Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить виключити житлове приміщення, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] з числа службових, та визнати головним квартиронаймачем - [PERSON] . Зобов`язати виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області вчинити дії щодо приватизації зазначеної квартири та видати [PERSON] свідоцтво про право приватної власності, з урахуванням членів сім`ї. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] проходила військову службу за контрактом у військових частинах за № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] у м. Лозова Харківської області. На даний час перебуває на пенсії за вислугою строків служби, має військове звання старший сержант. 04.09.1982 року військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони СРСР чоловіку позивача - [PERSON] з сім`єю:\~ дружина - [PERSON] , доньки - [PERSON] , Альона, видано ордер № 12 на право зайняття жилої площі за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Після смерті [PERSON] , військовою частиною [NUMBER] Міністерства інфраструктури України [PERSON] 25.03.2014 року видано ордер на право зайняття жилого приміщення в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). З 1982 року і по теперішній час позивач разом із родиною мешкає у вказаній квартирі (а.с.17-18). З метою надання згоди на приватизацію зазначеного житла, позивач звернулась до Командування 36 об`єднаного загону Державного спеціальної служби транспорту, на що отримала відповідь від командира військової частини [NUMBER] за № 60 від 08.02.2012 року, у якій зазначалося, що 36 об`єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту не заперечує проти приватизації позивачем вказаної квартири (а.с.9). Також\~ позивач зверталася з цього приводу до Міністерства інфраструктури України, з відповіді якого вбачається, що вони не заперечують щодо приватизації квартири, а також, що квартира знаходиться на балансі 36 шляхо-відновлювального загону Державної спеціальної служби (а.с. 13). 05.10.2016 року позивачем подано лист до командування військової частини [NUMBER] , 36 шляхо-відновлювального загону у м.Конотоп Сумської області з проханням ініціювати питання про прийняття рішення щодо переводу житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] або переводу житлового приміщення з державної у комунальну власність територіальної громади м.Лозова. З відповіді командира 36 шляхо-відновлювального загону Державної спеціальної служби транспорту від 17.10.2016 року за № 30-63, вбачається, що ордер № 2 від 25.03.2014 року виданий з порушенням чинного законодавства і вважається недійсним. Військовій частині [NUMBER] не були передані належні документи квартирно-експлуатаційного органу структурного підрозділу Держспецтрансслужби, у зв`язку з реорганізацією [INFO] (військова частина [NUMBER] ), 92 окремого колійного загону\~ [INFO] (військова частина [NUMBER] ), 337 окремого загону механізації [INFO] (військова частина [NUMBER] ) шляхом її злиття у 36 шляхо-відновлювальний загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина [NUMBER] ). Позивачу запропоновано звернутися до виконавчого комітету Лозівської міської ради для з`ясування статусу службового житла жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . Також повідомлено про те, що військова частина [NUMBER] має право власності на вказане жиле приміщення (а.с. 8,12). На заяву позивача щодо статусу вказаного житла, відділом з обліку житла та управління комунальною власністю Лозівської міської ради надано відповідь за № 09 від 23.01.2017 року, у якій зазначено, що будинок за [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Лозова. Статус службового житла квартирі [ADDRESS] у даному будинку рішенням виконкому не надавався, оскільки не надходило відповідних звернень від власника цього житла (а.с.14). Щодо вимоги позивача про виключення житлового приміщення з числа службових та визнання позивача головним квартиронаймачем, суд зазначає, що відповідно до статті 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37 визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. Суд зазначає, що статус службового житла квартирі [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету міської ради не надавався, оскільки не надходило відповідних звернень від власника цього житла, тому позовна вимога про виключення житлового приміщення з числа службових не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов`язання виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області вчинити дії щодо приватизації зазначеної квартири та видати позивачу свідоцтво про право приватної власності, з урахуванням членів сім`ї, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з статтею 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Лозівська міська рада Харківської області, як орган місцевого самоврядування, представляє територіальну громаду міста Лозова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Тобто, до компетенції Лозівської міської ради та її виконавчого комітету (в межах повноважень визначених законом та делегованих міською радою) належить право володіння, користування та розпорядження лише тим майном, яке належить територіальній громаді міста Лозова. Відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, які створюються місцевою державною адміністрацією, органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, житлове приміщення, в якому мешкає позивач, перебуває у державній власності. Власником є держава в особі Міністерства транспорту та зв`язку України. Таким чином, Лозівська міська рада не наділена повноваженнями щодо приватизації вищевказаного житла, крім того, суд зазначає, що Лозівська міська рада є третьою особою, а не відповідачем по справі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов`язання виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області вчинити дії щодо приватизації зазначеної квартири та видати позивачу свідоцтво про право приватної власності, з урахуванням членів сім`ї, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed