Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі по 1/6 частини кожному з усіх від його доходу, щомісячно, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримання дитини, регулярно добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Ухвалою від 22 червня 2020 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 23 липня 2020 року. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дані правовідносини регулюються ст.ст.180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін, народилися діти: донька - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, про що зазначено у свідоцтвах про народження дітей. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від їх виховання. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на повному її утриманні. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. ст. 180, 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі по 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує декретні, проте відповідач отримує постійний дохід, який є більшим ніж дохід позивача і не є мінливим, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягує аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох річного віку.

Outcome: approved