Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що на її утримання знаходиться двоє синів-близнюків, батьком яких є відповідач. На теперішній час вони досягли повноліття, продовжують навчання, тому потребують матеріальної допомоги. Вона працює, однак отримує невелику заробітну плату, тому не в змозі самостійно забезпечувати дітей. Відповідач працездатний, заробляє ремонтом автотехніки. Їх син [PERSON] є дитиною-інвалідом, хворіє на цукровий діабет 1 типу вперше виявлений тяжкого перебігу. Потребує значних коштів на лікування вартісними препаратами, щоденних витрат на харчування, інші потреби. Отримувана ним соціальна допомоги не покриває їх вартості. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів у розмірі: 1000 грн. - на утримання сина [PERSON]; 700 грн. - на утримання сина [PERSON], до досягнення ними 23-річного віку за умови продовження навчання. Під час розгляду справи змінила позовні вимоги з урахування того, що відповідач працює, та просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини усих видів його доходів. У судовому засіданні пояснила, що зверталась до відповідача з проханням надати допомогу, на що той відповів відмовою. Знає, що відповідач неофіційно заробляє на життя. Представник відповідача позов не визнав і суду пояснив, що обов»язок по сплаті аліментів на користь позивача виникає у відповідача за умови надавати таку допомогу. В той же час, відповідач такої змоги не має, працевлаштований, але отримує мінімальну заробітну плату, сплачує аліменти на користь своєї матері, транспортних засобів, зареєстрованих на своє ім»я не має. Втратив здоров»я і поніс значні витрати на стоматологічні послуги. У випадку стягнення аліментів буде забезпечений менше за своїх дітей. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має на своєму утриманні двох синів: [PERSON] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач (а.с.19). Діти проживають з матр»ю та перебувають на її утриманні (а.с.16). Позивач працює, отримує заробітну плату, за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року її середньомісячний заробіток склав 2352,73 грн. (а.с.39). [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття, однак продовжують навчання і є студентами 3 курсу денного відділення Сумського технікуму Національних технологій, термін закінчення навчання 30 червня 2015 року (а.с.17), отримують стипендію 550 та 599 грн. відповідно (а.с.41). [PERSON] є інвалідом з дитинства з приводу вперше виявленого цукрового діабету 1 типу важкого перебігу (а.с.4,11), отримує соціальну допомогу, розмір якої складає 949 грн. (а.с.40). На підтримання його стану здоров'я для забезпечення життєдіяльності позивач несе значні витрати, зокрема на санаторне лікування, а саме - проїзд до санаторію, оплату вартості процедур (а.с.5-9), закуплю комплектуючих для обслуговування наданого благодійним фондом підтримуючого обладнання (а.с.12-15). Відповідач [PERSON] працює електриком у приватного підприємця, отримуючи мінімальну заробітну плату (а.с.28-29), має матір похилого віку з вадами здоров'я, на утримання якої сплачує аліменти (а.с.27,30). При розгляді справи у Охтирському міськрайонному суді про стягнення аліментів на користь матері встановлено, що вона отримує пенсію за віком у розмірі 1488 грн., а відповідач на свій розсуд визначив суму допомоги, яку він має можливість надавати у розмірі 500 грн. Проживає він у належному його матері будинку, який електрифікований та газифікований. Будинок перебуває у незадовільних для проживання умовах, в стані капітального ремонту та реконструкції, земельна ділянка не обробляється, господарство не утримується. За даними УДАІ УМВС України в Сумській області за відповідачем значиться зареєстрованим причіп (а.с.46). Крім того, відповідачем надані рахунки про сплату стоматологічних послуг в сумі 11080 грн. (а.с.44), а також копію боргової розписки від його імені про отримання ним у борг грошей в сумі 15 тис. грн. у термін до 31 грудня 2014 року, датовану 25 березня 2014 року (а.с.48). Відповідно до гл.16 СК України, обов'язок батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей виникає у випадку наявності у цьому потреби, зокрема, при продовженні ними навчання до 23-річного віку, та за умови, що батьки в змозі таку допомогу надавати. Тобто, законодавець пов'язує обов'язок батьків з такими обставинами, коли повнолітні сини та доньки з об'єктивних причин не в змозі самостійно забезпечувати себе. У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що повнолітній [PERSON] за станом свого здоров'я через наявність тяжкої хвороби з дитинства потребує значних фінансових витрат для підтримання життя, продовжує навчання з метою здобути освіту та отримати професію. Призначена йому допомога та отримувана стипендія такі витрати не покриває. Без належної матеріальної підтримки він буде позбавлений такої змоги, тоді як батьки повинні готувати своїх дітей до самостійного життя. На теперішній час тягар покладений на матір, але батьки мають рівні права та обов'язки стосовно своїх неповнолітніх та повнолітніх дітей. Безпідставне перекладення такого обов'язку на одного з батьків не відповідає вимогам закону. [PERSON] потребує такої допомоги у значно меншій мірі, однак також потребує коштів для навчання, вживає заходів для свого забезпечення, оскільки навчається на рівні, достатньому для отримання стипендії. При вирішенні питання щодо наявності і відповідача змоги надавати матеріальну допомогу, суд виходить з наступного. Відповідач працездатний, має запитувану професію електрика, однак влаштувався на мінімальну заробітну плату. Ще до працевлаштування самостійно визначив розмір допомоги, яку може надавати своїй матері, після чого почав отримувати заробіток. Боргова розписка від імені відповідача датована ним вже після ініціювання позивачем питання про надання їй допомоги на синів. При цьому відповідач при її укладанні самостійно на свій розсуд та ризик уклав правочин, розраховуючи на повернення на протязі 10 місяців суми в розмірі 15 тис. грн., що також може свідчити про його платоспроможність. В частині наданих рахунків про сплату стоматологічних послуг суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів, що саме таке вартісне лікування йому призначалось і що таке лікування він міг отримати лише у приватній клініці «Естет дент», а не в іншому місці. Крім того, відповідач проживає у сільській місцевості, має присадибну ділянку, яку не вважає за необхідне обробляти та утримувати якесь господарство. За наведених обставин суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів з відповідача, бо їх повнолітні сини потребують матеріальної допомоги та продовжують навчання, а відповідач таку змогу має можливість надавати. Однак, розмір заявлених аліментів підлягає зменшенню, враховуючи обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial