Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Перечинського районного суду від 24 липня 2017 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано, доньку залишено на подальше проживання та виховання при ній. На підставі виконавчого листа, виданого Перечинським районним судом 25 лютого 2016 року, з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання їх доньки Ванесси у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач зовсім не цікавиться дитиною та не приймає участі у її вихованні. Крім цього, донька підростає і витрати необхідні для забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку також постійно зростають, внаслідок чого на даний час вона з урахуванням суми сплачуваних [PERSON] аліментів не має змоги у повному обсязі забезпечувати дитину всім необхідним. Оскільки її матеріальне становище погіршилося, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньки, визначений рішенням Перечинського районного суду від 25 лютого 2016 року, з твердої грошової суми в розмірі 1 000 грн. на 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягненням донькою повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 05 січня 2016 року (а. с. 12). Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 24 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати при матері [PERSON] , з такою дитина проживає разом і станом на 08 лютого 2019 року (а. с. 10). Крім цього встановлено, що на підставі виконавчого листа № 304/192/16-ц від 15 березня 2016 року, виданого Перечинським районним судом на виконання рішення цього ж суду від 25 лютого 2016 року, з [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а. с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування своїх позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частину від заробітку (доходу) відповідача, позивач вказує на те, що на момент звернення до суду її матеріальний стан погіршився, витрати необхідні для забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини також постійно зростають. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи вищенаведене та зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, оскільки матеріальне становище позивача погіршилося, тоді як витрати для забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини також постійно зростають, тому з урахуванням вищевказаних норм, ч. 1 ст. 182 СК України та визнання відповідачем позовних вимог суд приходить до висновку, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, слід змінити та визначити такі у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Разом з цим, як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 грн. (768,40 грн. 50%). На підставі наведеного та

Outcome: approved