Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним вище позовом, який мотивованим тим, що у листопаді 1994 року вона познайомилась із [PERSON] . З грудня 1994 року вони почали проживати разом однією сім`єю та вести спільне домашнє господарство, проживаючи до березня 2004 по [ADDRESS] , а з березня 2004 по день смерті [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Шлюб в органах РАЦСу вони не реєстрували. За час спільного проживання ними за спільні кошти було придбано майно, зокрема, у березні 2004 року придбана квартира по [ADDRESS] , в якій вони згодом разом проживали. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] [PERSON] стало відомо, що померлий [INFO] склав заповіт, яким усе своє майно, зокрема, вказану вище квартиру заповів своїй доньці [PERSON] [PERSON] як спадкоємиця заперечує право [PERSON] на вказане вище майно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири по [ADDRESS] , як об`єкт спільного сумісного майна подружжя, оскільки вона та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали. Позивач пояснила суду, що після смерті чоловіка [PERSON] його дочка [PERSON] почала виганяти її з квартири де вони жили з чоловіком десять років. Саме така обставина змусила її звернутись до суду з даним позовом. Вони з [PERSON] проживали однією сім`ю, вели спільний побут та господарство ще з 90-их років. Квартира була придбана ними в період такого сумісного проживання, а тому вона вважає, що квартира належала їй та померлому чоловіку на праві спільної сумісної власності. У зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представники позивача в судовому засіданні зазначив, зокрема, що усі свідки, які були допитані під час розгляду справи підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] , факт ведення ними спільного побуту, спільних поїздок на відпочинок, спільного святкування свят. Також вказані факти доводяться сукупністю письмових доказів та речових, таких як фотокартки зроблені за час сімейного життя позивача з [PERSON] . Доводи представника відповідача, про купівлю спірної квартири на власні кошти [PERSON] не підтверджуються жодними матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Заперечувала\~ проти\~ факту спільного проживання [PERSON] із [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу та факт того, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю. Суду пояснила, що спірна квартира була придбана [PERSON] 15.03.2004. Дія норми ст.74 СК України, на яку посилається позивач вступила в силу 01.01.2004. Таким чином період, який підлягає доказуванню в якості часу спільного проживання становить з 01.01.2004 по 15.03.2004 становить лише два місяці. [PERSON] був забезпеченою людиною та придбав житло виключно на свої кошти. Відносини між [PERSON] та [PERSON] мали виключно договірний характер. Вона його доглядала, приділяла йому увагу, спілкування, а він їй надавав фінансову допомогу. Зазначила про те, що позивач за життя [PERSON] знала про заповіт та не заперечувала проти нього. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін спору, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Як встановлено в ході судового розгляду справи та як слідує з позову предметом спору в даній цивільній справі є право позивача на нерухоме майно, придбане 15.03.2004, право приватної власності на яке зареєстроване 10.01.2005 за [PERSON] , як об`єкт спільної сумісної власності чоловіка [PERSON] та позивача, як його дружини, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.\~\~\~\~ Позивач просить визнати за нею право власності на ? частину вказаного майна, оскільки [PERSON] помер і в інший спосіб позивач не може захистити свої права, окрім як звернення до суду з даним позовом, оскільки дочка померлого [PERSON] , яка є його спадкоємицею за заповітом не визнає таке право позивача. На підставі ст. ст. 10, 11 ЦПК України вирішуючи спір по суті та в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих суду сторонами спору суд зважає на те, що пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права. \~ За правилами ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сімейний кодекс України\~набирав чинності одночасно з набранням чинності\~Цивільним кодексом України\~, тобто з 01 січня 2004 року. Із прийняттям\~Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК) законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема, на придбане майно в період цього шлюбу, а в\~ЦК\~- право на спадщину. За правилами\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, у тому числі суд може встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.\~\~\~\~\~\~\~ За загальними правилами ЦПК України, зокрема, ст. 235 цього Кодексу, а також згідно роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України в Постановах № N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та № 7 від 30.05.2008 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в\~ порядку\~ окремого\~ провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення\~ факту\~ не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Цивільні справи розглядаються судами\~ за\~ правилами позовного\~ провадження,\~ якщо\~ особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів,\~ що мають юридичне значення,\~ які\~ можуть вплинути\~ на права\~ й\~ обов`язки інших осіб та (або) за наявності спору між ними. Що матеріально-правового регулювання то відповідно до\~ст. 3 СК України сім'\~ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами\~ст. 74 СК України\~(в ред. від 01.01.2003), яка регулювала питання прав на майно жінки\~ та чоловіка,\~ які проживають однією\~ сім`єю,\~ але\~ не\~ перебувають\~ у шлюбі між собою, якщо жінка та чоловік проживають\~ однією\~ сім`єю,\~ але\~ не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно,\~ що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки\~ та\~ чоловіка,\~ які\~ не\~ перебувають\~ у\~ шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. В главі 8 цього Кодексу містяться ст. ст. 60-74. Так, за правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з\~ст. 61 СК України\~(в ред. від 01.01.2003) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом норм Глави 8 СК України та ст. 370 ЦК України власник має право на визначення та виділ його частки з майна яке належить особам на праві спільної сумісної власності, що проводиться за правилами ст. 364 ЦК України. За загальними правилами, закріпленими ст. 70 СК України та ч.2 ст. 370 ЦК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Більш того, в разі смерті одного із власників такого майна будь-які дії з даним майном, в тому числі і спадкування, проводиться лише після визначення частки померлого в такому майні, що передбачено п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 03.03.2004\~ N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві\~\~ юстиції України\~ 3 березня 2004 р.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ за N 283/8882, в якому вказано, що нотаріус\~ може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з\~ учасників\~ спільної сумісної\~\~ власності\~ лише\~ після\~ виділення\~ (визначення)\~ частки померлого у спільному майні. Предметом доказування в даному спорі є факт спільного проживання позивача з [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу, факт придбання спірного нерухомого майна в період такого проживання та факт того, що спірне нерухоме майно є об`єктом їх спільної сумісної власності.\~\~ Під час вирішення спору суд встановив, що [INFO] в м. Могилів-Подільському Вінницької області [PERSON] помер. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя, 12.08.2009, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів усе своє майно своїй доньці [PERSON] . Обсяг спадкового майна в заповіті не обумовлено (а.с.6). З матеріалів спадкової справи №106/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що\~ 16.07.2015 [PERSON] склала заяву про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , яку направила за місцем відкриття спадщини і яку отримано нотаріусом 10.08.2015. також, 17.08.2015 нотаріусом отримано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки, як вказано в заяві, вони проживали однією сім`єю і вели спільне господарство. Свідоцтва про право на спадкове майно не видано жодній із вказаних осіб. [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно спадкодавця та відсутністю оригіналу заповіту на її ім`я, а [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги, в зв`язку наявністю спадкоємця першої черги на майно померлого - його дочки [PERSON] (а.с. 114,122,125,128).\~\~\~ Крім того, при з`ясуванні обставин справи суд встановив з пояснень позивача та представника відповідача, що [PERSON] був одружений, однак його дружина померла ще до 1995 року. Враховуючи ідентичність пояснень сторін спору фактично дана обставина визнання ними. З пояснень позивача слідує, що її дівоче прізвище [PERSON] і 21.07.1984 вона одружилась та змінила прізвище на [PERSON] . Її чоловік [INFO] помер. На підтвердження зазначених обставин надала суду свідоцтва: про народження серії [NUMBER] ; про одруження серії [NUMBER] ; про смерть [NUMBER] . Жодна із сторін спору не повідомила суду про ту обставину, що позивач або [PERSON] перебували в шлюбі чи реєстрували шлюб з іншими особами, починаючи з 04.10.1995, тобто дня смерті чоловіка позивача, та фактично з того року про який\~ позивач вказує, як початок спільного сімейного життя\~ з [PERSON] . Таким чином, в даному випадку предметом спору є квартира [ADDRESS] і, як слідує з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6160325 даний об`єкт нерухомого майна зареєстрований на праві приватної власності 10.01.2005 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 772 від 15.03.2004, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу (а.с. 13).\~\~\~\~ В матеріалах справи також міститься копія вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна і, як слідує з відмінки на договорі право власності на квартиру за [PERSON] дійсно було зареєстроване 10.01.2005. [PERSON] в договорі зазначений покупцем і на час укладення договору його місцем проживання була квартира [ADDRESS] . Згідно розділу 2 договору «Ціна договору» продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 10\~000,00 грн. (а.с. 12). За правилами ч.2 ст. 331 ЦК України (в ред. від 01.01.2004, станом на день укладення договору 15.03.2004 та на день державної реєстрації права власності 10.01.2005) якщо право власності на нерухоме майно відповідно\~ до\~ закону підлягає\~ державній реєстрації,\~ право власності виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість реєстрації права власності на нерухоме майно фізичних осіб, станом на день укладення договору купівлі-продажу, передбачено було п.1.5 Тимчасового\~ положення\~ про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції\~\~ України\~ від\~ 7\~ лютого\~ 2002\~ року\~ N\~ 7/5 ( z0157-02 ) та зареєстрованого\~ в\~ Міністерстві\~ юстиції\~ України 18 лютого\~ 2002 року за N 157/6445 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28\~ січня\~ 2003\~ року\~ N\~ 6/5\~ (\~ z0066-03\~ ), зареєстрованого\~ в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 року за N 66/7387). Таким чином, право власності на вказану квартиру набуто [INFO] .\~ Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] більше року, а саме з 28.02.2003 до 19.03.2004, а з 19.03.2004, тобто після укладення вказаного вище договору купівлі-продажу, змінив місце реєстрації на кв. [ADDRESS] (а.с.7). Як пояснила позивач та її представники під час розгляду справи квартира [ADDRESS] належала позивачу і вона проживала там з дочкою, матір`ю та [PERSON] , як чоловіком. Також, як слідує з паспорту позивача, виданого 15.05.2008, з 21.12.2011 вона також зареєстрована за даною адресою (8,9). Факт проживання [PERSON] в квартирі позивача був визнаний представником відповідача під час розгляду справи. Даний факт представник відповідача пояснила тим, що у [PERSON] по поверненню в Україну не було власного житла, а тому він і зупинився тимчасово у [PERSON] при чому представник відповідача повідомляла суду в ході розгляду справи, що у [PERSON] в м. Могилів-Подільському проживав рідний брат та племінниця, яка також була допитана в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням представника відповідача.\~\~\~ За правилами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач пояснила під час розгляду справи, що останній рік перед смертю чоловіка з яким вона перебувала в шлюбі вони не жили разом. В кінці 1994 року вона познайомилась з [PERSON] , а з початку 1995 року вони почали проживати разом, як чоловік та дружина, однак шлюб не реєстрували. Усі свята родинні, їх друзів, близьких їм людей, усі літні відпочинки вони проводили разом. [PERSON] мав двох дітей і в кінці 2002 році його діти вирішили виїхати на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Діти [PERSON] досі там і проживають з того часу і у них є свої сім`ї. [PERSON] також вирішив поїхати туди на постійне місце проживання, мав там влаштуватись та забрати туди і позивача. Разом з тим, пробувши там три місяці він вирішив повернутись жити на Україну. Повернувся він до [PERSON] та проживав в її однокімнатній квартирі на [ADDRESS] . Також там жили дочка позивача та мати\~ [PERSON] та [PERSON] проживали там більше року, однак враховуючи те, що дочка [PERSON] уже подорослішала, вона та [PERSON] вирішили придбати власне житло та жити окремо. Так і було придбано спірну квартиру. Представник відповідача під час розгляду справи підтвердила факт того, що [PERSON] повернувся в Україну через кілька місяців після від`їзду до США. Не зважаючи на заперечення представника відповідача проти позову вона визнала ту обставину, що позивач та [PERSON] проводили сумісно певні періоди часу та окремі свята, факт спільного проживання до придбання квартири (два з половиною місяці), про що крім іншого вона вказувала в судових дебатах. В матеріалах справи міститься довідка Могилів-Подільського міського комунального підприємства «Житловокомунгосп» №1338 від 15.07.2015, за підписом директора, видана [PERSON] про те, що [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] . Також за даною адресою на день смерті зареєстрованих осіб не було, але проживала [PERSON] , 1961 р.н., зі слів сусідів та жителів даного будинку (а.с.10). В ході вирішення спору суд допитав ряд свідків, як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, в тому числі і жителів будинку [ADDRESS] , а також родичів та знайомих померлого.\~\~ Так, свідок [PERSON] надала показання, зокрема, про те, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] проживає більше 10 років в даному будинку. Вона була особисто в квартирі та бачила там речі [PERSON] . З [PERSON] [PERSON] жили, як сім`я. [PERSON] представляв її, як дружину. Весілля дочки Ліди було в дворі і [PERSON] був за весільного батька дитині. Він хворів та переніс операції на ногах, і вона сама його обходила аж до його смерті. [PERSON] ще працювала і по буднях до обіду була на роботі. Відносини у свідка з ними були просто сусідські. Свідок [PERSON] надала суду показання, зокрема, що проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] там теж жила з чоловіком [PERSON] . Вони вели спільний побут, гарно жили, любили один одного. Вона про нього турбувалась. Носила з другого поверху його на вулицю бо він став інвалідом. Донька [PERSON] приїздила лише 1 раз, ще перед операцією [PERSON] , а син був двічі також до операції. [PERSON] теж доглядала за [PERSON] катала його по двору в інвалідній колясці. Свідок [PERSON] надала суду показання, зокрема, що проживає в [ADDRESS] . Вона була сусідкою [PERSON] та [PERSON] по будинку на [ADDRESS] . Приблизно з 1995-1996 року вони проживали у квартирі [PERSON] по [ADDRESS] , жили як сім`я. [PERSON] позиціонував [PERSON] як свою дружину, вели спільне господарство, здійснювали разом покупки на базарі, разом ходили в гості, разом торгували на базарі. З цієї квартири [PERSON] виїжджав на кілька місяців в [PERSON] , а потім повернувся до Ліди. Казав, що [PERSON] його дочка, а Ліда його жінка. В Ліди в квартирі була мама, дочка доросла, а тому вони купили собі окрему квартиру з [PERSON] . Вони жили разом років 20. В новій квартирі на [PERSON] свідок допомагала їм робити ремонт. [PERSON] і [PERSON] наймали її, однак розраховувалась за роботу Ліда, але чиї були кошти їй невідомо. В нову квартиру переїхали лише [PERSON] і [PERSON] , а [PERSON] з бабусею залишились в квартирі на [PERSON] .\~\~\~\~ Свідок [PERSON] надала суду показання, зокрема, що проживає в будинку [ADDRESS] . Підтвердила, що [PERSON] із [PERSON] жили однією сім`єю, як чоловік і жінка та вели спільний побут, зокрема, зазначивши, що зі слів [PERSON] , він вважав кватиру [ADDRESS] -Подільський спільною, купували квартиру разом та робили в ній ремонт. Вона знає, що їм допомагала патронажна сестра до обіду в будні дні, а потім після обіду з роботи приходила Ліда. [PERSON] був інвалідом. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала суду показання, що вона куратор благодійного центру, який надавав [PERSON] допомогу та член місцевої общини. З [PERSON] та [PERSON] вона знайома. В місті у нього був рідний брат, племінниця, жінка його померла і у нього потім було багато жінок. В списках центру він рахувався одинокою людиною. Про [PERSON] їй невідомо. Дочка [PERSON] дзвонила в центр жалілась на патронажну сестру що вона не виконує свої обов`язки щодо приготування їжі і представлялась дочкою [PERSON] . [PERSON] повернувся після Америки їй не відомо. Коли комісія з центру робила в [PERSON] перевірки чи дійсно він одинокий і потребує благодійної допомоги то я була в квартирі і [PERSON] там не було.\~\~ Свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала суду показання, зокрема, що вона дружила сім`ями з дочкою [PERSON] . Після повернення дяді Міші з Америки вона до нього заходила по проханню дочки. Лягіну вона там не бачила. [PERSON] казав, що дружина у нього була одна і більше він одружуватись не буде. Одночасно ця ж свідок пояснювала, що знає, що [PERSON] і [PERSON] спілкувались. Вона зустріла дядю [PERSON] через тиждень другий після його повернення з США, по проханню дочки відвідувала його на новій квартирі, однак їй невідомо де він жив цілий рік після приїзду з США. Після смерті [PERSON] його дочка надала на її ім`я довіреність щоб вона оформила їй спадщину і вона пішла з працівником міліції в квартиру до [PERSON] за документами, однак та їй документи на квартиру їй не дала. Їй було відомо, що [PERSON] має ключ від квартири. На похороні [PERSON] була, однак хто все організовував вона не знає. Також свідок повідомляла про те, що [PERSON] робили операцію коли приїздила його дочка з США, при чому свідок вказуючи про те, що на операцію возила його дочка, зазначила, що в цей час одного разу вона приглядала за онукою [PERSON] та дочкою [PERSON] . Пояснила це тим, що дочці [PERSON] самій було сумно.\~\~\~ \~\~ З матеріалів спадкової справи до майна [PERSON] слідує, що [PERSON] дійсно надала на ім`я [PERSON] довіреність для оформлення спадщини (а. с. 119). \~ Свідки відповідача [PERSON] , який є знайомим [PERSON] та [PERSON] , яка є його племінницею, в своїх показах, зокрема, також фактично підтвердили те, що [PERSON] мав стосунки із [PERSON] , як жінкою, та після приїзду з США проживав разом із [PERSON] у її квартирі. Свідки не вважали їх сім`єю незважаючи на наявність у них стосунків, скільки ті шлюб не реєстрували. Крім того, свідок [PERSON] , зокрема, повідомив, що [PERSON] неодноразово приходив із [PERSON] в общину, представляв її як свою «женщіну». В дочки [PERSON] був хворий чоловік, а тому він їй постійно пересилав гроші в США. З [PERSON] вони були знайомі, друзі, але не близькі. В квартирі в [PERSON] він не був. Обставини його життя знає, оскільки він член єврейської общини.\~ В [PERSON] були різні жінки, однак з 2000 тільки [PERSON] бо він уже був старий. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] то приходила то уходила, а значить то не була сім`я. Лягіну в квартирі вона бачила, і речі жіночі бачила в квартирі, однак приходила туди рідко. Знає, що [PERSON] йому допомагала, але можливо у них були свої домовленості про це. Дядько зберігав свої заощадження в брата батька свідка, а отже вона вважає, що з [PERSON] у них не було сім`ї. На запитання сторони позивача свідок відповіла, що була присутня на святах в дочки [PERSON] , однак її туди запрошував дядя [PERSON] і йшли вони до дяді [PERSON] , а не до дочки [PERSON] .\~\~\~\~\~\~\~ Покази свідків зі сторони відповідача є досить суперечливими, оскільки усі вказують, що відвідували [PERSON] , однак чомусь такий період охоплюється тільки часом коли він проживав у спірній квартирі і чомусь ніхто з них, незважаючи на родинні та дружні відносини не знає де [PERSON] жив більше року по приїзду з США, усі вони вказують на обізнаність про спілкування [PERSON] та позивача, однак всі вказують, що вони не вважали їх сім`єю.\~\~\~ Представник відповідача, як на одну із підстав своїх заперечень послалась на ту обставину, що [PERSON] з дітьми, перед від`їздом на постійне місце проживання до США в 2002 році продали належну їм квартиру [ADDRESS] ).\~ Разом\~ з тим, на підтвердження таких доводів суду надано лише документи, які підтверджують факт того, що зазначене нерухоме майно дійсно належало [PERSON] , [PERSON] , яка є відповідачем в даній справі, [PERSON] та [PERSON] , при чому на праві спільної сумісної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1994 (а.с.105-111). Доказів відчуження такого майна, часу відчуження, ціни продажу квартири та того, що усі кошти за спільне сумісне майно [PERSON] забрав особисто собі суду надано не було. Наявність напису на довідці-характеристиці «для відчуження квартири» вказані обставини не підтверджують та не описують їх.\~\~\~ Крім того, доводи представника відповідача з приводу отримання [PERSON] будь-яких коштів до березня 2004 року, окрім пенсії, не доведено жодним доказом. Щодо розміру доходів, як [PERSON] так і [PERSON] до 15.03.2004, тобто часу укладення договору купівлі-продажу спірного майна, то як слідує з матеріалів справи [PERSON] з червня 2003 до смерті отримував пенсію за віком, а [PERSON] починаючи, зокрема, з 1993 до14.01.2015, час виходу на пенсію, безперервно працювала. Так, в 2003 році розмір пенсії [PERSON] склав 1252,858 грн., а з січня по березень 2004 року 593,61 грн., а за 2004 рік загальний розмір пенсії 2768,96 грн. Дохід [PERSON] в 2003 році склав 4231,77 грн., а в 2004 6906,79 грн. Дані обставини підтверджуються довідками управління Пенсійного Фонду, копією трудової книжки позивача та довідкою про її заробітну плату від 14.12.2015 (а.с.139-147, 175).\~\~\~ Представник відповідача вказувала на ту обставину, що [PERSON] був фінансово забезпеченою особою на час придбання спірного майна, однак жодного документу крім довідок Пенсійного фонду на підтвердження факту отримання коштів до березня 2004 року [PERSON] суду надано не було. Щодо матеріальної допомоги [PERSON] , як малолітньому в`язню Могилів-Подільського ГЕТТО 1941-1944 р.р. то на підтвердження такої обставини суду також не надано жодного доказу. Лист ТВО військового комісара Могилів-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату від 08.12.2015 лише підтверджує наявність у [PERSON] такого статусу, однак інформації щодо дати набуття такого статусу, щодо факту отримання в зв`язку з цим будь-яких коштів, часу їх отримання,\~ їх розміру в листі не вказано і інших доказів про такі обставини суду не надано (а.с. 182, Т.1). \~ Наявна в матеріалах справи також інформація про наявність у [PERSON] , однак лише станом на 15.07.2004, з якого часу не вказано, статусу колишнього в`язня жертви фашизму та те, що він знаходився на обліку в Могилів-Подільському відділенні в`язнів жертв фашизму, що підтверджується відповідним списком, засвідченим печаткою та підписом представника міської єврейської общини (а.с. 184). Разом\~ з тим, аналогічно\~ дати набуття такого статусу, факт отримання в зв`язку з цим будь-яких коштів, часу їх отримання,\~ їх розміру в документах не вказано і інших доказів про такі обставини суду не надано.\~\~ В підтвердження спільного проживання позивач також надала для огляду оригінали фотокарток, копії яких суд приєднав до матеріалів справи, на яких зображені вона та [PERSON] в період з 1996 по 2010 роки, а саме: святкування ювілею [PERSON] з нагоди його 70 річчя в 2009 році, де зображені [PERSON] , позивач та її дочка (а.с. 161, Т.1); разом із знайомою [PERSON] в травні 2002 року, де зображено поруч [PERSON] та позивача (а.с. 162, Т.1); з друзями Едуардом і Софією в червні 1996 року, де зображені [PERSON] та позивач поруч (а.с. 164, Т.1); за червень 1996 року де зображені [PERSON] та позивач (а.с. 161, Т.1); з друзями [PERSON] та [PERSON] , які є хрещеними дочки позивача, влітку 2004 року, де зображені [PERSON] та позивач поруч (а.с. 166, Т.1); з дочкою померлого відповідачем та дочкою позивача, [INFO] , також і день народження [PERSON] , де зображені [PERSON] та позивач (а.с. 167, Т.1); на святі в сусідів, 09.05.2008, де зображені [PERSON] та позивач поруч (а.с. 168, Т.1);\~ [INFO] , день народження [PERSON] , з рядом осіб, де зображені [PERSON] та позивач поруч (а.с. 169, Т.1); 20.11.2008 де зображені [PERSON] та позивач танцюючі в парі (а.с. 170, Т.1); липень 2007 на відпочинку в м. Алушта, де зображені [PERSON] , дочка позивача та позивач (а.с. 171, Т.1); в липні 2005 року в м. Алушта, день народження позивача, де зображені [PERSON] та позивач за столом (а.с. 172, Т.1); за 2003 рік, в м. Алушта, відпочинок на морі, де зображені [PERSON] та позивач поруч (а.с. 173, Т.1);\~ в ресторані 13.02.2010 на святкуванні дня народження [PERSON] , де серед гостей зображені поруч [PERSON] та позивач (а.с. 174, Т.1). Під час дослідження доказів в судовому засіданні кожне фото позивач описала з прив`язкою до часу та події. Свідок [PERSON] , зокрема, повідомила суду, що вона неодноразово була на спільних святкуваннях [PERSON] та [PERSON] і її дочки і запрошував її туди дядя [PERSON] . Представник відповідача наголошувала на тому, що норма ст.74 СК України почала діяти з 01.01.2004 і до моменту купівлі спірної квартири, тобто до початку правовідносин 15.03.2004 пройшло мало часу, що свідчить про те, що достатня сума коштів для придбання спірного майна за спільні кошти не могла бути зібраною. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що до купівлі вказаної вище квартири у [PERSON] були стосунки з [PERSON] . Суд зважає на те, що норма ст.74 СК України не передбачала та не передбачає будь-якого мінімально необхідного терміну спільного проживання перед виникненням правовідносин передбачених даною статтею. Оцінюючи фото, як доказ, в сукупності з іншими доказами, зокрема, з показаннями свідків суд вважає їх належними на підтвердження факту спільного проживання позивача та [PERSON] , як чоловіка та жінки без шлюбу. І суд вважає, що дані докази доводять ту обставину, що такі відносини між ними мали місце на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири та до часу смерті [PERSON] . Також факт початку таких відносин з 1995 року та до часу придбання спірної квартири. Разом\~ з тим, такий факт має значення для вирішення спору не з позиції дії нового сімейного та цивільного законодавства, оскільки, як зазначалось вище на відміну від ЦК УРСР 1963 року та КпШтС, нове законодавство передбачає можливість встановлення такого факту, а з позиції того, що проживаючи як одна сім`я дані особи вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що не виключає можливість накопичення спільних коштів, в тому числі і в розмірі 10\~000,00 грн. Більш того, як уже також зазначалось вище, з матеріалів справи слідує, що [PERSON] в 2003 та в 2004 роках мала більший дохід ніж [PERSON] .\~\~\~\~\~ Представник відповідача пояснювала під час судового розгляду те, що [PERSON] фінансово був цілком забезпеченою особою і маючи лише договірні відносини з позивачем допомагав їй фінансово. Щодо періоду 2014 та 2015 суд вважає доведеною таку обставину, оскільки суду надано квитанції про перерахунок коштів на ім`я відповідача, при чому такі кошти перераховувала, зокрема, позивач 25.12.2014 в сумі 14193,78 грн. та 06.02.2015 в сумі 18504,46 грн. (а.с. 177,179). Крім того, в матеріалах справи також містяться квитанції про перерахунок коштів відповідачу 25.12.2014 в сумі 14193,78 грн. та 06.02.2015 в сумі 18504,46 грн. (а.с. 178,180). Як пояснила позивач так і представник відповідача дані кошти дочці в США перераховував [PERSON] через позивача. Разом\~ з тим, з письмових доказів, наданих суду самою ж представником відповідача слідує, що [PERSON] отримував допомогу від Вінницького благодійного європейського центру «Хесед-Емуна» «Турбота і Віра» у період з 01.01.2012 по 15.03.2015, а саме: за патронатне обслуговування 43879,10 грн., кошти на харчування 6495,00 грн. медикаменти 3059,11 грн., придбання ел.приборів 549,75 грн. Дана обставина підтверджується листом вказаного центру\~ №124 від 04.12.2015 (а.с. 74), при чому одночасно з документів місцевої єврейської общини слідує що з січня 2014 року по лютий 2015 року [PERSON] отримував благодійні обіди від служби «Шалом» м. Освєнцим (а.с. 187-200) та належав до числа малозабезпечених членів Могилів-Подільської єврейської общини, які отримують продуктові набори від фонду «Шалом» м. Освєнцим Польща (а.с. 201-208). Тобто, будучи фінансово забезпеченим [PERSON] використовував наявні можливості щодо отримання певних пільг в єврейській общині. Заперечуючи факт спільного проживання позивача та [PERSON] , однією сім`єю, представник відповідача вказувала про те, що догляд [PERSON] здійснювала патронажна служба, і в разі якби він мав сім`ю така служба не здійснювала його догляд. В заяві від 30.03.2012, в якій він просив призначити йому такого працівника він вказав, що він холостяк, а діти його проживають в США. Проаналізувавши зміст договору про надання безоплатного обслуговування у програмі «Нагляд на дому» від 30.03.2012, оцінюючи в сукупності усі докази, зокрема показання свідка [PERSON] , який є членом місцевої єврейської общини про те, що наявність у нього члена сім`ї унеможливило б його участь у вказаній програмі та факт того, що [PERSON] до 2015 року працювала в закладах освіти, в тому числі вчителем та вихователем, і відповідно не мала можливості цілодобово бути вдома, а [PERSON] в останні роки життя був прикутий до інвалідного крісла та потребував постійної цілодобової сторонньої допомоги, про що стверджувала сама представник відповідача та, що також слідує з виписки з його амбулаторної картки від 25.08.2015 (а.с. 176), а також те, що [PERSON] використовував наявні можливості щодо отримання певних пільг, про що зазначалось уже вище, такі дії [PERSON] не свідчать про дійсність того факту, що він жив одиноко. Більш того, як слідує з договору про надання безкоштовного обслуговування в програмі «Догляд на дому» та індивідуальних планів догляду патронажним робітником така допомога [PERSON] не надавалась цілодобово та у вихідні дні. Так, за період з 30.03.2012 по 01.08.2012 така допомога становила 4 год в тиждень: лише по вівторках з 14:10 по 17:10 та по п`ятницях з 15:20 по 16:20, а з 01.08.2012 по 15.03.2015 щоденно, 25 год. в тиждень з 09,00 год. до 14,00 год., крім вихідних днів (а.с. 74,79,80, Т.1). Крім того, усі ці документи стосуються періоду після придбання спірного майна.\~ Також заперечуючи факт спільно проживання та наголошуючи на договірному характері відносин між [PERSON] та [PERSON] представник відповідача не надала жодних доказів наявності будь-якого договору між ними. Представник відповідача повідомляла, що [PERSON] після смерті дружини жив з іншою жінкою, а не з [PERSON] , однак сама ж вказала, що це було влітку 1994 року. Сторона позивача надала суду також товарні чеки, квитанції та гарантійні талони, на підтвердження оплати будівельних матеріалів, побутової техніки та меблів для спірної квартири після її придбання в 2004 році (а.с. 1-6 Т.2). Разом з тим, з наданих суду документів суд може вважати належним доказом лише гарантійний талон Г №000371 від 06.07.2004 на товар- газ-плиту, на ім`я [PERSON] , оскільки адреса покупця зазначена, як Стависька 50/40 (зворот а.с. 1, Т.2). Інші документи, враховуючи їх зміст та відсутність інших доказів на підтвердження обставин про які вказує сторона позивача, які б суд міг оцінити в сукупності, суд вважає неналежними в силу дії ст. 58 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~ Оцінивши покази свідків, письмові та речові докази та доводи сторін, враховуючи конкретні встановлені обставини даної справи суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] на момент купівлі спірної квартири однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Враховуючи ціну купівлі квартири вказану в договорі, розмір заробітної плати позивача та розмір пенсії [PERSON] , ту обставину, що позивач з [PERSON] з дочкою та матір`ю позивача більше року з часу повернення [PERSON] з США проживали в одній квартирі суд вважає доведеним факт того, що спірна квартира придбавалась для окремого проживання сім`ї. Таким чином, такі обставини і факти зумовлює те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і слід вважати їх частки рівними, оскільки іншого під час судового розгляду доведено не було. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] помер та те, що між [PERSON] та дочкою померлого існує спір з приводу такого нерухомого майна позивач фактично позбавлена можливості з приводу захисту свого права власності в інших спосіб ніж звернення до суду з даним позовом. Така правова позиція Верховного Суду України вказана в постанові №6-38цс15 від 03.06.2015. Враховуючи доведеність вказаних фактів, суд вважає можливим здійснення захисту прав позивача шляхом визнання за нею права власності на ? частину спірного майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зважає на положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved