Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду і до закінчення дитиною навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Посилається на те, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між ними проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Перечинського районного суду від 14 серпня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 17 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Після того [INFO] у неї народилася друга донька [PERSON] , а відтак у зв`язку із зміною сімейного стану та збільшенням мінімальної суми прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, її матеріальне становище погіршилося. Більше того, донька [PERSON] навчається на І курсі денної форми навчання Ужгородського торговельно-економічного коледжу КНТЕУ, а тому вона несе витрати на проїзд дитини до навчального закладу, додаткові навчання у репетиторів для підготовки до ЗНО, її харчування, потреби в одязі та канцтоварах, що є вкрай вартісними для неї. Вважає, що сума в розмірі 2 500 грн. щомісячно не є у повній мірі достатньою для забезпечення нормального, здорового розвитку та виховання дитини, однак при стягненні аліментів у такому розмірі, забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання доньки. Як їй стало відомо матеріальне становище відповідача покращилося, він їздить на заробітки, не має інших дітей, а відтак має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Натомість у неї як отримувача аліментів погіршився матеріальний стан, оскільки вона винаймає квартиру у [ADDRESS] , де проживає з двома доньками, отримує мінімальну заробітну плату, а розмір аліментів, що стягуються з відповідача на даний час є значно меншим, ніж встановлений чинним законодавством п`ятдесятивідсотковий прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивача [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сілкіна-Яцко Є.О. у судовому засіданні позов визнала частково, а саме на суму 1 500 гривень, оскільки відповідач погоджується на збільшення розміру аліментів до вказаного розміру, з огляду на те, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку та нова сім`я. Крім цього, його дружина має проблеми зі здоров`ям, що потребує значних фінансових витрат. Також зазначила, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, такий, крім аліментів, у добровільному порядку надає додаткові кошти на утримання дитини та купляє їй речі.\~\~\~ Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 07 вересня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Перечинського районного\~\~ суду Закарпатської області від 26 вересня 2011 року (справа № 2-189/11) між ними було розірвано (а. с. 8). Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] , яку згідно з вищезазначеним рішенням суду ухвалено залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014\~ року (справа № 304/1139/14-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 липня 2014 року (а. с. 9). Також встановлено, що [INFO] у позивача народилася ще одна донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04 березня 2014 року (а. с. 10). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін потребує матеріального забезпечення, відповідач офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1 626 гривень, з 1 липня 1 699 гривень, з 1 грудня 1 779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2 027 гривень, з 1 липня 2 118 гривень, з 1 грудня 2 218 гривень. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення від 14 серпня 2014 року про стягнення аліментів відбулася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому є підстави для часткового задоволення позову. Таким чином, враховуючи матеріальне та сімейне становище позивача, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, наявність у нього на утриманні батьків пенсійного віку та нової сім`ї, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона\~\~ зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів стягуваних на користь позивача до 1 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року (далі Постанова), обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тому вимога в частині стягнення аліментів до закінчення [PERSON] навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років, до задоволення не підлягає, оскільки така на даний час є неповнолітньою, згідно довідки Ужгородського торгово-економічного коледжу КНТЕУ від 19 червня 2019 року № 89/01-18 навчається на першому курсі денної форми навчання з терміном закінчення навчального закладу 30 червня 2021 року, а відтак вказані правовідносини регулюються нормами Глави 15 Сімейного кодексу України. Разом з тим, посилання позивача на те, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини, харчування, розвитку її творчих та природних здібностей є правовою підставою для стягнення додаткових витрат за положеннями статті 185 СК України, а не за загальною нормою про обов`язок сплачувати аліменти за звичайних обставин. Позивач не зверталася з позовом за такими правовими підставами, а отже й немає правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про збільшення розміру аліментів за загальними положеннями закону. Також судом не може бути задоволена вимога в частині стягнення аліментів з відповідача з дати подання позову, оскільки згідно роз`яснень, наданих у п. 23 Постанови, в разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial