Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частині усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 01.08.2017 відповідачі позбавлені батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розпорядженнями голови Новопсковської райдержадміністрації Луганської області [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та її призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] . Позивач посилається на те, що неповнолітній [PERSON] проживає з нею, перебуває на її утриманні, однак вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки, окрім нього, має ще на утриманні малолітню дитину. Відповідачі в добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Зазначає, що відповідачі здорові, працездатні, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.10.2019. 10.10.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.11.2019. 11.11.2019 судове засідання відкладено до 02.12.2019 у зв`язку з неявкою відповідачів. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] відзиву на позов, заяв чи клопотань не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 03.10.2017. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області у цивільній справі ЄУ № 420/803/17, провадження №2/420/374/17, від 01 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 30.08.2017, відповідачів [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 05.09.2017 № 739 «Про встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації Луганської від 27.09.2017 № 822 «Про встановлення піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] » над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено піклування та призначено позивача [PERSON] піклувальником над ним. Згідно довідки\~про \~склад сім`ї,\~виданої виконкомом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 01.08.2019 за вих. № 1099, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідачі є особами працездатного віку і за законом зобов`язані утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а також те, що відповідачами не надано доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідачів, які є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , сплачувати аліменти на його утримання, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не заперечував свого обов`язку утримувати сина та згоден сплачувати аліменти на його утримання, а відповідач [PERSON] заперечень щодо позовних вимог про стягнення аліментів та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідачів належить стягнути судовий збір у розмірі по 384,20 грн. з кожного. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved