Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 24.07.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 643. Від спільного шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.05.2014 року у справі № 379/1135/14-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з позивачем [PERSON] Позивачу на підставі договору купівлі продажу № 423511 від 06.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Таращанського нотаріального округу [PERSON], належить житловий будинок, що розташований в м. Тараща Київської області по вул. Паризької Комуни, 48 (нині після перейменування вул. Героїв Небесної Сотні, 48). Даний житловий будинок придбано за 18424, 00 грн під час перебування у спільному шлюбі з відповідачем по справі за кошти, від продажу квартири в м. Біла Церква, яку позивачу продала покійна бабуся (підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 154069847 від 28.01.2019) шляхом оформлення договору купівлі-продажу квартири, оскільки оформлення договору купівлі-продажу на той час коштувало значно дешевше, а ніж оформлення договору дарування. Оскільки бабуся [PERSON], мала намір саме дарувати, а не продавати позивачу житловий будинок. Вже кілька років відповідач не дає можливості позивачу користуватися і розпоряджатися вказаним будинком, оскільки він там не проживає, участі в його утриманні не приймає. Просить виділити з спільно набутого майна подружжя їй вищевказаний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Паризької Комуни, 48 (нині після перейменування вул. Героїв Небесної Сотні, 48), м. Тараща Київської області. Понесені судові витрати просить залишити за нею. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, підтвердивши в заяві обставини справи, викладені в позові позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 24.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 643. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.05.2014 року у справі № 379/1135/14-ц шлюб між сторонами було розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матірю [PERSON]. Дане рішення набрало законної сили 03.06.2014 року. За час спільного проживання сторонами був набутий житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Паризької Комуни, 48, (нині після перейменування вул. Героїв Небесної Сотні, 48), м. Тараща Київської області, вартістю 18424,00 грн., який був придбаний за кошти від продажу квартири в м. Біла Церква, яку позивачу продала покійна бабуся [PERSON], яка померла 08.08.2011 року (свідоцтво про смерть серії І-ОК № 222598, актовий запис № 1171), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 154069847 від 28.01.2019, шляхом оформлення договору купівлі-продажу квартири від 04.06.2009 року за реєстровим № 683. Позивач стверджує, що померла [PERSON] мала намір оформити договір дарування на позивача, проте оскільки оформлення договору купівлі-продажу на той час коштувало значно дешевше, а ніж оформлення договору дарування, тому було вчинено саме такий правочин. Відповідач по справі [PERSON], [INFO], на даний час проживає на території Російської Федерації та не має наміру повертатися на територію України в звязку з політичною ситуацією. Позивач не має змоги добровільно користуватися та розпоряджатися вказаним будинком, адже має намір продати даний будинок та придбати інше житло, тому змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом, в якому просить припинити право спільної власності за [PERSON], [INFO], на Ѕ частку житлового будинку за адресою: вул. Паризької Комуни, 48, м. Тараща Київської області, та визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: вул. Паризької Комуни, 48, м. Тараща Київської області, та такий, що виключений зі спільною сумісної власності подружжя. Судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивача. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно з ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В пункті 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно до пункту 23 цієї ж\~Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Ст.316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст..83 ЦК України власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст..57 СК України ( яка була чинною на момент придбання спірного житлового будинку), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею ( ним) до шлюбу; майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй ( йому) особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частку у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідач позовні вимоги визнав, ствердив, що житловий будинок по вул. Паризької Комуни, 48, м. Тараща Київської області був дійсно придбаний за кошти саме позивача, що він не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе позов задовольнити. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене,

Outcome: approved