Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, зазначивши, що з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини вона звернулася з зазначеним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності про що надала суду відповідну заяву. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Дитина мешкає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання, яка надана Малоярослвецькою Другою сільською радою Тарутинського району Одеської області № 677 від 27.12.2018 року (а.с. 9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Разом з тим, відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає дитині не зважаючи на те, що є молодою працездатною особою. Також, відповідачем не було надано суду жодних доказів які б свідчили про те, що він має зобов`язання по утриманню інших осіб та інше. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved