Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що вона є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2020 року. Після купівлі даного будинку вна проживає в ньому разом зі своєю сім`єю та згідно довідки про склад сім`ї в будинку зареєстровані вона власник - [PERSON] , її діти [PERSON] , [PERSON] , а також колишня власниця [PERSON] та її син [PERSON] , які з часу укладення договору купівлі-продажу в будинку не проживають та фактично не проживають в зазначеному будинку з 2019 року. Під час підписання договору купівлі-проаджу його колишня власниця зобов`язувалась [PERSON] від імені якої діяла уповноважена особа, зобов`язалася знятися з реєстрації місця проживання у даному будинку разом зі своїм сином [PERSON] до 01 червня 2020 року, що вбачається з пункту 18 Договору купівлі -продажу від 18.05.2020 року. Однак до цього часу відповідачі не знялись з реєстрації свого місця проживання, на її прохання вирішити дане питання у добровільному порядку не реагують, чим створюють їй перешкоди у володінні та користуванні цим будинком. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернулися конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власником зазначеного будинку, є членом сім`ї позивача, зареєстрованою за вказаною адресою, але з 2013 року не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 18 травня 2020 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М., зареєстрованого в реєстрі за №506. З довідки, виданої головою квартального комітету від 02.07.2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають. З Акту від 02.07.2020 року, складеного головою квартального комітету, в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживають з 2019 року. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , без поважних причин не проживають у житловому будинку [ADDRESS] , можливість збереження жилого приміщення за відповідачами судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідачів в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved