Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій, в якому просила стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на свою користь 44 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. Заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що 02.02.2014 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле Авео», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля позивача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Своїми протиправними діями [PERSON], відповідальність якого на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна», завдав позивачу матеріальний збиток, з метою відшкодування якого позивач звернулась до відповідача, надавши всі необхідні документи. Відповідач, у свою чергу, погодився сплатити страхове відшкодування найближчим часом, проте на день звернення до суду позивач ніяких коштів в рахунок страхового відшкодування від відповідача не отримала. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з будь-якими заявами та клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався (а.с.80). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду даної цивільної справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до відомостей, вказаних у звіті про визначення розміру матеріального збитку №26/25.06.15 від 05.06.2015 року, власником автомобілю «Міцубіші Лансер», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.45). Відповідно до відомостей, наданих МТСБУ від 09.09.2015 року за вих.№7/2-5/25306, між [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3935837, яким застраховано автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з. [NUMBER]. Термін дії даного договору з 09.09.2013 року по 08.09.2014 року, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн., а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 100 000 грн. Франшиза за даним договором становить 1 000 грн. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2014 року (а.с.6), з вини [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле Авео», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на просп. Червонозоряному, 12 в м. Києві, де він не врахував безпечної швидкості руху, безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітцубісі Лансер», д.н.з. [NUMBER], який рухався попереду, під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме автомобіля позивача. Даною постановою [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 34,00 грн., яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили (а.с.6). Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок скоєної ДТП автомобіль «Мітцубісі Лансер», д.н.з. [NUMBER], який належить чоловіку позивача [PERSON] і придбаний в період шлюбу, був технічно пошкоджений. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою про здійснення страхової виплати, на що ПрАТ «СК «Україна» листом №1008 від 11.11.2014 року повідомило [PERSON] про прийняте рішення виплатити страхове відшкодування найближчим часом (а.с.8-9). 18.11.2014 року представником позивача було здійснено адвокатський запит з вимогою надати інформацію та документальне підтвердження на підставі чого здійснювався розрахунок страхового відшкодування, проте даний запит залишився проігнорованим з боку відповідача (а.с.10-11). З метою з`ясування розміру отриманої матеріальної шкоди [PERSON] звернувся до ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», яке 05.06.2015 року виготовило звіт №26/25.06.2015 про визначення розміру матеріального збитку, за яким розмір завданої шкоди автомобілю «Мітцубісі Лансер», д.н.з. [NUMBER]. Становить 70 591,84 грн. (а.с.44-69). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність [PERSON] в нанесені матеріальної шкоди позивачу [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії [PERSON] призвели до зіткнення автомобілів, та те, що відповідач ПрАТ «СК «Україна», в якому на момент ДТП, був застрахований автомобіль правопорушника, не сплатило страхового відшкодування позивачу, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої ДТП, необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача 49 000 грн. в рахунок стягнення страхового відшкодування на користь позивача, так як ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн., а франшиза складає 1 000 грн. (50 000 грн. - 1 000 грн. = 49 000 грн.). Згідно ст.88 ЦПК України поскільки позов задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» 490 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог (49 000 грн. * 0,01% = 490 грн.), та в задоволенні частини позову про стягнення 10 грн. судового збору відмовити. Крім того, позивачем сплачено 517 грн. (450 грн. + 67 грн.) судового збору в загальному, з них підлягає стягненню на її користь з відповідача 490 грн., у задоволенні стягнення 10 грн. судового збору відмовлено, тому 17 грн. вважаються надміру сплаченими та підлягають поверненню ( 517 грн. - 490 грн. - 10 грн.). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 610, 625, 979 ЦК України та

Outcome: partial