Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач належить 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована онучка [PERSON] , 2007 року народження. Однак, [PERSON] протягом майже 3-х років не мешкає за місцем своєї реєстрації, що суттєво обмежує права позивача, оскільки на теперішній час [PERSON] не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, викликалися належним чином. В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності відповідачів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, викликалися належним чином. Зі згоди позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 квітня 2003 року № [NUMBER] [PERSON] належить 1/2 частка в квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ОСББ «БОШ» від 26.06.2019 року № 356 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2007 року народження, Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року [PERSON] було визнано такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року залишене без змін. З січня 2017 року [PERSON] забрала доньку - [PERSON] у свою власну квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] протягом 3-х років не мешкає за місцем своєї реєстрації, що суттєво обмежує права [PERSON] , яка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України, власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі як тимчасовий мешканець понад шість місяців не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Outcome: approved