Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Харківської міської Ради про поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 05.01.2011 року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилася спадщина у вигляді частки у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що звернулася до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини, однак в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки нею було пропущено строк на прийняття спадщини та не надано доказів на підтвердження прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач зазначає, що нею було пропущено строк на прийняття спадщини, оскільки на час смерті свого батька вона складала іспити для вступу до вищого навчального закладу, також оскільки у свідоцтві про право власності на житло вказана спільна сумісна власність на 7/100 частини зазначеної квартири вона вважала, що їй і так належить частка батька, а також вона була юридично необізнаною відповідно строків подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що підставою для пропуску строку на прийняття спадщини стала юридична необізнаність позивача, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи 05.01.2011 року в місті Харкові помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ №299149), який є батьком позивача [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій ПН ХМНО [PERSON] від 11.09.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки нею було пропущено строк на прийняття спадщини та не надано доказів на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно положень ст.1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 ст. 1269 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з положень частини 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~Згідно розділу другого Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Звертаючись до суду з позовними вимогами про поновлення строку для прийняття спадщини, позивач не навела суду доказів, які б свідчили про те, що існували поважні причини пропуску нею строку для прийняття спадщини, складання іспитів для вступу до вищого навчального закладу та юридична необізнаність, які зазначила позивач, до таких причин не відноситься, інших причин пропуску строку для прийняття спадщини в позові не зазначено. Також сторона позивача не наводить доказів фактичного прийняття позивачем спадщини. Таким чином, всупереч положень ст. 10 ЦПК України позивач не надала суду доказів які б свідчили про поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, отже, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведена наявність підстав для задоволення її позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed