Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] в одному з таких порядків : 1) виділити [PERSON] в користування кімнату № 7 площею 9,8 кв.м та кімнату № 5 площею 22,6 кв.м, [PERSON] - кімнату № 6 площею 15,6 кв.м, залишивши у спільному користуванні коридор № 1 площею 6,6 кв.м, коридор № 3 площею 4,5 кв.м, санітарний вузол № 4 площею 3,7 кв.м та кухню № 2 площею 4,9 кв.м; 2) виділити [PERSON] в користування кімнату № 6 площею 15,6 кв.м та кімнату № 5 площею 22,6 кв.м, [PERSON] - кімнату № 7 площею 9,8 кв.м, залишивши у спільному користуванні коридор № 1 площею 6,6 кв.м, коридор № 3 площею 4,5 кв.м, санітарний вузол № 4 площею 3,7 кв.м та кухню № 2 площею 4,9 кв.м; 3) виділити [PERSON] в користування кімнату № 6 площею 15,6 кв.м, [PERSON] - кімнату № 7 площею 9,8 кв.м, залишивши у спільному користуванні кімнату № 5 площею 22,6 кв.м, коридор № 1 площею 6,6 кв.м, коридор № 3 площею 4,5 кв.м, санітарний вузол № 4 площею 3,7 кв.м та кухню № 2 площею 4,9 кв.м, та розділити особові рахунки по оплаті комунальних послуг у відповідності з порядком користування квартирою. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з березня 1998 року проживає у [ADDRESS] в м.Рівне. Рішенням суду від 8 травня 2009 року її було визнано членом сім'ї померлого та визнано за нею право користування вказаною квартирою. На даний час з відповідачем не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою та сплати житлово-комунальних послуг. Вона зверталася в ЖКП «Сонячне» із заявою про поділ особових рахунків по оплаті комунальних послуг на частину квартири, однак, отримала відмову через відсутність згоди володільця особових рахунків на такий розподіл. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та з аналогічних підстав. Позивач пояснила, що до дня смерті чоловіка в 2008 році проживала разом з ним у спірній квартирі. В 2003 році в квартирі був зареєстрований брат чоловіка - відповідач, але фактично проживати у квартирі став з серпня 2008 року. Вона користується кімнатою № 7 та кімнатою № 5, а відповідач - всіма кімнатами, крім кімнати № 7. Бажає сплачувати частину витрат на утримання квартири, але відповідач не надає їй розрахунки. Представник позивача пояснив, що позивач має право на користування спірною квартирою на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та бажає здійснювати оплату за комунальні послуги, але без розподілу особових рахунків такої можливості позбавлена. Просять вибрати один із запропонованих варіантів порядку користування квартирою та розподілити особові рахунки. Відповідач та його представник позов не визнали. Відповідач пояснив, що поселився у квартиру [ADDRESS] в 1976 році в складі сім'ї батьків. Після одруження в 1999 році виписався з квартири та деякий час проживав за іншою адресою. В 2003 році знову був зареєстрований у спірній квартирі. Позивач проживала у кватирі зі своїм чоловіком - його братом. Останніх десять років в квартирі не живе, інколи приходить ночувати та користується маленькою кімнатою, яку закриває на ключ. Витрати по утриманню квартири позивач не несе. Представник відповідача пояснив, що позивач не має права на користування квартирою [ADDRESS], так як не поселялася у кватиру згідно ст.51 та ст.65 ЖК, бо мала своє державне відомче житло. Рішення суду від 8 травня 2009 року та інші вважає неправомірними. Шлюб між позивачем та його братом був припинений внаслідок смерті останнього. Так як [PERSON] після смерті втратив право на житло, то і позивач втратила таке право та право бути членом сім'ї брата. Позивач не є членом його сім'ї і згоди на її поселення він не давав. Право користування може бути надано особі лише за згодою наймача на підставі договору піднайму відповідно до ст.91 ЖК. Поділити житло можуть лише особи, які мають на нього право, а позивач такого права не має. Крім того, в кватирі немає ізольованого жилого приміщення згідно ст.63 ЖК. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Рівненської міської ради - не має заперечень щодо встановлення порядку користування квартирою. У разі наявності згоди мешканців квартири на зміну договору найму або рішення суду за розпорядженням міського голови укладаються окремі договори найму на конкретну площу, яка виділяється кожному із наймачів. Попередній договір найму втрачає свою чинність. Представник третьої особи - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради - пояснила, що окремий договір найму можна укласти або за згодою наймачів або за рішенням суду, але лише на ізольовані кімнати, інші приміщення залишаються у спільному користуванні. Представник третьої особи - ПАТ «Рівнеобленерго» - вважає позов в частині розподілу особового рахунку безпідставним, оскільки споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору між споживачем та енергопостачальником. Постачання електроенергії до квартири [ADDRESS] здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, укладеного між ПАТ «Рівнеобленерго» та ЖКП «Сонячне». Представник третьої особи - ТзОВ «Рівнетеплоенерго» - заперечує проти позовних вимог в частині розподілу особового рахунку, оскільки ведення особових рахунків споживачів є правом, а не обов'язком підприємства. Розподіл такого рахунку можливий лише за умови укладення окремих договорів за згодою користувачів або за рішенням суду із визначенням конкретної площі. Представник третьої особи - ПАТ «Рівнегаз» - заперечує проти позовних вимог в частині розподілу особового рахунку, так як послуги з газопостачання надаються виключно на підставі договору. Можливість укладення договору про надання таких послуг з кожним із співвласників житла та відкриття декількох особових рахунків виникає за умови виділення часток спільної власності у натурі, забезпечення технічної можливості, встановлення окремих засобів обліку споживання природного газу та присвоєння різних поштових адрес. Представник третьої особи - РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» - пояснив, що підприємство має можливість провести розподіл особових рахунків за рішенням суду. Представник третьої особи - ЖКП «Сонячне» - в судове засідання не з'явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності. Свідок [PERSON] показала, що знайома з позивачем з 2000 року, неодноразово бувала в квартирі, де [PERSON] жила зі своїм чоловіком. Після смерті чоловіка позивача відповідач не допускав [PERSON] у квартиру. Зараз вона живе у маленькій кімнаті. В інші кімнати відповідач її не допускає та забороняє користуватися газом, світлом і водою. Свідок [PERSON] показав, що був знайомий з покійним чоловіком позивача та знає, що [PERSON] проживала з ним у квартирі. Зараз між нею та братом покійного виникають суперечки щодо користування квартирою. Останній раз був у квартирі сторін під час похорону чоловіка позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що в кватирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - з 16 грудня 2003 року та [PERSON] - з 6 серпня 2009 року. Договір найму на вказану квартиру укладено з відповідачем [PERSON] після смерті основного наймача - його брата [PERSON] 19 серпня 2008 року, про що свідчить розпорядженням міського голови м.Рівне № 1837-р від 16 жовтня 2008 року «Про переоформлення договорів найму жилих приміщень» та довідка ЖКП «Центральне» № 508 від 22 жовтня 2009 року. 13 квітня 2009 року на підставі наказу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради [ADDRESS] була приватизована [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Надалі рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року вказані свідоцтво про право власності на квартиру та наказ про приватизацію визнані недійсними. Рішення суду набрало законної сили 12 грудня 2013 року. На даний час спірна квартира передана в житловий фонд територіальної громади м.Рівне в особі Рівненської міської ради, про що свідчить довідка КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 44 від 23 січня 2014 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 травня 2009 року позивача [PERSON] визнано членом сім'ї померлого [PERSON] та визнано за нею право користування квартирою [ADDRESS]; Службу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при УМВС України в Рівненській області зобов'язано зареєструвати [PERSON] у квартирі. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 липня 2009 року зазначене вище рішення суду першої інстанції залишено без змін. В листопаді 2014 року відповідач звертався до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 3 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 4 листопада 2015 року, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. В квартиру [ADDRESS] позивач була вселена при виконанні виконавчого листа № 2-3081 від 12 лютого 2013 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, що підтверджується актом державного виконавця від 5 лютого 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказані вище судові рішення набрали законної сили, а тому суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника щодо неправомірності цих рішень та не оцінює подані відповідачем докази на спростування встановлених цими судовими рішеннями обставин. Як вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], квартира має загальну площу 67,7 кв.м, житлову площу - 48 кв.м та складається з кімнати № 5 площею 22,6 кв.м, кімнати № 6 площею 15,6 кв.м, кімнати № 7 площею 9,8 кв.м, коридора № 1 площею 6,6 кв.м, коридора № 3 площею 4,5 кв.м, кухні № 2 площею 4,9 кв.м та ванної кімнати № 4 площею 3,7 кв.м. Згідно із ст.61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установлю, організацією ) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок ( ст.63 ЖК ). Відповідно до ст.64 ЖК члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як і наймач і члени його сімёї. За положеннями ст.103 та ст.104 ЖК договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених законодавчими актами. Член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року в силу ст.104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього ( або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням ), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Не може бути самостійним предметом договору найму жилого приміщення кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом. Жоден із запропонованих позивачем варіантів порядку користування квартирою не може бути задоволений судом з огляду на таке. Кімнати № 5 та № 6 суміжні, не є ізольованими, а тому не можуть бути предметом договору найму жилого приміщення, оскільки це позбавить сторони можливості укласти з наймодавцем окремий договір найму жилого приміщення. З цих підстав неможливо встановити порядок користування квартирою за варіантами 1) та 3) : за варіантом 1) договір неможливо буде укласти з відповідачем, за варіантом 3) - з позивачем. Для перепланування квартири згідно із ч.1 та ч.2 ст.100 ЖК потрібні згоди членів сім'ї наймача, наймодавця, дозвіл виконавчого комітету місцевої ради, чого немає в даному випадку. Щодо варіанту 2), то за ним позивачу буде виділено жилу площу розміром 38,2 кв.м, а відповідачу - розміром 9,8 кв.м, що з огляду на різницю у площі буде порушувати житлові права відповідача, так як площі жилих приміщень, які виділяються, мають бути співмірними. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що між сторонами вже тривалий період часу склався інший порядок користування квартирою. Зокрема, позивач користується кімнатою № 7, де і знаходяться її речі. Вимоги про виділення у користування кімнати № 7, яка є ізольованою та може бути предметом договору найму жилого приміщення, позивачем не заявлено. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою необхідно відмовити. Суд не вбачає також підстав для задоволення позову в частині розподілу особового рахунку, оскільки така вимога є похідною від вирішення спору щодо зміни договору найму жилого приміщення. Крім того, відповідно до ст.19, ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між споживачами та виконавцями у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Главою VІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюється порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг. Із норми ч.5 ст.26 вказаного закону випливає, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Аналогічна норма міститься і у ст.29 згаданого закону, яка визначає особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Таким чином, позивач, яка бажає упорядкувати свої обов'язки зі сплати комунальних платежів, має право звернутися до підприємств, які надають комунальні послуги, для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах і тільки в разі виникнення спору може звернутися до суду з позовом про захист споживчих прав. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed