Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась із заявою до суду, яка була уточнена 24 листопада 2014 року (а.с.66) та просила суд визначити розмір часток у спадщині спадкоємців після смерті її батьків. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали та просили суд задовольнити з підстав викладених у позові та враховуючи докази наявні у судовій справі. Відповідачі та їх представник позов не визнали та просили суд постановити відповідне судове рішення. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Сторони у справі є рідними братами та сестрами. [INFO] у віці 78 років помер [PERSON], який був батьком сторін (а.с.7). [INFO] у віці 74 років померла [PERSON], яка була мамою сторін (а.с.7). У березні 2006 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання правовстановлюючих документів частково недійсними та про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням апеляційного суду Житомирської області у такій справі від 23 лютого 2009 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, вимоги [PERSON] були задоволені частково і визнано право власності на спадкове майно після смерті обох батьків і, відповідно, визначено частки у спадковому майні (житловий будинок та надвірні будівлі по [ADDRESS]) (а.с.9). Передостанній абзац описово-мотивувальної частини даного судового рішення містить відомості про те, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 1 липня 2005 року, на частину грошових вкладів, ніким не оспорюються. У серпні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2014 року в задоволені даного позову було відмовлено (а.с.58). Відповідачі у справі, на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2009 року, зареєстрували свої права власності на домоволодіння по [ADDRESS], у відповідних частках (а.с.49-56). Проаналізував досліджені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог, з огляду на наступне. Спосіб захисту порушених прав позивача не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Крім цього, частки у спадщині спадкоємців визначені рішенням суду від 23 лютого 2009 року. В подальшому, в перерозподілі часток в успадкованому майні, позивачеві було відмовлено рішенням апеляційного суду від 15 січня 2014 року. Останнє рішення суду, на час розгляду даної справи, набуло законної сили і відходити від визначеного ним обсягу є не припустимим враховуючи положення ч. 1 ст. 14 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Крім цього, в судовому засіданні, на переконання суду, не було доведено позивачем та її представником взагалі наявність спору, який би був підставою для механізму судового захисту, чого вимагають положення ст. 1 ЦПК України, ст. 15 ЦК України. Саме за таких обставин, суд вважає, позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Представником відповідачів в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Враховуючи, що позов не підлягає до задоволення як безпідставний, заява про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed