Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, на весь період навчання, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26.02.1994 року. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 18.08.2006 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами по справі було розірвано. З 01.09.2013 року [PERSON] навчається на І курсі денного відділення Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна на факультеті МТ, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Заробітна плата, яку отримує позивач, не дає їй можливості повністю забезпечити навчання сина. Відповідач є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід, і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, аліментних зобов'язань більше не має. Тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність без ведення технічної фіксації, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладено в позові та просила їх задовольнити. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково на підставах, вказаних у його запереченні на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва серії [NUMBER], актовий запис № 153, 26 лютого 1994 року сторони по справі уклали шлюб. [INFO] в них народився син [PERSON], як вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER], актовий запис № 894. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджує довідка про склад сім'ї № 08-099, яка видана КП «Жилсервіс-2» ЖЕД № 3 18.11.2013 року. Згідно довідки № 002256 від 12.11.2013 року [PERSON] є студентом І курсу МТ факультету Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна ІV рівня акредитації бюджетної форми навчання. Термін навчання - з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Відповідно до довідки про доходи позивач [PERSON] працює інспектором відділу кадрів в ТОВ «Сфера+». Загальна сума її доходу за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року становить 6907,44 грн., а середньомісячна заробітна плата складає 1151,24 грн. Відповідач [PERSON] надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки не має матеріальної можливості сплачувати заявлену в позові суму в розмірі 1000 грн. Раніше він сплачував на користь позивача на утримання свого сина аліменти у розмірі 600 грн. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-7430/11. На той час він займався підприємницькою діяльністю, але на даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки підприємницька діяльність припинила приносити дохід, він знаходиться в стані припинення підприємництва, про що є відповідний запис в єдиному державному реєстрі. Даний факт також підтверджується описом документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності». Окрім підприємницької діяльності відповідач не мав та досі не має жодних доходів. На сьогоднішній день йому дуже важко працевлаштуватись, оскільки, крім торгівлі товарами народного споживання, нічим іншим не займався через брак відповідної освіти та досвіду роботи в інших сферах діяльності. Окрім цього, відповідач проживає разом з літніми матір'ю та бабусею, пенсії яких є єдиним доходом у його сім'ї. Тому він просить суд визначити йому мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, передбачений законодавством України. В обгрунтування розміру аліментів в твердій грошовій сумі /1000 грн./ позивач зазначала, що дитина продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги, а заробітна плата, яку отримує позивач, не дає їй можливості повністю забезпечити навчання сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище і дитини, і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 16 жовтня 2013 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок усіх доказів у їх сукупності, з урахуванням зазначених норм права, відповідно до яких батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, з урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина слід стягувати щомісячно 500 грн. на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 16.10.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial