Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та вказав, що з відповідачем по даній справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірвано 21.08.2007 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Позивач працює не офіційно та сам утримує сина. Відповідач також працює неофіційно, отримує нерегулярний та мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Позивач подав суду письмову заяву (а.с. 47-48), в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю та додатково зазначив, що з листопада 2013 року по теперішній час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання їх сина не надає, дитина зростає, у зв'язку з його великим зростом одежу для нього приходиться купувати в магазині для дорослих, також необхідно сплачувати гроші до школи, на харчування, на шкільні приналежності. Крім того, їх дитина знаходиться на обліку в медичній установі з клінічним діагнозом вроджений порок серця (відкрите овальне віконце) та потребує лікування у вигляді придбання ліків, огляду лікарями, оздоровлення та спеціального харчування. При цьому відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, здоров'ям, успіхами в школі, його життєвими захопленнями. В останнє вона спілкувалась з сином в січні 2014 року, тому і не має уявлення про те, яких матеріальних затрат та допомоги він потребує. Відповідач у судове засідання не з'явилася та надіслала на адресу суду письмове заперечення, в якому просить позов задовольнити частково, згодна на розмір аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 385 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи своє заперечення відповідач зазначила, що вона з дня народження її сина і по теперішній час не припиняє його утримувати та матеріально забезпечувати. Позивач самовільно, без рішення суду забрав їх сина і проживає з ним. Після розірвання шлюбу між сторонами була усна домовленість щодо сплати нею коштів на утримання сина. Гроші вона віддавала безпосередньо в руки позивачу, а не перераховувала через відділення банку. Зазначає, що позивач намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, заради свого майнового інтересу завдати їй шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо невиконання нею своїх обов'язків з утримання їх неповнолітньої дитини. Протягом тривалого часу вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання нею обов'язків з утримання неповнолітнього сина, оскільки позивач вимагає її приймати участь в утриманні сина виключно в грошовій формі, що її не влаштовує, бо вона не вірить, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дитини. Тому вона пропонувала позивачу виконувати її обов'язки по утриманню сина в переважній більшості в натуральній формі - їжею, одягом, оплатою навчання, лікування і т.п., проте позивач відмовився від її пропозиції. Позивач повсякчас налаштовує сина проти неї. Вона не має офіційного працевлаштування та не має доходів. Останні три роки з травня по вересень вона виїжджала на сезонні роботи в АР Крим, де мешкала в жахливих умовах, працювала по 18 годин на добу щоб забезпечити сина коштами. А в цей час позивач з іншою дружиною, [PERSON], яка не працювала, та сином відпочивали в Єгипті за кошти позивача, отже гроші у нього є. Вона сім років має захворювання остеохондрозу хребта та килі (грижі) між хребтових дисків, яка на сьогоднішній день особливо прогресує. З 2005 року вона має язву шлунку з рецидивом та ускладненням хвороби в 2010 році. Таким чином, її захворювання не дають їй можливість на даний час ефективно працювати та отримувати доходи, оскільки більшість часу вона витрачає на лікування та курси профілактичних заходів з метою недопущення ускладнення та прогресування захворювань. Крім того, лікарі запропонували їй зробити операцію хребта, проте вона була змушена відмовитись, оскільки не має на неї коштів. На даний час вона уклала шлюб з [PERSON] і перебуває на його утриманні, а значна кількість коштів родини іде на її лікування і профілактику хвороб. Судом встановлено, що сторони з 19 червня 1999 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21 серпня 2007 року (а.с. 4-6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Зазначення в позові «неповнолітня дитина» є помилковим, оскільки, відповідно до чинного законодавства (ч. 2 ст. 6 СК України) малолітньою дитиною вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяті років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Предметом спору за вищевказаним позовом є розмір аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На даний час як позивач, так і відповідач уклали новий шлюб (а.с. 10, 40), відповідач 18.07.2014 року уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації має прізвище «[PERSON]» (а.с. 41), на даний час, згідно наданої ксерокопії паспорту відповідач має прізвище «[PERSON]» (а.с. 38), позивач разом з їх спільною малолітньою дитиною мешкає в м. Кривому Розі, дитина навчається у 6-А класі КЗОШ І-ІІІ ступенів № 115 (а.с. 11), відповідач мешкає в м. Хмельницький (а.с. 38 зворотна сторона), від нового шлюбу сторони нових утриманців не мають. Відповідач, яка мешкає в іншому місті не заперечує, що малолітня дитина мешкає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні, не заперечує про свій обов'язок щодо утримання своєї малолітньої дитини. Отже, між сторонами виник спір лише про розмір аліментів, який на думку позивача повинен складати тверду грошову суму у розмірі 800 грн., а на думку відповідача справедливий розмір аліментів не може перевищувати 385 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Перевіряючи обставини, викладені в позові та запереченні відповідача наданими доказами суд встановив наступне. Відповідач наданими доказами підтвердив факт того, що вона не має офіційного місця роботи в м. Хмельницьку (а.с. 39, 40, 44, 45). При цьому відповідач, вказуючи в своєму запереченні те, що значна кількість коштів її родини іде на її лікування і профілактику її хвороб, не надала жодного доказу на підтвердження цих обставин. Крім того, відповідач не довела обставини, викладені в запереченні, за якими позивач самовільно без рішення суду забрав спільну дитину у відповідача. В даному випадку відповідач не надала жодного доказу стосовно спору між сторонами про місце проживання дитини - наприклад звернення відповідача з цього приводу до органів міліції або до відділу у справах дітей виконавчого комітету, звернення з відповідним позовом до суду тощо. Залишається не доведеним та обставина, за якою відповідач і по теперішній час не припинила утримувати та матеріально забезпечувати малолітню дитину - доказів такого утримання суду не надано. Також відповідач не підтвердила доказами ті обставини, що позивач намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях завдати їй шкоди та надає для цього недостовірні відомості щодо невиконання нею її обов'язків з утримання малолітньої дитини. Як зазначає сама відповідач, раніше вона надавала позивачу гроші на утримання дитини, проте протягом досить тривалого часу вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання нею обов'язку з утримання дитини. Це ж саме вказує і позивач у своєму позові, зазначаючи, що відповідач протягом тривалого часу не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що і стало приводом для звернення з позовом до суду. У свою чергу позивач надав Консультативний висновок з ДУ «науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України від 27.05.2013 року, згідно з яким [PERSON], [INFO], має діагноз: відкрите овальне віконце, рекомендовано загальний режим та фізичні навантаження без обмежень (а.с. 49). При цьому позивач не підтвердив деяких обставин, викладених в додатковій заяві від 09.09.2014 року (а.с. 47-48), а саме того, що дитина часто хворіє та потребує лікування у вигляді придбання ліків, огляду лікарями, оздоровлення та спеціального лікування з певними витратами на це - доказів, підтверджуючі ці обставини позивачем суду не надані. Суд приймає до уваги, що дитина мешкає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, проте не приймає до уваги той розмір витрат, на які послався позивач - 2000 грн. до школи, щомісяця потреби школи - 50-100 грн. - оскільки такі витрати повинні бути підтверджені доказами, яких суду також не надано. Крім того, є безспірним той факт, що позивач витрачає кошти на придбання дитині одягу та взуття, проте зазначений розмір цих витрат кросівки - 250-350 грн., штани (джинси) - 250-300 грн., сорочки, кофти - 150-250 грн., спідня білизна - 50-100 грн. також залишається без підтверджень. Приймаючи рішення про визначення законного та справедливого розміру аліментів на утримання зазначеної малолітньої дитини суд врахував наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Як було зазначено вище, між сторонами знайдена домовленість лише у способі виконання обов'язку щодо утримання відповідачем своєї дитини - а саме відповідач не оспорює стягнення з неї аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком від 6 до 18 років - 1268 гривень; - працездатних осіб - 1218 гривень. З у рахуванням вказаних норм закону, приймаючи до уваги те, що відповідач за місцем свого проживання офіційно не працевлаштована, не підтвердила поганий стан свого здоров'я та витрати на своє лікування та профілактично-медичний догляд, утриманців не має, позивач офіційно не працює, не підтвердив документально витрати на лікування та оздоровлення дитини суд вважає, що законним та справедливим буде розмір аліментів у твердій грошовій сумі 600 грн., який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial