Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 10 березня 2011 року була прийнята на роботу до Комунального підприємства «Парковка та реклама» на посаду інспектора з кадрової роботи на підставі наказу № 32-к від 09.03.2011 р. 07 березня 2013 р. була звільнена із зазначеної посади за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 16-к від 7.03.2013 р. На момент звільнення Комунальним підприємством не було проведено розрахунок з усіх належних позивачеві платежів, зокрема щодо належної премії за січень-березень 2013 р., у зв'язку з чим зверталась з позовом до суду про стягнення вказаних сум з Комунального підприємства «Паркова та реклама». В ході розгляду справи в листопаді 2013 р. позивач вперше дізналась, що напередодні її звільнення на підставі наказу № 36 від 28.02.2013 р. її начебто було позбавлено премії за лютий 2013 р. на 100 %. Проте, за часів роботи позивача на підприємстві, на момент звільнення, причин їх винесення їй не пояснювали. З вказаними наказами позивач не згодна та вважає їх такими, що підлягають визнанню незаконними та скасуванню в частині позбавлені її премії. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, з позовними вимогами не згодні в повному обсязі та просять відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених в письмових запереченнях проти позову. Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємопов'язаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. 10 березня 2011 року позивача було прийнято на роботу до КП «Парковка і реклама» на посаду інспектора з кадрової роботи, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3) 07 березня 2013 року [PERSON] було звільнено із зазначеної посади за згодою сторін, про що було постановлено наказ № 16-к від 07.03.2013 року. 28 лютого 2013 року, директором КП «Парковка і реклама» було постановлено наказ № 36 «Про виплату премії за виробничі результати» яким [PERSON] за недоліки в роботі була позбавлена премії на 100 % (копія наказу а.с. 7) Наказом № 46 від 28 березня 2013 р. «Про виплату премії за виробничі результати» позивачка [PERSON] була позбавлена премії за виробничі результати на 100 % за допущені порушення, які виявлені в ході перевірки ФССзТВП. (копія наказу а.с. 8) 25.03.2013 р. позивач [PERSON] письмово звернулась до Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області зі скаргою про невиплату премії (копія відповіді а.с. 45). 16.07.2013 р. позивач звернулась з позовом до Комунального підприємства «Парковка та реклама» з позовом про стягнення недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсацію моральної шкоди. 02 грудня 2013 року по даній справі було постановлено рішення яким відмовлено в задоволенні позову повністю, рішення не набрало законної сили. (копія рішення а.с. 17-19) Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами КзПП України. Судом перевірялись доводи позивача з приводу того, що накази щодо неї є незаконними з тих підстав, що винесені з порушенням порядку винесення наказів про дисциплінарне стягнення, без погодження з проф.спілкою, крім того, накази про дисциплінарне стягнення мали виноситись окремо від наказів про преміювання. Суд вважає, що в задоволенні позову має буди відмовлено з наступних підстав. Згідно зі ст. 139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 221 трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах та районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно ст. 233 працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. В позовній заяві позивачкою вказано, що вона хоча і пропустила строк на оскарження спірних наказів, проте вважає, що пропустила його з поважних причин, оскільки «ознайомитись зі змістом оспорюваних мною наказів … я вперше змогла після надання їх відповідачем в судовому засіданні в листопаді 2013 року у пов'язаній з даною цивільній справі № 214/5455/13-ц…» Проте вказана інформація прямо суперечить матеріалам справи. Так, згідно копії позовної заяви складеною та підписаною особисто [PERSON] 16 липня 2013 року (а.с. 46-48) в якості додатку № 4 додано копію відповіді Територіальної Державної інспекції з питань охорони праці у Дніпропетровській області. Відповідно до тексту даної відповіді (копія відповіді а.с. 45) позивачку [PERSON] було повідомлено про наявність наказів, № 36 від 28.02.2013 року та № 46 від 28.03.2013 року. Так, у відповіді зазначено: «При перевірці встановлено наступне: наказом від 28.02.2013 р. № 36 працівникам КП « Парковка та реклама», з метою матеріального заохочення за виконання основних показників господарської діяльності за січень 2013 р., була нарахована премія. Згідно цього ж наказу Ви інспектор з кадрової роботи, були позбавлені премії на 100% за недоліки в роботі, які підтверджуються доповідними записками від 03.12.12 р. та від 31.01.13 р. Наказом від 28.03.2012 р. № 46 були премійовані працівники КП «Парковка та реклама» за виконання основних показників господарської діяльності за лютий 2013 р., відповідно до «Положення про умови і порядок та розміри преміювання працівників КП «Парковка та реклама». Але, за допущені порушення, які були виявлені в ході перевірки ФССзТВП у лютому 2013 р., Ви також були позбавлені премії у розмірі 100% (доповідна головного бухгалтера від 25.02.2013 р.» Крім того, позивачці вказаною відповіддю було роз'яснено про відповідність вказаних наказів до вимог «Положення про преміювання», та роз'яснено порядок та строк оскарження вказаних наказів. Таким чином, суд доходить до висновку, що у відповіді Інспекції містились всі необхідні відомості з яких позивачка дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права, а саме, повідомлено причину невиплати премії, номера та дати відповідних наказів, роз'яснено зміст вказаних наказів, передано інформацію про причину зняття премії, роз'яснено правові підстави для постановлення вказаних наказів, роз'яснено порядок та строки оскарження вказаних наказів. Приймаючи до уваги, що в суду є докази, що як мінімум, станом на 16 липня 2013 року (дата підписання позову до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу) позивачці був відомий зміст вказаної відповіді інспекції, а позов про скасування наказів вона подала лише 23 грудня 2013 року, та не подала доказів поважності причин пропуску тримісячного строку у вказаний період, суд доходить до висновку про необхідність відмови в позові у зв»язку з пропуском строків на оскарження встановлених ст. 233 КзПП України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed