Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] За вказаною адресою з 1954 року зареєстрована [PERSON] яка є рідною донькою позивача та проживала разом з нею як член сім'ї. З 1993 року відповідач [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, оскільки вона створила свою сім'ю та проживає у свого чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Відповідач фактично не проживає за адресою реєстрації більше двадцяти років, не сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню будинку (поточний ремонт), не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, а тому вважає, що вона втратила право користування будинком [ADDRESS] На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа Солом'янський районний відділ Головного управління ДМС України в м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду та просила справу розглядати без участі її представника. Вислухавши думку представника позивача та відповідача, врахувавши заяву третьої особи Солом'янського районного відділу Головного управління ДМС України в м. Києві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 04.10.1996 року. За вказаною адресою з 1954 року була зареєстрована відповідач [PERSON] яка є рідною донькою позивача та проживала разом з нею як член сім'ї. З 1993 року відповідач [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, оскільки вона створила свою сім'ю та проживає у свого чоловіка за адресою: [ADDRESS], проти чого у судовому засіданні не заперечувала відповідач. Позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] змінивши своє місце проживання не знялась з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалась за місцем нового проживання. Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає більше двадцяти років, залишила її добровільно, її особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) не несе, так само як і інших витрат, також не приймає участі у спільному побуті, що підтверджується актом КП «Центральний» від 29.05.2014 року. Отже, [PERSON], будучи зареєстрованою у будинку, що належить позивачу, порушує її права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved