Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свою заяву тим, що 08.10.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], 10.08.2012р.н. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області (справа № 697/2633/13-ц) від 24.10.2013 р. шлюб між сторонами розірвано. Згідно з виконавчим листом №2308/2710/2012 виданим Канівським міськрайонним судом Черкаської області 30.11.2012 p., відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.10.2012 р. до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Сума аліментів (на двох - на дитину і дружину) у розмірі 578-586 грн, яка стягується з відповідача згідно рішення суду, є недостатньою для утримання доньки та жодним чином не може задовольнити її вікових та навчальних потреб ( донька зараз відвідує дитсадок). Відповідач відмовляється надавати додаткові кошти, необхідні для розвитку доньки. У даний час позивач перебуває в оплачуваній декретній відпустці ( допомога складає 130 грн.) по догляду за дитиною до 3-х років. З вересня місяця донька стала відвідувати дитсадок, в якому проводять музичні і інші заняття для розвитку дитини. Він хоч і безкоштовний, але позивач внесла суму на потреби садка 300 грн., а потрібно 500 грн. Кожний місяць позивач сплачує харчування [PERSON] (квитанції додаються). Також позивачем були здані кошти на придбання різних альбомів, миючих засобів для прибирання за дітьми, тощо. Придбала і речі для дитини, так як влітку сталася пожежа, яка знищила повністю всі речі осінньо-зимового періоду; речі, які дарувалися ріднею та хрещеними на виріст. Просить суд на основі довідки про доходи зобов'язати [PERSON] сплатити аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку за період з 10.08.2012 р. по 31.10.2012 р. Збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання малолітньої доньки [PERSON] до 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення донькою повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на доньку [PERSON] у розмірі 6393.66 грн. (шість тисяч триста девяносто три гривні 66 коп.). Це; половина суми по чеках та квитанціях. До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд позовних вимог лише в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с.65) та збільшила їх на суму 3800,39 грн. (а.с.66) В судове засідання позивач не зявилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 77). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в присутності його представника [PERSON] (а.с.30) В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення про що надала письмові заперечення (а.с. 31-33). Просить відмовити в задоволенні позову в звязку з його безпідставністю. Суд, вислухавши думку представника відповідача та вивчивши матеріали справи приходить до наступного. За правилами частин 1 і 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч.2 ст. 31 ЦПК України визначає, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Позивач в своїх позовних вимогах просить суд на основі довідки про доходи зобов'язати [PERSON] сплатити аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку за період з 10.08.2012 р. по 31.10.2012 р. Відповідно до ст.. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. ч.4 ст. 195 СК України, регулює правовідносини щодо визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), містить чітку вказівку на те, що у випадку лише спору між сторонами щодо визначення розміру заборгованості він вирішується в судовому порядку, в іншому випадку розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. З огляду на викладене суд приходить до висновку про передчасність заявлення такої позовної вимоги, оскільки з позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона зверталася до державного виконавця з заявою про перерахунок аліментів та у сторін фактично існує спір щодо заборгованості по аліментам. Що стосується позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, то слід зазначити наступне. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183. 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування сулами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач постійно працює, має регулярний дохід, змін в його матеріальному або сімейному становищі не відбулося, як не відбулося таких змін і у позивача, а тому суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів та призначення їх у твердій грошовій сумі. Відносно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON], то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 185 Сімейного кодексу України , той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликано особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, закон пов'язує обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах з особливими обставинами. Такі витрати, згідно ч.3 цієї статті можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частина 3 ст. 10 ЦПК України покладає на сторони обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони мають від шлюбу та на час подання позову до суду малолітню доньку [PERSON], 10.08.2012року народження (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою повноліття та на утримання дружини [PERSON] до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 14.01.2013р. до 10.08.2015р. (а.с.43). З матеріалів справи, зокрема, довідки від 27.01.15р. № 5 (а.с.47) вбачається, що [PERSON], 2012р.н. відвідує дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок» з 2014р. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному, та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У п.18 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, слід віднести витрати на лікування в зв'язку з хворобою дитини або ж розвиток її особливих здібностей. З наданих суду доказів, зокрема, товарних чеків вбачається, що позивач придбавала продукти харчування, одяг, іграшки, проводила оплату комунальних послуг, оплата за відвідування дошкільного закладу донькою [PERSON], ліки, вбачається, що понесені позивачем витрати на утримання доньки [PERSON] не мають нічого спільного з додатковими витратами в розумінні положення ст.. 185 СК України, оскільки вказані вище витрати не викликані особливими обставинами. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення в цілому.

Outcome: dismissed