overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружні права та обов,язки. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативним чином впливає на виховання неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, вона залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітньої дитини вирішено, вона залишається проживати із матір»ю, батько буде приймати участь у її вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружні права та обов,язки. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативним чином впливає на виховання неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, син залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, просив розірвати шлюб. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 листопада 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітнього сина вирішено, він залишається проживати із матір»ю, батько буде приймати участь у його вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружні права та обов,язки. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативним чином впливає на виховання неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, син залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений 25.09.2014 року. На час розгляду справи, від відповідача письмової заяви про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 червня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітнього сина вирішено, він залишається проживати із матір,ю, батько буде приймати участь у його вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружні права та обов,язки. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативним чином впливають на виховання неповнолітньої дитини, через що вони біля року припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство, роз,їхалися, проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, вона залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну на час подання позовної заяви про розірвання шлюбу немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений, належним чином, письмових заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 лютого 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітньої дитини вирішено, вона залишається проживати із матір,ю, батько буде приймати участь у її вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу того, що відповідач періодично зловживає спиртними напоями, на цьому ґрунті він стає агресивним, ображає та принижує її у присутності неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство, проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, донька залишаються проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітньої доньки вирішено, вона залишається проживати із матір»ю, батько буде приймати участь у їх вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу того, що відповідач періодично зловживає спиртними напоями, на цьому ґрунті він стає агресивним, ображає та принижує її у присутності неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство, проживають окремо. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, донька залишаються проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою від 22 квітня 2014 року сторонам надавався строк для примирення - 3 місяці, проте протягом строку для примирення подружжю не вдалося налагодити подружні відносини. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітньої доньки вирішено, вона залишається проживати із матір»ю, батько буде приймати участь у їх вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам додатковий строк для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником будинку № 51 по вулиці Луговій с. Билбасівка Словянського району Донецької області. Зазначений будинок належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 червня 1992 року. В зазначеному будинку на даний час зареєстрований її співмешканець [PERSON], який добровільно знятися з реєстрації не може, у звязку з тим, що з березня 2014 року знаходиться на постійному місці проживанні в Російській Федерації. З моменту не проживання відповідача у спірному будинку він ніяких витрат щодо утримання житла не проводить, не оплачує житлово-комунальні послуги, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник [PERSON], будучи повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Словянського державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 червня 1992 року [PERSON] являється власником будинку № 51 по вулиці Луговій с. Билбасівка Словянського району Донецької області. Згідно домової книги слідує, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно акту Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області від 28 грудня 2016 року слідує, що: [PERSON] не проживає в [INFO] з 05 березня 2014 року по теперішній час. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України слідує, що: «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Приймаючи до уваги, що відповідач у спірному будинку не проживає, добровільно виїхав на інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2016 року та її право зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Станом на теперішній час у вказаній квартирі зареєстрований член сімї колишнього власника квартири відповідач [PERSON] Після набуття ним права власності на квартиру, жодних договорів із відповідачем про порядок користування ним квартирою між ними не укладалося, добровільно відповідач знятися з реєстрації відмовляється, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та його представник [PERSON], будучи повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, при цьому вказав, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим № 4455 від 12 жовтня 2016 року [PERSON] придбала у [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 8 вказаного договору купівлі-продажу сторони домовились про те, що продавець повністю звільнить відчужувану квартиру для вільного та безперешкодного користування нею до 15 жовтня 2016 року. Згідно акту Миколаївської міської ради Донецької області від 16 грудня 2016 року слідує, що: [PERSON] не проживає в [INFO] 01 січня 2004 року по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України слідує, що: «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном». Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України слідує, що: «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] є членом сімї колишнього власника спірної квартири та не проживає в ній з 01 січня 2004 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved