Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, просила стягнути з субєкта підприємницької діяльності [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти (сплачений аванс) в розмірі 71\~250 гривень, відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 7\~552 гривень 57 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 790,0 гривень. В обґрунтування позову посилалась на наступне. 20.01.2016 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №2001н, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобовязується виготовити, поставити, а покупець прийняти товар та оплатити вартість меблів на умовах цього договору, предметом договору є вісім шаф. Загальна сума послуг визначена бланком замовлення та становить 127\~920,0 гривень (що еквівалентно 5200,0 доларів США), а строк виконання договору та поставки меблів встановлено 10 березня 2016 року. Відповідно до умов договору покупець в якості авансу перерахував постачальнику 102\~090,0 гривень, що еквівалентно 4150,0 доларів США. Проте, відповідачем взяті на себе зобовязання виконані частково у вигляді виготовлення лише двох шаф з восьми. Враховуючи, що умови договору відповідачем виконані не в повному обсязі, позивачка направила на адресу [PERSON] вимогу про повернення перерахованих у якості авансу грошових коштів, проте кошти так і не повернуті, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги від імені [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, дає згоду на розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних причин. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 20.01.2016 року між позивачкою і субєктом підприємницької діяльності [PERSON] укладено договір №2001н. Відповідно до п. 1.1. цього договору постачальник зобовязується поставити, виготовити, а покупець прийняти і оплатити меблі в порядку, строки і асортименті за цінами, визначені цим договором, замовленням і додатками. Згідно з п. 1.5. названого договору предметом договору є меблі на замовлення шафи у кількості 8 штук. Як вбачається з бланку замовлення №2001н від 20.01.2016 року до договору №2001н від 20.01.2016 року, дата постачання меблів покупцю [PERSON] становить 10.03.2016 року, а загальна вартість замовлення еквівалент 5200,0 доларів США. Разом з цим, відповідно до п. 4.9. договору дата доставки зазначена в договорі може бути змінена залежно від умов постачальника, про всі переноси, затримки чи виготовлення замовлення раніше строків покупцю повідомляє постачальник. При цьому, відповідно до п. 11.1. зазначеного договору оплата здійснюється в гривнях, спочатку вноситься передплата, обговорена обома сторонами, а після здачі замовлення і підписання акту прийому-передачі проводиться кінцевий розрахунок. Згідно з п. 4.4. договору покупець зобовязаний оплатити від 70% до 100% вартості замовлення при його оформленні за згодою обох сторін. Належне виконання взятих на себе зобовязань позивачем, зокрема щодо сплати суми авансу, підтверджується відміткою відповідача на бланку замовлення №2001н від 20.01.2016 року про залишок суми, яка підлягає сплаті за цим договором в розмірі 1050,0 доларів США, з огляду на що суд дійшов висновку про сплату [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суми авансу в розмірі 4150,0 доларів США, оскільки всі розрахунки оплати вартості замовлення, у тому числі і передплати за товар, передбачені бланком замовлення №2001н, здійснені лише в доларах США без зазначення гривневого еквіваленту. Інших доказів на підтвердження здійснення позивачкою передоплати товару в грошовій одиниці гривні, суду не надано. Разом з цим, зобовязання, взяті на себе відповідачем, виконані неналежним чином, на підтвердження чого суду надано копію листа-вимоги [PERSON] до відповідача, направленого на адресу останнього 03.06.2016 року, відповідно до якого позивачка просить [PERSON] повернути їй суму сплачених коштів у звязку з простроченням виконання замовлення, за винятком виготовлених та отриманих останньою двох шаф, які при цьому, на думку [PERSON], виготовлені та встановлені неналежним чином. Таким чином, відповідачем прострочено виконання взятих на себе зобовязань вже на девять місяців. Враховуючи правовідносини, які склалися між сторонами, згідно з п. 5.2. договору покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання договору або розірвати його у випадках неоднократної, більш трьох раз поставки товару неналежної якості, прострочки поставки продукції більш ніж на 14 робочих днів понад передбачені строки. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, в порядку ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, за ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникли та існують зобовязання із договору поставки, умови якого виконані відповідачем неналежним чином, останній повинен повернути позивачу частину суми передплати товару, що складає суму в гривнях України, що є еквівалентною 2850,0 доларів США відповідно до офіційного курсу української валюти, встановленого НБУ на день постановлення цього рішення та становить 75439,5 гривень. Враховуючи обставини справи та позовні вимоги, якими обмежений суд в порядку ст. 11 ЦПК України, останній вважає за необхідне встановити, що за позовом [PERSON] до субєкта підприємницької діяльності [PERSON] про захист прав споживача, належна сума стягнення попередньої оплати товару за вказаним договором становить 71\~250,0 гривень. Стосовно частини вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до\~статті 536\~цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. При цьому, суд вважає за неможливе задовольнити вказану вимогу позивача з огляду на те, що грошові кошти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача розраховуються в національній валюті України гривні, проте, загальна вартість замовлення, передбачена договором між сторонами визначена в доларах США, всі розрахунки оплати вартості замовлення також проведені в іноземній валюті без вираження в грошовій одиниці України гривні, що суперечить вимогам чинного законодавства. Таким чином, беручи до уваги правову природу вимоги про стягнення процентів, передбачених ст.\~536 ЦК, як особливої міри відповідальності, останні підлягають сплаті виключно в національній валюті України гривні, коли загальна ціна замовлення та передплата визначені в іноземній валюті, доказів на підтвердження сплати відповідачу зазначеної суми в гривнях суду не надано, з огляду на що провести розрахунок процентів за користування грошовими коштами є неможливо. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування грошовими коштами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на це інші обставини або міркування суду, не повязані з обраною позивачем підставою позову, не можуть слугувати для його задоволення. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судом справу розглянуто в порядку заочного розгляду, з огляду на що суд мав виходити з того, що відповідач не скористався правом подати власні докази з метою заперечення позиції позивача. Втім, відповідач не позбавлений права надати власні докази на підтвердження своєї правової позиції разом із заявою про перегляд заочного рішення. З врахуванням положення статті 11 ЦПК України, постановляючи це заочне рішення, суд має виходити з наданих позивачем доказів та висновку про те, що позиція позивача заперечена належним чином не була. Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, постановляючи рішення, останній, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України має стягнути суму судового збору. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток від ціни позову. Оскільки судом задоволені вимоги позивача про стягнення грошових коштів сплаченої суми авансу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 712,50 гривень.

Outcome: partial