Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері – [PERSON], померлої 18 січня 2013 року. В позовній заяві позивач посилається на те, що 18 січня 2013 року після смерті матері – [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 1,88 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративній території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села. Право власності на земельну ділянку [PERSON] було посвідчене державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060172, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом був він. Звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримав відмову в цьому, оскільки були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Залишилась лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту на землю він звернувся для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Все це стало причиною написання позовної заяви до суду про захист його законного права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на зазначене спадкове майно. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача (Грабівської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви відповідача та третьої особи, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не може бути задоволеним з наступних підстав. Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивіьні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги (свідоцтво про народження серії VІІ-УР №0964335, видане 29 липня 1965 року Грабівською сільською радою Кодимського району). Як убачається з досліджених матеріалів справи, державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060172 видавався і належить [PERSON], а не [PERSON]. Доказів того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] позивачем не надано. Відтак, суд констатує, що позивач ніякого відношення до спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] не має, а отже, вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,88 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060172, є необгрунтованими і такими, що задоволеними бути не можуть.

Outcome: dismissed