Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому вказала, що 07 листопада 2001 року їй та [PERSON] державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] який помер 05 січня 2001 року на житловий будинок який розташований за адресою: Запорізька область, Якимівський район, с. Шелюги вул. Гагаріна буд. 43. 19 жовтня 2012 року в житловому будинку № 43 по вулиці Гагаріна в с. Шелюги Якимівського району Запорізької області було зареєстровано місце проживання [PERSON] [INFO]. Однак з часу реєстрації [PERSON] фактично не проживав в [INFO]. Місце перебування [PERSON] на цей час не відомо. Позивачка має намір зняти з реєстрації в належному їй житловому будинку № 43 по вулиці Гагаріна в селі Шелюги Якимівського району Запорізької області відповідача однак через те що їй не відомо адреса проживання відповідача та невідомі засоби зв'язку з останнім вона вирішила звернутись до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням. В звязку з чим, позивачка просить суд визнати [PERSON], [INFO] як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 43 по вулиці Гагаріна в с. Шелюги Якимівського району Запорізької області. В судове засідання позивачка не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником ? частини житлового будинку № 43 по вул. Гагаріна с. Шелюги Якимівського району Запорізької області. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 19 жовтня 2012 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у вигляді житлового приміщення, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Відповідно до ч.1 ст.71, ст. 72 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені сроки, проводиться у судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законні, обгрунтовані, а тому визнає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial