overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, за змістом цієї заяви позивач підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за змістом вказаної заяви відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову. З матеріалів справи видно, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Статтею 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Як визначено ст.181-183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, за змістом цієї заяви позивач підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не надійшло. Суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи видно, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.4). [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Статтею 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Як визначено ст.181-183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, за змістом цієї заяви позивач підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не надійшло. Суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи видно, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.4). [INFO] народилась [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Статтею 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Як визначено ст.181-183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 14376,81 грн. Позивач та її представник просили про розгляд спарви у її відсутності, вимоги позову підтримали. Відповідач до судового засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Згідно наказу № 2-к від 3 травня 2000 року [PERSON] зарахована на роботу до ГОВ «ЕЛЕКТРОМЕРЕЖБУД» на посаду головного бухгалтера, що підтверджується копією наказу, а також копією трудової книжки. Відповідно до наказу № 76-к від 21.11.201 1 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпІІ України). Про що наявний запис про звільнення за власним бажанням від 02.01.201 1 року в трудовій книжці. Згідно довідки №8 від 27. 11.12013 року наданої Відповідачем ТОВ «ЕЛЕКТРОМЕРЕЖБУД» заборгованість по заробітній платі з травня 2011 року становить 14376,81 грн. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.07.2012 року [PERSON] (директора ТОВ «Електромережбуд» визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України, та встановлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] з лютого 2011 року складає 19747,00 грн. Згідно ст. 116 КЗ п П України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За статтею 15 ЗУ «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Стаття 21 вказаного закону вказує, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені. Просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за виконавчими листами у розмірі 18\~530 грн. 32 коп. , у розмірі 17\~980 грн. 97 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 511 грн. 29 коп. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав сулу письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що у провадженні Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходився виконавчі листи № 185/2023/17 та № 185/2022/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку та її утримання у розмірі ј частини. Згідно з розрахунками, наданими Павлоградським міськрайонним відділом ДВС за виконавчими листами № 185/2023/17 та № 185/2022/17 заборгованість складає 18 530 грн. 32 коп. та 17\~980 грн. 97 коп. (а.с.10,11). Як передбачено ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості При цьому суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені. Просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом у розмірі 27\~492 грн. 65 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 27\~492 грн. 65 коп. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав сулу письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що у провадженні Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходився виконавчий лист № 2-1437, виданий 20 квітня 2004 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку. Згідно з розрахунком, наданим Павлоградським міськрайонним відділом ДВС за виконавчим листом № 2-1437, виданим 20 квітня 2004 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області загальна заборгованість станом на 19 січня 2019 року складає 27\~492 грн. 65 коп. (а.с.5). Як передбачено ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості При цьому суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] В зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач. Просить суд визнати відповідача втратившим право користування будинком [ADDRESS] Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Справа заслухана у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. Третя особа про час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2016 року, видане Нікопольською ДНК Дніпропетровської області та зареєстроване у реєстрі за № 2-432 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 14.04.2016 року, видане Нікопольською ДНК Дніпропетровської області та зареєстроване у реєстрі за № 2-433 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-13). В даному будинку також зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується довідкою Квартального комітету №28 від 21.09.2016 року(а.с.44). Відповідач зареєстрований у будинку позивача, але не мешкає там з 2013 року, що підтверджується актом Квартального комітету №28 від 05.10.2016 року (а.с. 42). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим у будинку позивач вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житлового будинку, оскільки вимушує нести додаткові матеріальні витрати, а також перешкоджає вільному розпорядженні належним йому майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулась з позовом до відповідача про\~ усунення перешкод в користуванні житлом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач. \~ \~ \~ Просить суд визнати відповідача\~ втратившим право користування квартирою 2 по пров. Робочий, 24 в м. Нікополь та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою. \~ \~ \~ \~Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа про час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2015 року на праві приватної власності належить квартира № 2 в будинку № 24 по пров.Робочий, м. Нікополь (а.с. 7,9). В даній квартирі також зареєстрована [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується довідкою квартального комітету №19 від 09.10.2015 року (а.с.9) та довідкою Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області (а.с.21). Відповідач зареєстрований у квартирі позивача, але не мешкає там з 2010 року, що підтверджується актом квартального комітету №19 від 09.10.2015 року (а.с. 6). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим у квартирі позивач вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою\~ № 2 в буд № 24 по пров. Робочий, в м. Нікополь - задовольнити. Відповідно до Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визнання особи такою, що втратила право проживання в квартирі є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Суд не може зобов'язати третю особу вчиняти які то не було дії . Тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання\~\~ Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою:, [ADDRESS], слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] в м. Лисичанську, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 16506 від 30.11.2006 року , виданого Лисичанською міською радою. В цій квартирі зареєстровані вона та відповідач [PERSON], шлюб з яким було розірвано рішенням Лисичанського міського суду від 16 вересня 2014 року. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав її з квартири, змінив замки на вхідних дверях, на пропозицію надані ключі від квартири відмовляється. Вона позбавлена можливістю користуватися своєю власністю. Іншого житла вона не має. Тому просила усунути перешкоди у користуванні нею власністю квартирою [ADDRESS] в м. Лисичанську шляхом вселення її в квартиру. У судовому засідання позивач позов підтримала. Просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені й позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що у березні 2014 року відповідач почав погрожувати їй, і вона вимушена звертатися з цього приводу в органи міліції . В квартирі залишись її речі, а відповідач не дає їй ключі від квартири. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що квартира приватизована на нього та позивачку і вони є співвласниками квартири. У січні 2014 року позивачка добровільно пішла з квартири, доглядати за хворою марі»ю. В теперішній час найняла квартиру, де мешкає з іншим чоловіком. У вересні 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Замки на вхідних дверях він дійсно поміняв, а ключі від квартири позивачці не надає. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні справи встановлено, що відповідно копії паспорту позивачка з 05.10.1999 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] ( а.с.3-4) Відповідно до довідки ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» № 604 від 29.08.2014 року право власності на квартиру № [ADDRESS] в м. Лисичанську зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 16506 від 30.11.2006 року , виданого згідно з розпорядженням № 1607 від 30.11.2006 року Лисичанської міської ради. ( а.с.7) Із довідки паспортної служби № 393 від 20.11.2014 року вбачається, що [ADDRESS] в м. Лисичанську зареєстровані та мешкають [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні відповідач не заперечував, що ним було замінено замки на вхідних дверях квартири [ADDRESS] в м. Лисичанську, ключі від закм він не передавав позивачці, тому суд вважає, що ним порушені права позивачки щодо користування своєю власністю і позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved