Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання іпотеки нежитлового приміщення салону краси, загальною площею 165,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що виникла на підставі іпотечного договору припиненою, вилученням (припинення запису) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек) наступні записи: - про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4820839, зареєстрована 17.04.2007 року приватним нотаріусом Калінюк Г.О. на підставі іпотечного договору, за реєстровим номером 261, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., накладений на салон краси, загальною площею 165,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 10300622; - про іпотеку салону краси, загальною площею 165,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 10300622, реєстраційний номер обтяження 6555798, зареєстрована в державному реєстрі іпотек 17.12.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», реєстровий номер 2949, посвідчений 08.12.2011 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г.; скасувати арешт, накладений на нежитлове приміщення салону краси, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП №48097487, постановленою 13.07.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], номер запису про обтяження: 10555804, зареєстрованого 25.07.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 квітня 2007 року між позивачкою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договорами №11143128000, №11143127000 та №11143125000 від 17.04.2017 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О., за реєстровим № 261. Згідно з умовами іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку нежитлове приміщення салону краси, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, включаючи кредитні договори, укладені з позивачкою, на підставі чого була здійснена заміна сторони іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором на АТ «Дельта Банк». Київським районним судом м. Одеси 27.06.2011 року постановлено рішення, за яким задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про повне дострокове стягнення заборгованості у загальній сумі 1 027 048,35 гривень. Виконавчий лист по справі № 1512/7583/2012, що виданий 30.08.2012 року Київським районним судом на виконання вказаного рішення, пред'явлений ПАТ «Дельта Банк» до примусового виконання. У подальшому, під час виконавчого провадження, з метою звернення стягнення на іпотечне майно нежитлове приміщення перукарні за адресою: [ADDRESS], передано на реалізацію. З метою примусового звернення до виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем було тричі проведено електронні торги, які згідно з протоколами проведення електронних торгів - не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Оскільки треті торги з реалізації іпотечного майна не відбулись державний виконавець Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ листом від 14.11.2014 року №20554 запропонував банку залишити за собою непродане іпотечне майно за первинною ціною, за якою воно передавалось на реалізацію, для чого необхідно було сплатити на депозитний рахунок Відділу ДВС різницю між вартістю майна та розміром боргу, що підлягав стягненню за виконавчим документом у загальній сумі 148 441,65 гривень. АТ «Дельта Банк» грошові кошти на депозитний рахунок ДВС не сплатив та, як наслідок, позивачка змушена звернутись до суду, із посиланням на ч.3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», для захисту свого порушеного права, як власника нерухомого майна. Щодо скасування арешту на зазначене майно позивач посилалась на ту обставину, що виконавче провадження, в рамках якого накладений арешт, закінчено у зв'язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, його наявність істотно порушує права та інтереси позивача як власника цього майна. Представник відповідача у судове засідання не з'явився неодноразово, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Суд у зв'язку з його повторною неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Щодо фактичних обставин по справі. Між позивачкою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 17 квітня 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами №11143128000, №11143127000 та №11143125000 від 17.04.2017 року, укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О., за реєстровим № 261. Згідно з умовами іпотечного договору [PERSON] передала в іпотеку нежитлове приміщення салону краси, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами, включаючи кредитні договори, укладені з позивачкою, на підставі чого здійснена заміна сторони іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором на АТ «Дельта Банк». 05 жовтня 2015 року на інтернет-сайті АТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщені повідомлення, із змісту яких слідувало, що відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Київським районним судом м. Одеси 27.06.2011 року постановлено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про повне дострокове стягнення заборгованості у загальній сумі 1 027 048,35 гривень. Виконавчий лист по справі № 1512/7583/2012, що виданий 30.08.2012 року Київським районним судом м. Одеси на виконання вищевказаного рішення, пред'явлений ПАТ «Дельта Банк» до примусового виконання. Під час виконавчого провадження здійснено опис та арешт майна, а саме: нежитлового приміщення салону краси за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки. Згідно зі звітом про оцінку майна від 28.04.2014 року, наданим суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «РОСЛА», яке діяло відповідно до сертифікату №14342/13 від 13.02.2013року, іпотечне майно оцінено на суму у розмірі 1 175 490,0 гривень. З метою звернення стягнення на іпотечне майно нежитлове приміщення перукарні, що знаходиться за адресою [ADDRESS], передано на реалізацію, що підтверджується листом Другого Суворовського відділу ДВС № 15158 від 27.08.2014року. Листом від 26.09.2014 року № 01-03/5717 ДП «Інформаційний центр» повідомило що електронні торги з реалізації належного [PERSON] предмета іпотеки - вказаного нежитлового приміщення перукарні призначені на 03.10.2014 року з початковою ціною продажу майна 1 175 790,0 гривень. Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 5185, що було призначено на 03.10.2014 року, не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. 09.10.2014 року заступником начальника Другого Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ проведено переоцінку майна - шляхом зниження вартості на 1 %, про що складено відповідний акт. Листом від 20.10.2014 року № 01-03/71/62 ДП «Інформаційний центр» повідомило, що електронні торги з реалізації приміщення перукарні призначені на 10.11.2014року з початковою ціною продажу майна 1 163 735,0 гривень. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 9921, призначені на 10.11.2014 року, не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Листом за вих. № 340 від 11.11.2014 року АТ «Дельта Банк» звернувся до Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ з проханням передати банку в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом нереалізоване іпотечне майно. Листом від 14.11.2014 року №20554 начальник Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ повідомив банк, що у зв'язку з тим, що початкова ціна продажу майна на торгах перевищує розмір заборгованості, що підлягав стягненню за виконавчим документом відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про іпотеку», необхідно сплатити різницю, що складає 148 441,65 гривень. Оскільки АТ «Дельта Банк» не здійснено оплати суми різниці між вартістю майна та сумою стягнення, державним виконавцем 10.12.2014 року здійснено переоцінку майна на 1 відсоток, про що складено акт переоцінки. Листом від 19.12.2014 року № 01-03/11183 ДП «Інформаційний центр» повідомило, що електронні торги з реалізації приміщення перукарні призначені на 12.01.2015 року з початковою ціною продажу майна 1 152 097,0 гривень. Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 38487, призначені на 12.01.2015 року, не відбулися, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Листом від 14.01.2015 року державним виконавцем знову запропоновано АТ «Дельта Банк» залишити за собою нереалізоване майно та сплатити 148 441,65 гривень, однак грошові кошти так і не були зараховані на рахунок виконавчої служби. Щодо вимоги про визнання іпотеки припиненою. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав для припинення іпотеки, зокрема: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі, якщо іпотекодавець не відновив її. Судом встановлено, що спірне майно тричі виносилось на торги, однак не було продано, у зв'язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. За змістом ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акту видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, у разі якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Статтею 49 цього Закону передбачено, що іпотека може бути припиненою за рішенням суду, якщо іпотекодержатель за результатами третіх прилюдних торгів не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті. Таким чином, беручи до уваги у сукупності вказані норми й встановлені обставини, а саме: небажання іпотекодержателя скористатись правом придбати майно, суд дійшов висновку, що вимога про припинення іпотеки є обґрунтованою й такою, яку слід задовольнити у повному обсязі. Додатково суд дійшов висновку, що разом з визнанням іпотеки припиненою підлягають припиненню й вилученню з державного реєстру речових прав на нерухоме майно наступні записи про обтяження та іпотеку майна, а саме: - про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4820839, зареєстрована 17.04.2007 року приватним нотаріусом Калінюк Г.О. на підставі іпотечного договору, за реєстровим номером 261, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Г.О., накладений на салон краси, загальною площею 165,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 10300622; - про іпотеку салону краси, загальною площею 165,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 10300622, реєстраційний номер обтяження 6555798, зареєстрована в державному реєстрі іпотек 17.12.2012 року приватним нотаріусом Кондратюк В.С. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», реєстровий номер 2949, посвідчений 08.12.2011 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. Щодо вимоги про скасування арешту. Крім наведеного, як судом встановлено, на належне позивачці іпотечне майно накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП №48097487, постановленою 13.07.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], номер запису про обтяження: 10555804, зареєстрованого 25.07.2015 року. Вказаний арешт накладений у порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: салон краси, що знаходиться за адресою [ADDRESS], за рахунок вартості якого пропонувалось задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк». Зазначене виконавче провадження закінчено у зв'язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; При цьому, правилом п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Як вбачається з копій матеріалів вказаного виконавчого провадження, на адресу стягувача відділом направлено лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій й надано строк для надання відповіді, а також попереджено про повернення виконавчого документу на адресу стягувача без виконання у разі ігнорування запиту. Відповідно до частини 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому, пунктом 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки виконавче провадження за виконавчим написом не здійснюється, наявність вказаного арешту, накладеного на майно позивачки, порушує її права як власника. Судом також враховано, що згідно із ч.5 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається. Як вбачається з постанови ВП№48097487 від 22.03.2016 року, на адресу стягувача Відділом ДВС направлено лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій та надано 20-денний строк для надання відповіді, а також попереджено про повернення виконавчого документу на адресу стягувача без виконання у разі ігнорування запиту. Однак, стягувачем авансування витрат на проведення виконавчих дій не проведено. Таким чином, наявний арешт відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» мав бути скасований одночасно із вирішенням питання про повернення виконавчого документу стягувачу. Наведені обставини є самостійною підставою для задоволення позовної вимоги про скасування арешту. Під час вирішення вказаної позовної вимоги суд застосував положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин та яким мав керуватись державний виконавець під час вирішення питання щодо повернення виконавчого листа та скасування наявного арешту нерухомого майна. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», вимоги щодо заняття арештів розглядаються в позовному провадженні, при цьому відповідачем в справі суд притягує особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. З огляду на вказане, усі обтяження, що накладені на спірне нерухоме іпотечне майно у вказаних правовідносинах, підлягають скасуванню як такі, що порушують законне право власника на користування й розпорядження майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та постановити рішення з його задоволенням.

Outcome: approved