Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду АР Крим із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через втрату поваги. Шлюбні відносини припинені з травня 2013 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Оскільки збереження сім'ї неможливо, просить шлюб розірвати. Крім того, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом згоден. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Вимоги позивача суд знаходить такими, що відповідають ч. 3 ст. 105 СК України, згідно якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 07 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовій запис №507 (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Як вбачається з довідки Чистопільської сільської ради Ленінського району АРК №91 від 03.02.2014 року, позивач проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як вбачається з мотивів позовної заяви сторони разом не проживають, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам дитини, що має істотне значення, шлюб існує формально і його слід розірвати. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що він не є батьком дитини [PERSON], навпаки, заява про визнання позову свідчить про зворотне, враховуючи інтереси дитини, положення ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з 11 лютого 2014 року. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved