Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована відповідач - донька [PERSON], але вона покинула своє місце реєстрації і не проживає в будинку з 2013 року. У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, при цьому суттєво впливає на отримання [PERSON] соціальних пільг, позивач просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, в судові засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу б\\н від 26 жовтня 1988 року, зареєстрованого в Херсонському бюро технічної інвентаризації 22 лютого 1989 року за реєстровим номером 1350, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 14 червня 2018 року, копії домової книги, довідки Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області № 02-23/1443 від 22.06.2018 року, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживає з 2013 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 71 ЖК визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік не проживає за місцем реєстрації, на протязі останніх років має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за нею житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, а реєстрація відповідача за даною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved