Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 23-х років, тобто до [INFO] , за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з 1998 по 2004 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який офіційно розірвано та від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час продовжує навчатись в Центральноукраїнському національному технічному університеті, за спеціальністю 131 «Прикладна механіка. Через навчання на денній формі він не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання сина, який навчається, добровільно матеріальної допомоги не надає та не цікавиться його долею. Вона не взмозі самостійно утримувати їхнього сина, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, продукти харчування, підручники та канцелярські приладдя. У підготовче судове засідання позивач не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити (а.с. 25). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 24). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 02.02.2004 шлюб між сторонами розірвано та після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 26 квітня 2004 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7-8). \~\~\~\~ Відповідно до довідки від 19.08.2019 № ПК1, [PERSON] зарахований на 1 курс Центральноукраїнського національного технічного університету за спеціальністю 131 «Прикладна механіка», на денну форму навчання (а.с. 6). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.\~199\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 1 ст.\~182\~СК України визначено перелік обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов?язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов?язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховано, що син позивача на даний час навчається у Центральноукраїнському національному технічному університеті, його витрати пов?язані з проживанням у гуртожитку, переїздом до місця навчання, придбанням продуктів харчування, одягу та інших речей, працювати він не має можливості, тому суд вважає, що [PERSON] може і зобов?язаний надавати матеріальну допомогу своєму синові під час його навчання, який потребує такої допомоги.\~\~ Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved