Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить, з урахуванням уточнень позовних вимог стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що вона із відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею і саме вона займається її вихованням та утриманням. Вказала, що вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною, отримує від відповідача аліменти на утримання дитини, проте цих коштів не вистачає, самостійно забезпечувати себе їй дуже важко, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов [PERSON] не визнає у повному обсязі, оскільки сплачує у добровільному порядку кошти на утримання спільної дитини, дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного її розвитку, окрім цього несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг та утримує свою матір, яка є пенсіонером. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов, крім цього зазначив, що позивач не довела факту перебування з ним у шлюбних відносинах, тому не має права на утримання у відповідності до норм СК України. Відповідач вказував, що сплачує аліменти на утримання дитини. Докази надані позивачем (а.с.33-37, 39-41) судом не взято до уваги, оскільки останні поданні з порушенням вимог ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2017 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Горішньопланівським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області серії І-КЕ №265479 (а.с.5). Згідно довідки КЖЕП №2 від 19.06.2017 позивач проживає разом із дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 30, сек. 23, кім.5 (а.с.41). Згідно судового наказу, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області 17.07.2017, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с.32). З довідки про доходи відповідача убачається, що останній працює на ПрАТ «Полтавський ГЗК» на посаді машиніст тепловозу на відвантаженні готової продукції та отримує заробітну плату, яка за період з липня 2017 року по лютий 2018 року складає 99\~301 грн. 03 коп. (а.с.25). Як убачається із довідки про сплачені аліменти, [PERSON] сплатив у період з вересня 2017 року по лютий 2018 року на користь [PERSON] аліменти у сумі 15\~295 грн. 95 коп. (а.с.4). Також відповідачем надано квитанції щодо сплати житлово-комунальних послуг та копію пенсійного посвідчення №2165006803, видане на імя [PERSON] (а.с.27, 28-30). Судом не прийнято до уваги те, що зі слів відповідача [PERSON] знаходиться на його утриманні, оскільки ним не надано жодного доказу щодо спільного проживання відповідача разом із матірю (за якою адресою тощо) та що вона знаходиться саме на його утриманні. У цьому контексті суд наголошує, що за приписами ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Факт проживання спільної дитини сторін із позивачем, відповідачем не оспорювався. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до норми ч. 2\~ст. 91 СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.ч. 2-4 ст.\~84\~та ст. ст. 86, 88 цього Кодексу. Згідно з нормою ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на\~\~утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до норми ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що право на утримання у позивача виникло у зв'язку з тим, що вона є матір'ю їх спільної з відповідачем дитини, незалежно від обставин перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-891цс15. З огляду на зазначене, при розгляді даного спору, суд відкидає доводи відповідача щодо не перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах. При ухваленні рішення у даній справі судом також враховано відсутність у відповідача інших утриманців і дітей, окрім сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], та можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу з огляду на середньомісячний сукупний його дохід, що становить близько 12 412 грн. 63 коп. З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини справи, майновий стан відповідача, ту обставину, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на її особисте утримання аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного\~ віку.

Outcome: approved