Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.08.1998 року Ватутінським міським відділом реєстрації актів громадського стану Ватутінського міськвиконкому Черкаської області, актовий запис № 74. Позовні вимоги мотивовані тим, що останнім часом шлюбні відносини з відповідачем погіршились, у їх відносинах відсутні взаємопорозуміння та повага, як наслідок, шлюб на даний час існує формально. Оскільки відповідач не бажає змінювати поведінку та спосіб життя, позивач не бажає продовжувати такі шлюбні відносини, вони суперечать її інтересам. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Також вказала, що після розлучення залишає собі прізвище «Гайдачук», а їх спільні з відповідачем діти залишаться проживати з нею. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Відповідно до телефонограми від 10.10.2017 року просить справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-СР № 026146, виданого 01.08.1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Ватутінського міськвиконкому Черкаської області, 01.08.1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 74. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-СР № 066328, серія І-СР № 134444, відповідно до яких їх батьком вказано [PERSON], матірю [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Між сторонами досягнута згода про те, що їх спільні діти після розлучення залишаться проживати з матірю. Судом за клопотанням позивача вжито заходів щодо примирення подружжя, однак зі спливом наданого 2-місячного строку сторони не примирилися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. З огляду на вказане, суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, суперечить інтересам позивача, а тому їх шлюб підлягає розірванню. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при предявленні позову до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ КБ\~„ПриватБанк №\~0.0.768748315 від 19.05.2017 року, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved