що [PERSON] спадщину прийняла з пропущеним строком, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та факт родинних відносин між ними або проживання однією сім`єю не встановлений. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак не може цього зробити так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок. З приводу належності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований в 1950 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку , площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці , провулку , площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці , провулку , площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки №510 від 29.10.2018, виданої виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , у період з 1996 року по 2000 рік була [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, підтверджено право померлої [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке перейшло в порядку спадкування за законом до її чоловіка [PERSON] , а потім від [PERSON] до його сина [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved