Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1773 га, яка розташована в селі Солонка Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та передана для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, які спадкодавець заповів синам [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частинах кожному (заповіт посвідчений тридцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. (номер у Спадковому реєстрі 56140664, зареєстровано в реєстрі за № 670), а також земельна ділянка, площею 0,2216 га, розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4623686600:01:001:0701; земельна ділянка, площею 0,0606 га, розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:06:000:0214; земельна ділянка, площею 0,8036 га, розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:08:000:0035, які спадкодавець заповів сину [PERSON] - позивачу у справі (заповіт посвідчений дев`ятого січня дві тисячі вісімнадцятого року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Петелькою І.В. (номер у Спадковому реєстрі 61835537, зареєстровано в реєстрі за № 36). До часу звернення до суду із позовом, зі спливом 6-місячного терміну з моменту відкриття спадщини, позивач не прийняв спадщину. Коли він 18 вересня 2019 року звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини і попросив оформити спадщину, йому повідомили про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущений і йому вручили постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши що цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Для отримання спадщини позивач не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, тривалому відрядженні з метою заробити кошти для життя своєї родини. Крім цього, звернувшись до нотаріуса для оформлення права на спадщину з`ясувалось, що існує другий заповіт. Таким чином, вважає, що ним пропущений строк прийняття спадщини з поважних причин. Зазначає, що незадоволення його прохання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Просить з наведених підстав позов задоволити. 19.11.2019 року провадження у справі відкрито. 15.01.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів. 11.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судовому позивач позов підтримав та дав пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві. У своїх поясненнях суду зазначив, що оскільки доглядав батька, думав, що вступить у спадщину автоматично. Просив позовні вимоги задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що спадщину після смерті батька не прийняв також, оскільки перебував в м. Одеса, а його брат позивач у справі фактично доглядав батька. Представник відповідача, Жирівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р. В. в судове засідання не звився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50). Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 11.01.2018 року, Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 02. З копії заповіту посвідченого тридцятого травня дві тисячі чотирнадцятого року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З., номер у Спадковому реєстрі 56140664, зареєстровано в реєстрі за № 670, вбачається що за життя [PERSON] заповів належний йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1773 га, яка розташована в селі Солонка Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та передана для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, синам [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частинах кожному, - позивачу та відповідачу у справі. З копії заповіту посвідченого дев`ятого січня дві тисячі вісімнадцятого року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Петелькою І.В. (номер у Спадковому реєстрі 61835537, зареєстровано в реєстрі за № 36, вбачається що за життя [PERSON] заповів належні йому земельну ділянку, площею 0,2216 га, розташовану за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4623686600:01:001:0701; земельну ділянку, площею 0,0606 га, розташовану за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:06:000:0214; земельну ділянку, площею 0,8036 га, розташовану за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623686600:08:000:0035, сину [PERSON] - позивачу у справі Позивач звертається до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 157/2019 вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише 18.09.2019 року, а тому через те, що пропустив строк на прийняття спадщини за заповітом, не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та отримав відмову у видачі такого свідоцтва. З копії паспорта позивача вбачається, що [PERSON] з з 13 грудня 1978 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки наявної в матеріалах спадкової справи, копія якої наявна в матеріалах справи, № 469 від 06.03.2019 року, яка була видана позивачу, вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , один. Таким чином, судом встановлено, що позивач станом на момент відкриття спадщини з батьком не проживав та протягом встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини із відповідною заявою до нотаріуса не звернувся. Як на причину поважності пропуску шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач вказує, що він не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, тривалому відрядженні з метою заробити кошти для життя своєї родини. Окрім того зазначає, що оскільки доглядав батька, думав, що вступить у спадщину автоматично. Суд критично оцінює надані суду пояснення позивача, оскільки такі спростовані наявними в матеріалах справи доказами та є суперечливими. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правова позиція Верховного суду України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на встановлені обставини, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] . Разом з померлим не проживав, таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладалася вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об`єктивно не вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємцем волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки [PERSON] не вчинив протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про його намір для прийняття спадщини. Водночас, суд бере до уваги, що позивач знав про смерть спадкодавця та наявність в нього спадкового майна, а отже, усвідомлював себе спадкоємцем. Таким чином, [PERSON] міг у інший визначений законом спосіб вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини. Таким чином, жодних доказів наявності поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини, які б перешкоджали протягом шести місяців після відкриття спадщини звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, позивачем суду не представлено, клопотання про витребування таких чи допит свідків заявлено не було. За таких обставин суд вважає відсутніми правові підстави для визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини й визначення додаткового строку для її прийняття. Враховуючи вищенаведене, зокрема невідповідність даних, щодо місця фактичного проживання позивача, беручи до уваги що визнання позову відповідачем не може бути єдиною та беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог позивача, а тому за відсутності достатніх, допустимих і належних доказів на підтвердження поважності пропуску визначеного законом шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed