Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №166 по вулиці Малюги у м. Мелітополь Запорізької області. Свій позов позивач мотивувала тим, що на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від04.08.2016 року, за нею [PERSON], визнано право власності на житловий будинок № 166 по вул. Малюги в м. Мелітополі, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 09.06.2015 року, в якому вона мешкає з дитинства. Згідно запису Державного реєстру № 16624432 від 22.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за нею зареєстровано право власності на житловий будинок № 166 по вул. Малюги в м. Мелітополі, та вона являється єдиним власником вказаного будинку. Відповідач по справі [PERSON] є братом позивача, та зареєстрований у вказаному будинку, але фактично виїхав з нього з жовтня 2011 року, забравши всі речі. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку, який їй належить створює перешкоди у реалізації її права власності, що полягає у тому числі і в понесені зайвих витрат по оплаті комунальних послуг, створення перешкод в отриманні субсидій, тощо. Крім того, внаслідок наявності реєстрації місця проживання відповідача її права обмежені оскільки існують наявні перешкоди у здійсненні права на власність на власний розсуд, в тому числі на відчуження обєкту права власності у встановлений законом спосіб. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Сторони у судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки на останню відому адресу місця проживання про причини неявки суд не повідомив та відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 04.08.2016 року, за [PERSON], визнано право власності на житловий будинок № 166 по вул. Малюги в м. Мелітополі, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 09.06.2015 року /а.с.6-7/. Згідно запису Державного реєстру № 16624432 від 22.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок № 166 по вул. Малюги в м. Мелітополі, та вона являється єдиним власником вказаного будинку /а.с.8/. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 11 від 24.11.2017 року, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [INFO]. [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою проте не проживає з жовтня 2011 року /а.с.5/. В силу того, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що на теперішній час за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Малюги, 166, залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає власнику будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved