Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що її чоловіком був - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-СГ № 4341 16 від 23 серпня 1990 року, запис за № 466. Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою підприємцем [PERSON], який виконує найману працю № 13021400013 від 15 січня 2014 року [PERSON] прийнятий на роботу з 15 січня 2014 року. [PERSON] - фізична особа підприємець, зареєстрований у виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області у 2004 році, займається згідно КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, перевезення. Згідно рішення Державної служби України з безпеки на транспорті № 83 від 12.03.2016 року, ФОП [PERSON], дозволено вид робіт: міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями. 24 червня 2016 року, ФОП [PERSON] поступила заявка від фірми «Лідез Комерс» на перевезення вантажу за маршрутом с.Нежухів Стрийського району Львівської області - м.Сарагоса Іспанія. Автомобіль марки Volvo номерний знак [NUMBER] з напівпричепом Kogel SN 24, номерний знак ВС143ХТ під керуванням водія [PERSON], тобто її чоловіка та водія-стажера [PERSON] пройшов передрейсовий технічний огляд та був направлений за вищевказаним маршрутом. 26 червня 2016 року (а в акті зазначено 28 червня, що не відповідає дійсності) автомобіль перетнув державний кордон України і 1 липня прибув до м. Сарагоса Іспанія. Після прибуття транспортний засіб був розвантажений і по вказівці логіста стояв на стоянці біля м.Сарагоса чекаючи подальшого завантаження. Впродовж періоду з 1 липня 2016 року по 11 липня 2016 року, її чоловік кожного дня спілкувався з нею по телефону, а також з логістом вказуючи на хвилювання які він переживає у звязку з чеканням завантаження, оскільки у нього закінчувалися дні перебування за кордоном (11 липня 2016 року), а після того, він би отримав депортацію і не зміг більше працювати на вказаній роботі, втратив би роботу і дохід який отримував для забезпечення своєї сім'ї. У цей період було дуже спекотно, знаходитися у машині, яка нагрівалася до максимальної температури було неможливо, це підтверджує свідок [PERSON] 08.07.2016 року, чоловік по телефонному зв'язку скаржився їй на погіршення стану здоров»я: головні болі, запаморочення. 11 липня 2016 року близько 09 год. 30 хв., перебуваючи в кабіні автомобіля її чоловікові стало недобре, він скрикнув і поскаржився [PERSON] на різкий біль в голові та оніміння правої руки, після чого втратив свідомість. Його витягли з кабіни автомобіля і поклали на траву у тінь і чекали медичну допомогу. В той час [PERSON] повідомив логіста по телефону про нещасний випадок. Згідно інформації професійного обєднання медиків м.Сарагоса Іспанія смерть [PERSON] настала 14 липня 2016 року о 16.30 год. у медичному закладі. Згідно проведеного спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним результатом, що стався 11 липня 2016 року з її чоловіком [PERSON], спеціальною комісією при розслідуванні даного нещасного випадку складено Акт від 07 вересня 2016 року, що затверджений 07 вересня 2016 року начальником Головного управління держпраці у Львівській області [PERSON], примірник даного Акту їй видано на руки тільки 15.08.2016 року, про що вона розписалася. Вважає, що по результатах проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що 11 липня 2016 року повинен був складатися Акт за формою Н-1, оскільки мали місце обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом згідно п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасного випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 201 1 року, № 1232). Зазначає про те, що її не було повідомлено про вищевказану комісію, не було взято показів від неї, що є порушенням підпункту 8 пункту 42 Правил, також не було розяснено їй прав у звязку з настанням нещасного випадку. 22 вересня 2016 року, вона звернулася до Голови Державної служби України, [PERSON] з скаргою на Акт від 07 вересня 2016 року, з проханням перевірити факти і дати їм правову оцінку та визнати недійсний Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року (Акт від 07.09.2016 року). 17 жовтня 2016 року отримала відповідь Державної служби України з питань праці № 2192/1/9-зв-16, згідно якої вказано, що спеціальне розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 11 липня 2016 року, з водієм [PERSON] проведено у відповідності з вимогами Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232. На підставі висновку про причину смерті, інформації про проходження обовязкових медичних оглядів (періодичного та перед рейсового), згідно вимог пункту 16 Порядку комісією зроблено висновок, що даний нещасний випадок не пов'язаний із виробництвом. З врахуванням п. 54 Порядку Держпраці, за умови надання інших відомостей будуть підстави для вжиття заходів щодо призначення повторного спеціального розслідування нещасного випадку. Вважає, посилання комісії на підпункт 6 пункту 16 як на підставу визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки дана природна смерть сталася не з підстав старості, а смерть [PERSON] від загального захворювання не кореспондується з фактом фіксування стану загального захворювання [PERSON] під час його попередніх періодичних медичних оглядів та додатково таке твердження спростовується твердженням логіста, який щоденно з [PERSON] спілкувався в телефонному режимі і скарг на стан здоровя від останнього не поступало. Комісією не було враховано наявність також хворобливого стану [PERSON], що призвело до його стабільного лікування в кардіологічному відділі ДМП № 1 з 15.02.2015 року до 20.02.2015 року, яке у поєднанні із постійним переживанням [PERSON] по причині затримки на завантаження, що могло призвести до перебування його в Шенгенській зоні понад передбачений законом термін, могло стати причиною наслідку - смерті. Крім того, стверджує той факт, що [PERSON] не проходив черговий періодичний медогляд 17 лютого, оскільки він у той час перебував за кордоном, що підтверджується записами про перетин кордону у закордонному паспорті, який переданий їй Посольством України у королівстві Іспанія 12 вересня 2016 року. Таким чином, складений Акт проведений комісією спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року є недійсним, бо такий Акт повинен складатися за формою Н-1, оскільки мали місце обставини, за яким нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом. Комісія зобовязана була протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; зясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, повязаний чи не повязаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у пяти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження; скласти у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), повязаного з виробництвом, крім актів за формою Н-5 і Н-1, у шістьох примірниках картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі картка за формою П-5) згідно з додатком 5. Крім того, саме головне комісія зобовязана протягом 3-х робочих днів з моменту її утворення - визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці. Що враховано не було, водій знаходився протягом тривалого терміну у машині, під високою температурою повітря, нервуючись щодо виїзду закордон. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невідємну частину. Розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, що сталися з працівниками, які перебували у відрядженні за кордоном, проводиться згідно з цим Порядком, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Саме ці наведені вище обставини змусили її звернутися з даним позовом в суд за захистом. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позову не визнала, просить відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмовому запереченні. Представник Управління Держпраці у Львівській області [PERSON], в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову покликаючись на його безпідставність та необґрунтованість, додатково пояснив, що оскаржуваний Акт від 09.09.2016 року про проведення розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, складений у строгій відповідності до закону і не має жодних підстав для його скасування, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дрогобицькому районі [PERSON], в судовому засіданні позову не визнала, просить в його задоволенні відмовити, як безпідставно поданому. [PERSON] Євстахієвич пояснив, що його дружина являється двоюрідною сестрою покійного [PERSON], він знав покійного як здорового мужчину, хоча останній декілька раз, скаржився на болі, він йому радив звернутися до лікарів. Його швагро ціле життя працював водієм. Свідок [PERSON] пояснив, що він був у рейсі разом із покійним [PERSON], в якості стажера. 11 липня 2016 року близько 09 год. 30 хв., перебуваючи в кабіні автомобіля з [PERSON], останньому стало недобре, він скрикнув і поскаржився на різкий біль в голові та оніміння правої руки, після чого втратив свідомість. Він разом з іншими водіями (поляками) витягли [PERSON] з кабіни автомобіля і поклали на траву у тінь. Він побіг та виклати швидку, оскільки Іспанці не знали англійської мови, то він викликав швидку приблизно через годину. Після виклику швидка прибула приблизно через 15 хв., і забрала [PERSON] в медичний заклад. Після цього він повідомив логіста по телефону про нещасний випадок. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.ст.\~10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] який являвся чоловіком позивачки, перебував у трудових відносинах із ФОП [PERSON] з 15 січня 2014 року по 11 липня 2016 року. Під час відрядження до м.Сарагоса Іспанії 11.07.2016 року її чоловік [PERSON] втратив свідомість, а 14 липня 2016 року о 16 год.30 хв. він помер у медичному закладі м.Сарагоса Іспанія. ФОП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність з 18.02.2004 року згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОО №553304, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №2 414 001 0002 002044. На підставі рішення Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) від 12.03.2016 р. відповідачу по справі було дозволено здійснювати перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажі та небезпечних відходів). Чоловік позивача [PERSON] перебував із відповідачем у трудових відносинах на посаді водія автотранспортних засобів з 15.01.2014 року на підставі трудового договору №13021400013, зареєстрованого Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості 15.01.2014 року, про що також мається запис у трудовій книжці [PERSON] серії БТ-І №4817643. 27 червня 2016 року автомобіль [NUMBER] з напівпричепом Kogel SN 24, номерний знак ВС143ХТ під керуванням [PERSON] пройшов передрейсовий технічний огляд, що підтверджується п.120 Журналу реєстрації проходження перед рейсового та після рейсового технічного огляду КТЗ СПД [PERSON] та був направлений за маршрутом м.Дрогобич-с.Нежухів Стрийського району (пункт завантаження ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» - м.Сарагоса, Іспанія, транспортний засіб з напівпричепом були у технічно справному стані, що підтверджується сертифікатами №ІЇА 874492 від 21.03.2016р. та №ІІА 883942 від 22.07.2016 р., виданими відповідачу [PERSON] підприємством «[PERSON] автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» 28 червня 2016 року вказаний транспортний засіб перетнув кордон України, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №000299, чим спростовується та обставина позову, що автомобіль перетнув державний кордон У країни 26 червня 2016 року. 01 липня 2016 року перевезення було завершено в м. Сарагоса, Іспанія. 11 липня 2016 року близько 11 год. 30 хв. відповідачу стало відомо про те, водію [PERSON] стало погано і його забрала швидка допомога. 14 липня 2016 року надійшла інформація про те, що [PERSON] помер у медичному закладі м.Сарагоса. Вказана обставина також підтверджується інформацією №020938280 професійного обєднання медиків м.Сарагоса від 14 липня 2016 року. Вказані вище обставини, також підтверджуються Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року, затвердженим начальником Головного управління Держпраці у Львівській області 07.09.2016 року. Згідно ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Правовідносини, які повязані з розслідуванням нещасних випадків в виробництві регулюються Порядком проведення розслідування та ведення облік; нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232. На виконання вказаного Порядку була створена комісія із спеціального розслідування зазначеного нещасного випадку зі смертельним наслідком, що підтверджується Актом форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року о 9 год.30 хв. (помер 14 липня 16 год.30 хв.) у ФОП [PERSON], затвердженим начальником Головного управління Держпраці у Львівській області 07.09.2016 року, який затверджений начальником Головного управління Держпраці у Львівській області 07.09.2016 року. Як вбачається з вказаного Акту комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом. Як на підставу для такого висновку комісія покликалася на підпункт 6 пункту 16 Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232. Вказаним письмовим доказом також спростовується обставина позову, на яку покликається в позовній заяві позивач, що їй не було повідомлено про вищевказану комісію, не було взято показів у неї та не розяснено їй прав у звязку з настанням нещасного випадку. Зокрема, у абз.3 п.6 Акту форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року о 9 год.30 хв., зазначено, що члени комісії з спеціального розслідування зустрічалися з дружиною потерпілого [PERSON], розглянули питання соціального характеру та розяснили її права у звязку з настанням нещасного випадку. Позивач заперечує ту обставину, що нещасний випадок з її чоловіком не пов'язаний з виробництвом, при цьому покликається на хворобливий стан свого чоловіка, який підтверджений, на думку позивача, випискою з історії хвороби №01195 та вважає, що наявними є обставини, визначені п.15 Порядку №1232, зокрема його пунктами 17 і 18. Однак, така позиція позивача не відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону, а саме згідно з п.15 Порядку №1232 обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, серед іншого є: п.17) одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану здоровя, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесу виконання ним трудових (посадових) обовязків, що підтверджено медичним висновком; п.18) раптове погіршення стану здоровя потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обовязків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджена медичним висновком. Жодного належного доказу на підтвердження обставин, які визначені п.п.17,18 п.15 Порядку №1232, у матеріалах даної цивільної справи немає, а відтак підстав для визнання нещасного випадку, який стався 11 липня 2016 року у м.Сарагоса, Іспанія з [PERSON], внаслідок чого 14 липня 2016 року настала його природна смерть немає. З виписки з історії хвороби №01195, яку надав позивач, вбачається, що хворий [PERSON], мав захворювання ІХС, нестабільну стенокардію, дифузний кардіосклероз, виразкову хворобу 12 п. кишки, виражений астеноневротичний синдром. Медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом сері ЯЯЧ №198917 видана [PERSON] 17.02.2016 року. Інформацією №020938280 професійного обєднання медиків м.Сарагоса від 14 липня 2016 року підтверджується та обставина, що основною причиною смерті [PERSON] став крововилив в мозок. Також висновок медиків м.Сарагоса зводиться до того, що смерть не повязана ні з ДТП, ні з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до п.6 п.16 Порядку №1232 обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються, що повязані з виробництвом, є, серед інших підстав, - п.б) природна смерть, смерть від загального захворювання. Згідно з інформацією №020938280 професійного обєднання медики м.Сарагоса від 14 липня 2016 року смерть настала від крововиливу в мозок. Безпідставною також є і позовна вимога позивача до відповідача [PERSON] щодо скасування Акту від 11 липня 2016 року про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 11 липня 2016 року при виконанні трудових обовязків ФОП [PERSON] у м.Сарагоса Іспанія. Згідно з п.32 Порядку №1322 контроль за своєчасністю та обєктивністю розслідування нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавчою дирекцією Фонду та її робочими органами відповідно до компетенції. За змістом ч.З п.32 Порядку вказані органи мають право вимагати від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акту за формою Н-5 або Н- 1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Отже, за вказаними правилами, вимогу про затвердження чи перегляд затвердженого акту за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом можуть ставити лише органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавчою дирекцією Фонду та її робочими органами відповідно до компетенції, а не роботодавцем, яким є відповідач по справі [PERSON] Крім того, з аналізу п.32 Порядку підтверджується, що вимогу про складання акту за формою Н-1, можуть ставити зазначені органи лише після проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку. Згідно п.54 Порядку у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку. Призначати повторне розслідування у випадку незгоди із його змістом роботодавця - це право керівника органу Держпраці, а не його обов'язок. Позивач або ж інші особи мають право подати до ГУ Держпраці скаргу на оспорювані акти розслідування. Керівник органу розглядає дані скарги та за результатами розгляду має право призначити повторне чи додаткове розслідування. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач стверджує, що 22.09.2016 року вона звернулася із скаргою на Акт від 07 вересня 2016 року з проханням перевірити факти і дати їм правову оцінку з визнанням такого Акту недійсним. З відповіді Управління Держапраці у Львівській області від 17.10.2016 року №2192/1/9-зв-16, вбачається, що на підставі висновку про причину смерті, інформації про проходження обовязкових медичних оглядів згідно з п.16 Порядку комісією зроблено висновок, що даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. З урахуванням вимог п.54 Порядку за умови надання додаткових відомостей про зв'язок смерті чоловіка позивача з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу Управління Держпраці буде мати підстави для вжиття заходів щодо призначення повторного спеціального розслідування нещасного випадку. Отже, з урахуванням вказаних приписів Порядку оспорюваний у даній справі Акт форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 11 липня 2016 року о 9 год.30 хв., затверджений начальником Головного управління Держпраці у Львівській області 07.09.2016 року може бути скасований не відповідачем по справі, а керівником органу Держпраці, а нові акти можуть бути оскаржені до суду. Отже, вимога скасувати акт за формою Н-5 ставиться в залежність від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку та результатів його проведення. Оскільки позивач не надав додаткових відомостей про зв'язок смерті чоловіка позивача з впливом небезпечних чи шкідливих факторів, а відтак, не ініціював перед ГУ Держпраці у Львівській області проведення повторного чи додаткового розслідування, відтак ним не було дотримано вищевказаного порядку проведення розслідування, тому й не виникло у позивача права на звернення до суду, оскільки відмови у проведенні додаткового або повторного розслідування надано суду не було та нові акти не складались. Вимогами статей\~59, 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а його доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю.

Outcome: dismissed