Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], та зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання з квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 квітня 1997 року, виданого Органом приватизації із записом у реєстровій книзі за № 6170 від 15 травня 1997 року, та договором дарування від 08 жовтня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісковець Н.М., зареєстрований в реєстрів за № 2415. З 19 листопада 2015 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішення Дніпровського районного суду від 14 квітня 2017 року розірвано. 22 грудня 2015 року позивач зареєструвала відповідача у квартирі [ADDRESS], як члена сім'ї. На даний час в квартирі зареєстровані позивач, відповідач, син позивача - [PERSON], батько позивача - [PERSON]. Відповідач [PERSON] із 2016 року у квартирі не проживає, витрати по квартирній платі і комунальних послугах не сплачує, квартирою не цікавиться, але при цьому з реєстраційного обліку не знімається, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження (а.с.30). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.47). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб: [PERSON], [PERSON]. Роз'яснено третім особам право надати свої пояснення на позов протягом п'ятнадцяти днів з моменти отримання копії позовної заяви. (а.с.63). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, виходячи із доводів, якими вони обґрунтовуються та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, або відзиву на позов суду не надано. Треті особи у судове засідання також не з'явились хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Направили до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що представник Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації покладається на розсуд суду при розгляді справи, [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 квітня 1997 року, виданого органу приватизації, запис у реєстровій книзі за № 6170 від 15 травня 1997 року та договором дарування частки квартири від 08.10.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісковець Н.М., зареєстрованим в реєстрі за №2415 (а.с.17-18, 24,25). Як убачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 14.06.2017 року, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19 листопада 2015 року, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року розірвано (а.с.7-8) Згідно довідки форми № 3 від 15 вересня 2017 року № 1423, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] з 22 грудня 2015 року, син позивача - [PERSON] з 22 грудня 2015 року, батько позивача - [PERSON] з 22 грудня 2015 року (а.с. 11). Реєстрація відповідача за вказаною адресою також підтверджується відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 19 березня 2019 року. (а.с.65). За даними акту про непроживання від 13 липня 2018 року, посвідченого начальником ЖЕД - 406 [PERSON], актів про непроживання особи за місцем її реєстрації від 06 січня 2016 року, від 08 березня 2016 року, від 23 жовтня 2016 року, від 31 грудня 2016 року, від 06 червня 2017 року, від 13.07.2018 року, в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] при обстеженні квартири фактично не проживає. (а.с. 56-62). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача знаходять своє підтвердження матеріалами справи і відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік. Оскільки відповідачем не надано доказів поважності причин відсутності у вказаній квартирі понад один рік, інших домовленостей між власником житла і відповідачем на користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік, судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 144 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved