Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/3 частину всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO]. Останнім часом між сторонами тривають погані стосунки, постійні сварки та скандали, що виникають з вини відповідача. Останній місяць вони спільно не проживають, а тому подальше спільне проживання є неможливим, а збереження шлюбу - недоцільним. Вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає, а самій позивачці для утримання дитини грошей не вистачає. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, на примирення не погоджується. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.3) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Надані заяви вказують на не бажання сторін зберегти сім»ю. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало неможливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз»яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач належним чином не виконує вказаного обов'язку, оскільки першочергової матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина знаходяться на утриманні позивача. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. За правилами ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав суду доказів неможливості сплати аліментів у розмірі, який просить позивач. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн., який у відповідності із ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved