Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2014 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-28630-130514, відповідно до умов якого, позивач розмістила кошти в сумі 45000,00 доларів США на рахунку № [NUMBER], який був відкритий на ім'я позивача у банку, на строк до 18.05.2015. У свою чергу, банк зобов'язався нараховувати та виплачувати позивачу 11 % річних на суму вкладу щомісячно, відповідно до п. 1.9 Договору. На підтвердження розміщення на вказаному рахунку коштів позивачем додано копію меморіального ордеру № 41387824 від 13.05.2014. Позивач звернулась до відділення Банку, де оформлювала депозитний вклад з усною вимогою повернути мені грошові кошти, які є сумою вкладу, однак співробітниками банку позивачу було відмовлено, посилаючись на фінансові проблеми банку. Посилаючись на дані обставини, позивач просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов з наведених підстав. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки заперечень проти такого порядку розгляду справи, не надійшло. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що 13.05.2014 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-28630-130514, відповідно до умов якого, позивач розмістила кошти в сумі 45000,00 доларів США на рахунку № [NUMBER], який був відкритий на ім'я позивача у банку, на строк до 18.05.2015, зі сплатою 11 % річних. На підтвердження розміщення на вказаному рахунку коштів позивачем додано копію меморіального ордеру № 41387824 від 13.05.2014.. Крім того, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання своїх зобов'язань щодо виплату відсотків та суми вкладу позивачу. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку, крім того, вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20.01.2015 у справі № 6-2001цс15, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed