Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить стягувати із [PERSON], [INFO], аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що із відповідачем в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебувала, при цьому сторони мешкали разом і мали спільний сімейний бюджет. За спільною заявою сторін, поданої до відповідного відділу РАГС, відповідач [PERSON], у свідоцтві про народження їхнього спільного сина - [PERSON], [INFO], був зазначений батьком. Мотивуючи позов [PERSON] у заяві зазначила, що на даний час дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, батько в утриманні сина участі не бере. Також додає, що відповідач інших утриманців не має, жодних стягнень за виконавчими документами не проводиться, фізично здоровий і працездатний, а тому повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1-2/ Позивач у судове засідання, яке відбулось 17.03.2014 р. не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала свої вимоги з підстав, викладених у позові та просила розглянути справу без її особистої участі, проти заочного розгляду не заперечувала. /а.с. 14/ [PERSON] у судове засідання 17.03.2014 р. не з'явився, про час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до положень ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутим за закінченням терміну зберігання судовим відправленням. /а.с. 12-13/ Заперечень на позов до суду не надходило, про поважність причин неявки не повідомляв. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. /а.с. 15/ Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 18.12.2003 р. зроблено відповідний запис за № 2651. /а.с. 6/ Виписана 30.11.2013 р. директором і паспортистом КП «ВЖРЕП № 6» ЖМР довідка під № 1362 щодо складу родини, свідчить про те, що неповнолітній син сторін - [PERSON], проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 7/ Так, відповідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до норм ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини» встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із [PERSON], суд виходить з матеріального стану сторін, враховує, що відповідач фізично здоровий і працездатний, добровільно матеріальної допомоги на утримання рідного сина не надає, інших утриманців не має, тому своїм рішенням суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільного сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, згідно норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, згідно норм ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved