Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач з 05 серпня 2000 року по вересень 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. На даний час син досяг повноліття та навчається на денній формі навчання у Національному університеті біоресурсів та природокористування України (НУБІП) за контрактом. Вартість навчання за рік становить 21 880 гривень. Позивач вказує, що вона докладає всіх зусиль для утримання сина, однак забезпечити належний рівень життя для розвитку та здобуття ним освіти самостійно не може. Відповідач працевлаштований, працює на посаді начальника відділу у Департаменті поліції охорони, отримує заробітну плату від 12 417 гривень до 14 164 гривень та додаткові нарахування у розмірі від 2000 до 4000 гривень, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Крім того, 13.08.2003 року рішення Подільського районного суду м.Києва було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду відповідачем не виконувалось, наявна заборгованість по аліментах. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином 23 років. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини витрат на навчання до закінчення навчання, а саме до 30.06.2022 року. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи У встановлений судом строк 15.07.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи свій відзив, наступним, після розірвання шлюбу з позивачем відповідач продовжував надавати своєму синові матеріальну допомогу, але виходячи із свого морально-етичного виховання та ситуації, яка склалася він не брав ніяких розписок від позивача про отримання коштів. Зазначив також, що на повному утриманні у відповідача перебуває його матір, яка є не працездатною особою, пенсіонером за віком, яка має ряд хронічних захворювань, які потребують лікування, в тому числі оперативного. Крім того, відповідачем витрачаються кошти на харчування сім`ї та забезпечення її поточними потребами. На утриманні відповідача перебуває його теперішня дружина [PERSON] , яка є непрацездатною особою, оскілки не працює та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Заробітна плата відповідача є єдиним джерелом його доходів, розмір заробітної плати ледве вистачає на відносно нормальне існування, інших додаткових доходів відповідача немає, оскільки він працює на державній службі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [INFO] дитина досягла повноліття. Згідно із довідкою Національного університету біоресурсів і природокористування України від 08.06.2019 №940-19, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання за умов договору на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України. Дата завершення навчання 30.06.2022 (а.с.11). Згідно договору №МВ-18003б про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та [PERSON] від 10.08.2018 року [PERSON] , навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України (НУБІП ), Термін навчання 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги становить 87 520 гривень, (21 880 гривень за рік навчання). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, син сторін проживає разом з матір`ю, після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі та відповідно потребує матеріальної допомоги. Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач добровільно такої допомоги не надає. Разом з тим, відповідач працює, має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги. Відповідач має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження. Сам по собі факт наявності матері пенсійного віку не свідчить про її перебування на утриманні відповідача, оскільки вона отримує пенсію у розмірі 4651,51 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб і вказує на те, що вона не потребує матеріальної допомоги. Необхідність надання відповідачем допомоги матері не впливає на його обов`язок приймати участь в утриманні сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача на те, що його дружина - [PERSON] є непрацездатною особою та перебуває на його утриманні не підтверджено належними доказами. Факт відсутності працевлаштування, наявність ряду медичних захворювань не вказує на зворотнє. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідач працює на посаді начальника відділу в Департаменті поліції охорони, його середньомісячна заробітна плата становить 14000 гривень. Відтак, оскільки відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, суд враховує, що у відповідача на утриманні малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також зважаючи на розмір щомісячного доходу відповідача (від 14 417 до 16 164 грн), суд вважає, що аліменти слід встановити в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.06.2019 та до закінчення сином навчання (30.06.2022). Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що нею укладено договір з Національним університетом біоресурсів і природокористування України про навчання, яким обумовлена вартість навчання у розмірі 21 880 гривень на рік. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Суд вважає, що батьки дитини після розірвання шлюбу мають дотримуватись положень ч.1 ст.157 СК України щодо спільності прийняття рішень у всіх питаннях, що стосуються дитини. При цьому, наявність матеріальної можливості одного з батьків забезпечити оплатне навчання дитини не вказує на те, що його половину зобов`язаний сплачувати інший з батьків, з яким не було погоджено такий розмір оплати і який такої матеріальної можливості не має. Суд не може вважати понесення позивачем витрат на оплату навчання в університеті як витрати, викликані особливими обставинами, понесення яких одним з батьків зумовлювало б стягнення їх половини з іншого, у зв`язку з чим приймає рішення про відмову у задоволенні вимог в цій частині. З цих підстав заявлені у справі вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до досягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах плати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial