Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду та уточнивши свої позовні вимоги просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі № 17 житлового будинку № 4 по вул. 40 років Перемоги в с. Пришиб Балаклійського району Харківської області. Вказує про те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.10.2016 року, укладеного з продавцем [PERSON], від імені якої виступала [PERSON], стала власником вищезазначеної квартири, а відповідачі є її дальніми родичами і з 2008 року без поважних причин не проживають в квартирі, оскільки фактично проживають без реєстрації в Російській Федерації. Зазначила, що при купівлі квартири, в договорі зазначалось, що продавець гарантує зміну реєстрації місця проживанні відповідачів до 15.10.2016 року. Відповідачі не бажають добровільно знятися з реєстрації, внаслідок чого позивач не може оформити комунальну субсидію. В порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України позивач просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за місцем реєстрації (а.с. 15, 16), однак на пошту за отриманням судових повісток, матеріалів позову і в судове засідання не з'явилися (а.с. 30-33), причини неявки суду не повідомили, даними про поважність причин неявки суд не володіє, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, письмових пояснень або заперечень не надали. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідачів в розгляді справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є одноособовою власницею чотирикімнатної квартири № 17 житлового будинку № 4 по вул. 40 років Перемоги в с. Пришиб Балаклійського району Харківської області на підставі договору купівлі продажу від 05.10.2016р. (а.с. 5, 6) Як вбачається з довідки Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області № 1676 від 18.10.2016 року, відповідачі зареєстровані у вищезазначеній квартирі (а.с. 8), хоча згідно п. 10 вказаного договору відповідачі та продавець повинні були до 15.10.2016р. змінити реєстрацію місця свого проживання (а.с. 5). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області від 28.10.2016 року за вищевказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15, 16). Згідно до акту обстеження депутата Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 18.10.2016р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] за зареєстрованою адресою місця проживання фактично не проживають з 2008р. у звязку з виїздом в Російську Федерацію, що підтверджено свідками-сусідами: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають у зазначеній квартирі понад один рік, втратили зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачають право на користування цим житлом. На користь доводів позивача свідчить і та обставина, що судові документи відповідачами за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою їх місця проживання чи місця перебування отримані не були. На підставі викладеного,

Outcome: approved