Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила в обґрунтування якого послалась на те, що 09.07.2014\~ року\~ між\~ нею \~та відповідачем\~ було укладено\~ договір №S05/14,\~\~відповідно\~\~ до якого\~\~ відповідач взяв на себе обовязки по організації виконання робіт з проектування,\~монтажу, наладки\~\~та\~\~введення в експлуатацію\~\~вузла обліку витрат теплової енергії в будинку №33, розташованому по вул. Скандинавська в м. Кривому Розі. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору вартість обладнання та робіт, що виконуватимуться за умовами договору була встановлена 20000 грн., 4000 грн. з яких, за виготовлення проектної документації, позивач сплатила відповідачу одразу ж в день укладення вказаного договору. Відповідач же, в свою чергу, після отримання грошових коштів, до виконання своїх обовязків виготовлення проектної документації - не приступив, на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає. 22.09.2014 року позивач звернулась з письмовою претензією до відповідача про односторонню відмову від договору та з проханням в триденний строк повернути сплачені нею 4000 грн., на яку відповідач в телефонному режимі обіцяв найближчим часом повернути грошові кошти. Однак, відповідач своїх зобовязань за укладеним договором так і не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь сплачені за договором грошові кошти в розмірі 4000 грн., 1684 грн. інфляційних втрат, 113 грн. 75 коп. три процента річних за прострочення виконання зобовязання та 1500 грн. - матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки за допомогою введеного в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії, який мав би виконуватися на основі лічильника теплової енергії SКS-3 (п. 1.2 договору) позивач мала б можливість значно знизити витрати на енергоспоживання, сплачуючи кошти за фактично спожиті енергоресурси, що і було метою укладання даного договору, але з вини відповідача, що виразилося у невиконанні своїх зобовязань, вона понесла зазначені матеріальні збитки. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання відповідачем договірних зобовязань, тому розмір моральної шкоди вона оцінює у 1000 гривень, які просить також стягнути з відповідача на свою користь. Позивач у судове засідання не зявилась, але її представник надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так,\~09.07.2014\~року\~між\~позивачем та відповідачем\~був\~укладений\~Договір №S05/14 (далі - Договір), згідно якого позивач доручила, а відповідач взяв на себе обовязки по організації\~виконання робіт\~з\~проектування, монтажу, наладки та\~введення в експлуатацію вузла\~\~обліку витрат теплової енергії в будинку\~№33, розташованому по вул. Скандинавська в м. Кривому Розі (а.с.9).\~ Згідно п. 2.1 Договору загальна вартість\~обладнання\~та робіт, що мали\~виконуватись за Договором складала 20000 грн., та п. 2.2 Договору був встановлений наступний порядок сплати вказаних грошових коштів за надання обумовлених послуг: - 4000 грн. - за\~\~проектну\~\~документацію, впродовж 3-х банківських днів\~\~з моменту\~\~підписання цього\~Договору; - 13000 грн. - за лічильник, не пізніше 3-х банківських\~\~днів\~\~з моменту узгодження відповідачем\~проектної документації у відповідних\~\~інстанціях; - 3000 грн. -\~\~за монтажні, пусконалагоджувальні роботи та введення\~\~в експлуатацію, не пізніше, ніж за 2-а банківських\~дня до дати\~введення\~вузлу\~обліку\~в експлуатацію.\~\~ У виконання п. 2.2 Договору позивачем, в день укладення Договору, було сплачено відповідачу 4000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера №311 від 09.07.2014 року (а.с.10). \~\~ Однак відповідач своїх зобовязань за Договором не виконав, до виготовлення проектної документації не приступив, на телефонні дзвінки відповідати припинив. 22.09.2014 року позивач звернулась з письмовою претензією до відповідача про односторонню відмову від Договору та з проханням в триденний строк повернути сплачені нею 4000 грн., на яку відповідач в телефонному режимі обіцяв найближчим часом повернути грошові кошти (а.с.11). Отже, розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплачених за Договором грошових коштів у розмірі 4000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобовязання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. \~\~\~\~Згідно ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. \~\~\~\~\~ \~Згідно ст. 906 ЦК України\~збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Разом з тим, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з яким позивач повязує предявлені нею уточнені позовні вимоги, також передбачено, що споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, позивач у виконання укладеного Договору сплатила відповідачу 4000 грн. за виготовлення проектної документації, що підтверджується відповідною квитанцією, однак відповідач до виконання свого обовязку щодо виготовлення проектної документації так і не приступив, а відтак суд уважає, що сплачені позивачем згідно квитанції грошові кошти в розмірі 4000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Стосовно уточнених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1684 грн. інфляційних втрат та 113 грн. 75 коп. - три процента річних за прострочення виконання зобовязання, суд зазначає наступне. Позивач в обґрунтування цієї частини позовних вимог послалась на ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до положень якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, підставою даного позову є невиконання відповідачем умов укладеного Договору про виконання робіт (надання послуг), у звязку з чим суд уважає, що в даному випадку сплачена позивачем сума в розмірі 4000 грн. у виконання умов Договору за виготовлення проектної документації не підлягає індексації та нарахуванню на неї три відсотка річних від простроченої суми, оскільки вказана сума не є грошовим зобов'язанням відповідача, яке він не виконав у встановлений договором строк на користь позивача, а є сумою, що сплачена позивачем за виконання відповідачем його обов'язку за укладеним Договором про виконання робіт (надання послуг), і з моменту сплати цієї суми вона є власністю виконавця робіт, тобто відповідача по справі, а не доходом позивача, на який вона могла б розраховувати і частину якого втратила у зв'язку з інфляцією за період прострочки його виплати. Відтак, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1684 грн. інфляційних втрат та 113 грн. 75 коп. - три процента річних за прострочення виконання зобовязання з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України немає, у звязку з чим дана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Стосовно частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн. матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Важливими елементами доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. Однак позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди посилається на те, що за допомогою введеного в експлуатацію вузла обліку витрат теплової енергії, який мав би виконуватися на основі лічильника теплової енергії вона мала б можливість значно знизити витрати на енергоспоживання, сплачуючи кошти за фактично спожиті енергоресурси, але з вини відповідача, понесла матеріальні збитки, у вигляді упущеної вигоди, які оцінила у 1500 грн., але не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно упущена вигода є саме такою яку зазначає позивач. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, у порушення ст. 60 ЦПК України позивач не надала суду доказів виникнення збитків у вигляді упущеної вимоги в розмірі 1500 грн., яких вона отримала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. При таких обставинах ці позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки, як уже зазначалось позивач свої позовні вимоги повязує із захистом прав споживача у звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору виконання робіт (надання послуг), а п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Таким чином, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial