Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений 17.12.2011 року між нею та відповідачем. Окрім того, просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, доньку на подальше проживання після розірвання шлюбу, залишити на проживання з нею. В обґрунтування позовних вимог щодо розірвання шлюбу вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі із 17.12.2011 року, проте вони з чоловіком фактично припинили шлюбні відносини, оскільки сторони проживають окремо з жовтня 2016 року. Припинення шлюбних стосунків сталося через різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Зазначила, що від шлюбу із відповідачем вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання спільної дитини, оскільки допомоги на утримання доньки не надає, хоча офіційно працює та здатен її надавати. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 17.12.2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2617. /а.с. 3/ Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Зі змісту копії свідоцтва про народження серії І-ТП №182439 від 03.10.2012 року вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. /а.с. 4/ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Домовленість сторін щодо виконання цього обовязку відсутня. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Нормами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Оскільки відповідач працює офіційно, що підтверджено сторонами, має регулярний дохід, з урахуванням визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його доходу, суд, у відповідності до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України, присуджує аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Згідно норм до ст. 367 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 грн., а також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в 551,20 грн.

Outcome: approved