Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 01.02.2005 року нею було придбано приміщення торгівельного павільйону, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул.Шкільна, 17 а у [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.02.2005 року. З лютого 2005 року по теперішній час позивач користується вказаним торгівельним павільйоном відкрито та добросовісно. Відповідно до технічного паспорту торгівельний павільйон складається з торгівельного павільйону площею 24,5 м.кв., який згідно технічної документації знаходиться під літерою «Б»; тамбуру ( прибудови) площею 4,2 м.кв., який згідно технічної документації знаходиться під літерою «б»; навісу площею 17,8 м.кв., який згідно технічної документації знаходиться під літерою «В»; мангалу згідно технічної документації знаходиться під літерою «Г», хвіртки згідно технічної документації знаходиться під № 1; огорожі згідно технічної документації знаходиться під № 2; хвіртки згідно технічної документації знаходиться під № 3; хвіртки згідно технічної документації знаходиться під № 4; хвіртки згідно технічної документації знаходиться під № 5; огорожі згідно технічної документації знаходиться під № 6; заміщення згідно технічної документації знаходиться під І і він має юридичну адресу: смт. Чернігівка, вул.. Шкільна 17а Вказаним нерухомим майном позивач володіє на протязі понад 10 років, володіє ним безперервно, відкрито та добросовісно, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач прохає суд визнати за нею, право власності за набувальною давністю на торгівельний павільйон, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул.Шкільна, 17 а. Представник позивача за договором [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі і без проведення фіксації процесу, наполягала на позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, надала письмове пояснення, що торговий павільйон встановлював в 1999 році житель м. Токмака на імя Ігор, він пояснив, що виїжджає на заробітки за кордон, запропонував провести ремонт в павільйоні і використовувати його як торгівельну точку в розрахунок за проведення ремонту, вона провела ремонт, огородила його, але бажаної торгівлі не вийшло, закрила його, в 2004 році до неї звернулась [PERSON] про оренду, вона запропонувала сплатити їй за проведений ремонт і всі питання вирішувати з власником який так і не зявлявся, в січні 2005 року [PERSON] почала використовувати павільйон, в лютому цього ж 2005 року компенсувала їй витрати за проведений ремонт і відкрито використовує його до цього часу, претензій до [PERSON] не має. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами: Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01.02.2005 року позивачкою було отримано в користування приміщення торгівельного павільйону, який розташований за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, смт.Чернігівка, вул. Шкільна, 17а у [PERSON], що підтверджується розпискою про отримання грошей від 01.02.2005 року. Вказаним нерухомим майном позивач володіє на протязі понад 10 років, ніхто не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved