Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на будинковолодіння, до якого належить: житловий будинок (А) загальною площею 51,7 м.кв., житловою площею 41,5 м.кв.; літня кухня (Б) площею 12,2 м.кв., сарай (В) площею 24,9 м.кв. та сарай (Г) площею 36,3 м.кв., що знаходяться на [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , а [INFO] - батько - [PERSON] .. Вказує, що так як членами колишнього колгоспного двору були лише батьки, то вважає, що матір прийняла спадщину після смерті батька так як проживала і була зареєстрована з ним на момент смерті. При цьому, на випадок своєї смерті її матір 24.07.2013 року склала заповіт, згідно якого заповіла усе належне їй на час смерті майно [PERSON] .. Вказує, що звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, вона отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на належну їй земельну ділянку, однак їй було відмовлено у вчинення відповідної нотаріальної дії щодо вказаного будинку з господарськими будівлями і спорудами, у зв`язку з тим, що на момент її звернення відсутній такий об`єкт приватної власності як колгоспний двір і роз`яснено право на звернення у зв`язку з цим до суду. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батьків. На підставі вказаного, просила позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.04.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено підготовче засідання (а.с.32). 28.08.2018 року від представника відповідача надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.38). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.10.2018 року постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті (а.с.42). 18.03.2019 року від представника відповідача надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.57). До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.74). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, при цьому подавши заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.57). Оскільки учасники справи, які були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1968 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.07.1989 року (а.с.24). Шлюб між батьками позивача, [PERSON] та [PERSON] було укладено 29.08.1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 14.12.1992 року (а.с.22). Батьки позивача, станом на 15.01.1991 року, проживали у господарстві, головою якого був [PERSON] , членом - його дружина - [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області №46 від 23.01.2018 року (а.с.18). Будинок, в якому проживали [PERSON] та [PERSON] та який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав голові колгоспного двору [PERSON] та члену цього колгоспного двору - [PERSON] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №609 від 14.10.2016 року (а.с.17). При цьому, як вбачається із цієї довідки, житловий будинок побудований 1948 року, хлів - 1965 року, літня кухня - 1981 року. Факт належності вказаного будинку [PERSON] та [PERSON] підтверджується і довідкою Козівського РБТІ №2 від 22.01.2018 року (а.с.16). При цьому, кожному із них належало по Ѕ частини такого будинку. Згідно з довідкою Козівського РБТІ №24 від 22.01.2018 року правовстановлюючі документи на зазначене вище будинковолодіння - відсутні (а.с.19). Таким чином, на підставі вказаного, враховуючи норму ст.123 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної часткової власності будинковолодіння [ADDRESS] . Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2005 року (а.с.20). На момент його смерті він був зареєстрований у житловому будинку на [ADDRESS] . При цьому, з ним була зареєстрована його дружина - [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області №49 від 23.01.2018 року (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на момент смерті [PERSON] ) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, матір позивача та дружину [PERSON] - [PERSON] слід вважати такою, що прийняла спадщину після смерті батька позивача на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. [PERSON] - матір позивача - померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2014 року (а.с.7). На випадок своєї смерті остання залишила заповіт від 24.07.2013 року, посвідчений секретарем Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого заповіла усе належне їй на момент смерті майно, крім земельних ділянок згідно державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] та серії [NUMBER] , - [PERSON] (а.с.8). Після смерті матері, позивач звернулася до державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим їй було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,9104 га, яка розташована на території Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). При цьому, постановою державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори - в.о. завідувача Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. №96/02-31 від 31.01.2018 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо прийняття спадщини в частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається із цієї постанови нотаріуса, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала належність цього будинковолодіння до майна колгоспного двору, який відсутній як форма права власності та відсутність правовстановлюючих документів на таке майно. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіла усе належне їй майно, крім земельних ділянок згідно державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] і саме [PERSON] вважається такою, що згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті [PERSON] і будинок [ADDRESS] відноситься до майна колишнього колгоспного двору, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.392 ЦК України, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на будинковолодіння за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved