Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 13 вересня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них є двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона з відповідачем не підтримує подружніх стосунків, у них відсутні спільні інтереси, вони не ведіть спільного господарства. У зв`язку з цим вважає, що збереження шлюбу і примирення між ними не є можливим. З огляду на вказане, просить шлюб між ними розірвати. Крім того зазначає, що діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач постійного місця роботи не має, аліменти нікому не сплачує. З огляду на вказане, просить стягувати з нього на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей у сумі 3000 грн. щомісячно, по 1500 грн. на кожну дитину. Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак 03 листопада 2020 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, однак 21 вересня 2020 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій визнав позовні вимоги. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2008 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 вересня 2008 року, актовий запис № 2599. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, а також враховуючи згоду відповідача на розірвання шлюбу, викладену в заяві, поданій до суду 21 вересня 2020 року, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 жовтня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] стверджується, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживають за вказаною адресою з позивачем. Згідно із ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Зі змісту норми ч. 1 та ч. 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. (по 1500 грн. на кожну дитину), які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved