Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , яким вказала, що [INFO] померла її тітка - [PERSON] , яка за життя 28.08.2015 року склала заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] а заповіла позивачу. [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись до державного нотаріуса Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвої Т.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак нотаріусом було відмолено позщивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивач вказала, що співвласником вищезазначеної квартири був син померлої [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , але під прізвищем « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , в графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати зазначено [PERSON] .22.02.1999 року [PERSON] отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Згідно вищезазначених паспортних даних [PERSON] отримав у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Оскільки у свідоцтві про народження зазначене прізвище [PERSON] , а у паспорті зазначено [PERSON] , тобто під час його видачі було зроблено помилку, у зв`язку з чим у подальших виданих документах на його ім`я було допущено описку, через це позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину після смерті [PERSON] , яка була спадкоємицею після смерті свого сина [PERSON] , що стало приводом звернення до суду з відповідною заявою. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила суд встановити факт належності, [PERSON] , [INFO] , який народився с. Кізомис, Білозерського району, Херсонської області, правовстановлюючого документа - свідоцтво про право власності від 12.09.2006 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого Білозерською селищною радою згідно розпорядження від 12.09.2006р. № 67 та визнати за нею право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої [PERSON] . В судовому засіданні: Позивач надала суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримала. Представник позивача [PERSON] просила суд задовольнити позов. Представник відповідача надав суду заяву, якою не погодився із заявленими вимогами і заперечував проти їх задоволення. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 09.07.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20 грудня 2019 року підготовче провадження по справі було продовжено строком на 30 днів та визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 28.01.2020 року у вказаній справі було замінено первісного відповідача - Дніпровську сільську раду Білозерського району Херсонської області на належного відповідача - [PERSON] 28 лютого 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до заповіту від 28.08.2015 року, посвідченого секретарем Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області та зареєстрованого в реєстрі за № 43, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Щелково Московської області, заповіла позивачу належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ст.ст. 1217 ч.1, 1220 ч.1, 1223 ч.1 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, позивач, як спадкоємиця за заповітом, має право на отримання вказаного в заповіті спадкового майна після смерті [PERSON] Листом-роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом Білозерської державної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 12.09.2006 року, витягу про реєстрацію права власності № 12235631 від 21.10.2006 року, довідки КП Херсонське БТІ № 38 від 02.05.2018 року, технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , за даними архіву, власниками спірної квартири в рівних частинах по 1/2 є [PERSON] та [PERSON] . Розглядаючи вимогу позивача про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного: Положеннями ст. 315 ч.1 п. 6 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.12.2012 року, свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 26.12.2012 року Відділом ДРАЦС Білозерського РУЮ Херсонської області, паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.02.1999 року, [PERSON] , [INFO] , який змінив прізвище на [PERSON] , є сином [PERSON] . При цьому, у свідоцтві про право власності серії [NUMBER] від 12.09.2006 року, прізвище [PERSON] казано як Яічний. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований у квартирі, право власності на яке посвідчено саме вищевказаним свідоцтвом про право власності. Зважаючи на вищевикладене, у суду немає сумнівів у тому, що [PERSON] , [INFO] , належить свідоцтво про право власності від 12.09.2006 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого Білозерською селищною радою згідно розпорядження від 12.09.2006р. № 67, від встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу залежить виникнення майнових прав позивача, а законом не визначено іншого порядку його встановлення, що у своїй сукупності дає суду всі підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Розглядаючи вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] , суд дійшов наступного: Відповідно до матеріалів спадкової справи № 69/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , мати покійного - [PERSON] , єдина звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Згідно довідки Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 730 від 13.11.2016 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою на його смерті та протягом шести місяців після його смерті проживала та була зареєстрована [PERSON] . Положеннями ст. 1261 ч.1 визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] і стала єдиним власником квартири [ADDRESS] , проте документи не оформила. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач та відповідач. Положеннями ст. 1223 ч.1, ч.2 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, зважаючи на свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, суд дійшов висновку, що позивачем було надано достатньо доказів того, позивач, як спадкоємиця за заповітом після смерті тітки [PERSON] у визначений законом строк звернулася до нотаріальною контори з заявою про прийняття спадщини, а отже, у суду є всі підстави для задоволення вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved