Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 25 серпня 2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу актовий запис № 82. Від шлюбу в них народилась спільна дитина: син [PERSON] [INFO] батьком якого є відповідач. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка до суду не з`явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала та просила винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх його видів доходів та справу слухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та визнає позовні вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. З 25серпня 2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвно та видано свідоцтво про розірвання шлюбу актовий запис № 82. Від шлюбу в них народилась спільна дитина: син [PERSON] [INFO] . Відповідач є батьком дитини. Як зазначає позивач, згідно позовних вимог. відповідач добровільно коштів на утримання та виховання дитини не надає. На даний час з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх його видів додів згідно рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 02.12.2014р. справа № 690/43/14-ц (провадження 2/690/25/14). Суд вирішуючи даний спір керується наступним: Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про належність та обгрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved