Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки: площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,0250 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] та як на належну їй частку у спільному майні подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, перебуваючи у шлюбі із спадкодавцем [PERSON], 18 жовтня 2005 року отримали у власність спірний будинок та дві земельні ділянки відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Сокур Л.Ф., реєстр № 3622, № 3624. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала державному нотаріусу Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області відповідну заяву, про що свідчать матеріали спадкової справи № 463 за 2009 р. після смерті [INFO]. [PERSON]. Окрім неї, спадкоємцями за законом першої черги є сини [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, які відмовились від спадкового майна після смерті батька на її користь, що також підтверджується матеріалами вищезазначеної спадкової справи. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину та Свідоцтв про право власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, оскільки спадкодавець, маючи правовстановлюючі документи на нерухоме майно, при житті не вніс зміни до Державного земельного кадастру та не провів реєстрацію права власності на будинок. Право власності на спірний житловий будинок спадкодавець зареєстрував у Світанківській сільській раді Переяслав-Хмельницького району Київської області у погосподарській книзі № 3 за 2006 - 2010 р.р., особовий рахунок № [NUMBER], що підтверджується довідкою сільської ради № 119 від 29.11.2016; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок. Факт володіння земельною ділянкою, загальною площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,0250 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS], позивач підтверджує договором купівлі-продажу, посвідченого 18.10.2005 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Сокур Л.Ф., № 3624; довідкою № 120 від 29.11.2016 Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Своє право на спадщину та право на майно набуте у шлюбі позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтвом про одруження [PERSON] та позивача по справі [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 463 за 2009 рік після смерті [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови Липко М.І., в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились повторно, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до вимог ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України, житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, загальною площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,0250 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки вказане майно набуте ними під час шлюбу. Відповідно до вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правил ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. За правилами ч.1 ст.1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225 ЦК України, ст.60, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved