Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою в якій просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, у вищевказаному житловому будинку, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, та сплачений позивачкою при подачі позову судовий збір. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що Відповідач фактично вже більше року в будинку не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, та не є членом її сім'ї, в зв'язку з чим вона вважає, що [PERSON] втратив право користування вищевказаним будинком. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі, а також висловилась про відсутність у неї заперечень, щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву з прохання розглянути справу без його участі, та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 17.04.2014 року [PERSON] та [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу. За договором [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS]. (а.с. 7-8). Окрім Позивача в будинку [ADDRESS], зареєстрований також Відповідач - [PERSON], що підтверджується відповіддю Чугуївського районного відділу ГУ ДМС України в Харківській області за вих. № 52/2016 від 12.07.2014. (а.с. 18). Відповідач - [PERSON] - з квітня 2008 року та по теперішній час в будинку [ADDRESS], фактично не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реєстрація ж відповідача в будинку, який належить позивачу, перешкоджає здійсненню власником права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат підлягають задоволенню частково оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає обґрунтованим розподіл судових витрат між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до положень статті 88 ЦПК України. У зв'язку з чим, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають стягненню у відповідній частині судовій збір та витрати на правову допомогу, оскільки це відповідає положенням статей 79, 84, 88 ЦПК України і підтверджується договором про надання правової допомоги (а.с.10-11), актом до договору про надання правової допомоги від 30.04.2014 р. (а.с. 12), а також квитанцією про надання правової допомоги (а.с.15). Враховуючи викладене,

Outcome: partial