Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на будинок, господарські будівлі і споруди, що розташовані в [ADDRESS], а саме: на житловий будинок під літерою «А», погріб з шийкою під літерою «Б», прибудову під літерою «а», сарай під літерою «В», убиральню під літерою «Г», ворота під номером 1, огорожу під номером 2, ганок під літерою «а1», вимощення під літерою «І», колодязь питний під літерою «к» в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, розташовану на території села Ковалин Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON], що належала останньому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №033578 від 24 березня 2001 року, виданому Ковалинською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області. В судове засідання з`явилась позивач, позовні вимоги підтримала. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, позов визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач на даний час є єдиними спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після померлого, який був власником житлового будинку та земельної ділянки, то відповідно за нею можливо визнати право на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved