Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкоди у здійсненні права власності щодо квартири [ADDRESS] шляхом виселення виселення [PERSON] з даної квартири, звільнення приміщення квартири від [PERSON], його майна, домашніх тварин та в забороні [PERSON] користуватися звільненим приміщенням; вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] шляхом забезпечення їй вільного доступу до вказаної квартири, заміни замків на вхідних дверях. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва №819 від 25 березня 2013 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON]; її право власності на цю квартиру зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 25 березня 2013 року, що підтверджується відповідним Витягом №1601162. На даний час у вказаній квартирі незаконно знаходиться громадянин [PERSON]. Вказаний громадянин відмовився звільнити квартиру, не дав можливості звільнити квартиру від сторонніх речей та поміняти замки на вхідних дверях, тобто чинив власникові умисні перешкоди в користуванні квартирою. Проживання відповідача у вищезгаданій квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним мені нерухомим майном, придбаним для вільного використання та проживання в такому. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в тому числі через публікацію в газеті «Високий замок» (№81(5145) від 6-8 червня 2014р.). Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі на підставі свідоцтва №819 від 25 березня 2013 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно №1601162 від 25 березня 2013 року належить позивачу [PERSON](а.с.5-6). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Навколо базару» від 23.09.2013р. №2521 зареєстрованих осіб в квартирі немає (а.с.7). 04.06.2013 року Франківським районним судом ухвалене рішення по справі № 2/465/2180/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, яким вирішено позов задовольнити та усунути перешкоди в здійсненні [PERSON] права власності щодо квартири [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з цієї квартири та зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.07.2013р. це рішення суду залишене без змін(а.с.8-10). Рішення суду (виконавчий лист) подане для примусового виконання до Франківського відділу державної виконавчої служби. 05.09.2013р. Франківським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду(а.с.11). У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно не виконала рішення суду, головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби [PERSON] було призначено примусове виконання (виселення) на 23.01.2014р. Під час примусового виконання рішення суду 23.01.2014р. державним виконавцем було встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає та її речей в квартирі немає, про що складені акти державного виконавця від 23.01.2014р та від 18.02.2014 року(а.с.12-13) Натомість державним виконавцем встановлено, що у вказаній квартирі незаконно знаходиться громадянин [PERSON]. Вказаний громадянин відмовився звільнити квартиру, не дав можливості звільнити квартиру від сторонніх речей та поміняти замки на вхідних дверях, тобто чинив умисні перешкоди для виконання рішення суду. Як на підставу свого перебування у квартирі гр. [PERSON] послався на договір оренди квартири від 5 січня 2013р., укладений ним з попередніми власниками - [PERSON] та [PERSON](а.с.17-18) Проте вказаний договір не може бути належною правовою підставою для перебування гр. [PERSON] у квартирі, оскільки, [PERSON] та [PERSON] не мали права передавати квартиру в оренду будь-яким особам без письмової згоди іпотекодержателя (ПАТ «Укрсиббанк»). Згідно зі ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в оренду, користування. Іпотекодержатель (Банк) такої згоди не давав. Тому договір оренди від 5 січня 2013р. є нікчемним, тобто таким, що не тягне за собою жодних правових наслідків. Згідно ст.50 Закону України «Про іпотеку» після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку квартира (предмет іпотеки) була продана з прилюдних торгів 20 березня 2013р., відтак будь-які договори (в тому числі оренди), укладені попереднім власником припинились з моменту продажу (з 20 березня 2013р.). Крім того в самому договорі оренди від 5 січня 2013р. вказано, що він укладений на 11 місяців, тобто до грудня 2013р. і не міг бути пролонгований, оскільки, власник майна (позивач) згоди на пролонгацію не давала. Таким чином жодних правових підстав для перебування гр. [PERSON] в даній квартирі немає. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Згідно з ст.317 ч.1 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з наведеного, враховуючи ті обставини, що проживання у даній квартирі відповідача створює перешкоди у користуванням житловим приміщенням позивачу, яким у встановленому законом порядку набуто право власності, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved