Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою № 39, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Шенгелія, 13, корп. 2, в якому вказує, що вона є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані ще три особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], які за вказаною адресою не проживають вже більше року. Відповідачі у спірній квартирі не проживають більше одного року, не оплачують плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймають участь у спільному побуті. У звязку з наведеним просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності від 11.12.2006 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням № 20687-ж від 11.12.2006 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13148509 від 08.01.2007 року. Згідно довідки № 448 від 23.05.2017 року, виданої ОСББ «Мій Дім Шенгелія 13» за адресою: [ADDRESS] окрім позивача зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту ОСББ «Мій Дім Шенгелія 13» [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], але фактично там не проживають. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.

Outcome: approved