Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним позовом у якому просить визначити місце проживання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з нею. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейного життя відповідач все частіше почав влаштовувати сімейні скандали, виявляв прояви неадекватної поведінки, застосовував фізичне насильство до неї та до доньки, виганяв з дому. 28 листопада 2017 року під час чергового нічного скандалу відповідач вигнав її з дому з неповнолітньою донькою, але малолітнього сина [PERSON] з ними не відпустив. Від цього часу відповідач додому її і доньку не допускає, чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. З приводу неправомірних дій відповідача вона неодноразово зверталася до поліції. Позивач є матеріально забезпеченою, позитивно характеризується, син прихильний до неї, в період спільного подружнього життя саме вона займалася доглядом і вихованням сина, розвивала його творчі здібності, водила в гуртки, басейн, до репетиторів, а після того як син став проживати з батьком, він припинив відвідувати ці заходи. Тому в інтересах дитини буде визначити місце проживання з нею, так як вважає, що вона здатна забезпечити дитині краще, ніж відповідач належні догляд, умови проживання, виховання та розвитку. В судове засідання позивач [PERSON] з`явилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову, додатково пояснивши, що поведінка відповідача набуває дедалі більш агресивного та неадекватного характеру, сину він, як і раніше, забороняє бачитися з нею, поставив камери спостереження, і якщо вона підходить до сина на подвір`ї, то відповідач одразу влаштовує скандал і забирає дитину додому. Бачиться вона із сином лише у школі на перервах. Син боїться батька. На даний час відповідач створив нову сім`ю, до складу якої входять п`ять осіб - її син [PERSON] , відповідач, його жінка [PERSON] , її неповнолітня донька [PERSON] , спільна новонароджена дитина відповідача та його жінки. Жінка відповідача вагітна. Їй також відомо, що у сім`ї відповідача неблагополучна ситуація, постійно відбуваються скандали, бійки, очевидцем яких є її син. На відповідача через його неправомірну поведінку постійно скаржаться сусіди, працівники школи, представники органу опіки та піклування, поліція систематично складає на нього протоколи про адміністративні правопорушення, які направляє до суду, але відповідач виклики до суду ігнорує. В судове засідання представник позивача - адвокат Брус Т.М. з`явилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні поясненням позивача. Відповідач [PERSON] в судові засідання 25.10.2018, 09.11.2018, 29.11.2018, 23.01.2019, 25.02.2019, 15.03.2019, 25.04.2019, 08.05.2019, 19.06.2019 не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений вчасно, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлення (а.с.205 т.1, а.с.2, 15, 30, 45 т.2), оголошеннями про його виклик шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.225 т.1, а.с.32, 41 т.2), рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №1940202224640, 1940202249074, 1940202264006, 1940202303060, 1940202305756 (а.с.226 т.1, а.с.3, 16, 46, 47 т.2), причини неявки не повідомив. Крім цього, згідно ухвали суду від 25.02.2019 року та від 15.03.2019 року визнано обов`язковою участь відповідача [PERSON] в судовому засіданні для надання пояснень, копії яких ним отримані (а.с.239-240 т.1, а.с.3, 9-10, 16 т.2), проте в судове засідання не з`явився. 29.05.2019 року відповідачем [PERSON] подана заява про відкладення судового засідання 19.06.2019 року у зв`язку із сімейними обставинами, проте доказів, які підтверджують зазначені обставини ним не надані, тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини. Представник відповідача адвокат Буджерак М.Р. 29.11.2018 року у підготовчому засіданні позов не визнав, а в інші судові засідання 25.10.2018, 09.11.2018, 23.01.2019, 25.02.2019, 15.03.2019, 25.04.2019, 08.05.2019, 19.06.2019 не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неодноразово направляв до суду заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, але про проведення судового засідання у його відсутність просив. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника та підтримання позову. При цьому повідомили суду, що через психологічний тиск, який вчиняє на них відповідач у справі, працівники адміністрації бояться з`являтися у судові засідання. Враховуючи неявку в судове засідання 23.01.2019 та 25.02.2019 відповідача та його представника, судом в порядку ч.8 ст. 223 ЦПК України були допитані свідки позивача, серед яких: свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, а відповідач є її колишнім зятем, показала, що на даний час стосунки з відповідачем дуже напружені. Донька проживала з відповідачем та перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] був бажаною дитиною. Зять займався бізнесом, заробляв гроші для сім`ї. Згодом донька розлучилась із зятем, через подружню зраду. Після розлучення відповідач чинить перешкоди їй і позивачці у спілкуванні з дитиною. Внук перебуває в заляканому стані, боїться спілкуватися з матір`ю і нею. Сам відповідач в останній час веде себе образливо (декілька разів плював в обличчя), зухвало (розбив її службовий комп`ютер). Відповідач можливо вживає психоактивні речовини. Позивачка на даний час проживає в її квартирі, в якій мається частка власності останньої. В квартирі достатньо умов для проживання дітей, в тому числі внука [PERSON] . Відповідач утримує біля себе сина, щоб у такий спосіб чинити тиск на її доньку- позивачку у справі. Свідок [PERSON] , яка працює в ЗОШ №1 соціальним педагогом, сфера діяльності - взаємодія дитини із оточуючим світом, спілкування і життя дитини в сім`ї, показала, що ЗОШ №1 відвідує [PERSON] - дитина сторін. Хлопчик проживає з батьком. Батько забезпечує відвідування дитиною школи, цікавиться успіхами сина. Батько проживає із співмешканкою- [PERSON] . Дитина співмешканки останній час стала пропускати школу. Зі слів оточуючих вона доглядає спільну дитину [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] може допустити образливе ставлення до своєї дочки [PERSON] . Такі дії відбувалися в школі, в присутності сторонніх осіб. [PERSON] створює напругу в стосунках позивачки з дитиною. Син боїться, щоб батько довідався про його побачення з матір'ю в школі. Періодично дитина перебуває у матері відповідача. Свідок [PERSON] , яка знає відповідача тривалий час, як однокласника своєї доньки та сусіда по [ADDRESS] , показала, що до останнього часу проживала по сусідству з [PERSON] . Останній проживав із позивачкою, а останній рік - живе із жінкою на ім`я [PERSON] . В сім`ї батька проживає спільний син сторін [PERSON] . [PERSON] [PERSON] часто веде себе неадекватно, вчиняє сварки, чинить перешкоди у зустрічах сина з матір`ю, компроментує матір. Сам [PERSON] веде себе дивно, неадекватно. Мають місце факти грубого порушення порядку останнім. Батько через відеокамеру постійно спостерігає за прогулянками сина і не допускає до дитини матір, грубо припиняючи зустрічі останніх. Свідок [PERSON] , який знає позивача з дитинства, а відповідача знає як сусіда, показав, що відповідач на сьогодні проживає з його колишньою дружиною та їхніми дітьми. [PERSON] [PERSON] проявляє неадекватну поведінку, вчиняє сварки із сусідами, пошкоджує чуже майно. Останній схильний до вживання наркотичних речовин, в нього є нав`язливі думки щодо переслідування його третіми особами. Його колишня дружина [PERSON] схильна до подружніх зрад, жорстока в поводженні з дітьми, схильна до брехливих розповідей. Його донька стала боятися спілкуватися з ним через страхи, які навіює йому колишня дружина. Дітей тижнями не випускають на вулицю. Свідок [PERSON] , яка є дочкою сторін та яка була заслухана в присутності педагога [PERSON] , показала, що на сьогоднішній день стосунки з батьком не підтримує. В останній період спільного проживання батько бив її і матір, але брата не чіпав. При розлученні батько залишив брата проживати із собою. Він постійно контролює його спілкування, забороняє йому спілкуватися з матір`ю. Мали місце образи в її адресу з боку батька. Батько веде себе агресивно, безпідставно погрожує сусідам, забороняє давати свідчення в суді. Батько схильний до вживання наркотичних речовин. На даний час брат став сумний, боїться дивитися в очі та сказати правду. Вона дуже рада, що залишилися жити з матір`ю. Згідно ухвал Корсунь-Шевченківського районного суду від 25.04.2019 року та від 08.05.2019 року вирішено заслухати в судовому засіданні думку дитини [PERSON] , [INFO] , щодо його бажання проживати з батьком або матір`ю. Забезпечення явки дитини [PERSON] в судове засідання покладено на відповідача [PERSON] (а.с.20-21, 36-37 т.2). Копії ухвал направлені на адресу [PERSON] (а.с.22, 38 т.2), які ним отримані (а.с.46, 47 т.2). Проте відповідач не забезпечив в судове засідання явку дитини [PERSON] Про причини невиконання зазначених ухвал останній суд не повідомив, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості з`ясувати думку дитини щодо предмета спору. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 21.06.2003 року /актовий запис № 50/ Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11 т.1). Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 16 т.1). Після припинення шлюбних відносин дочка сторін [PERSON] залишилися проживати з матір`ю, а син [PERSON] проживає з батьком. Вказане також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.02.2018 року, затвердженого начальником служби у справах дітей [PERSON] та з якого вбачається, що в [ADDRESS] проживає [PERSON] , її донька [PERSON] та її мати [PERSON] . Малолітній син сторін [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.19 т.1). Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 14.12.2018 року, яке набрало законної сили 18.02.2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.06.2003 року Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 50. Після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишено шлюбне прізвище [PERSON] . З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.20-22 т.1). Позивач [PERSON] та її мати [PERSON] позитивно характеризуються по місцю проживання, що підтверджується характеристиками (а.с.23, 24 т.1). Згідно довідки №32 від 26.02.2018 року, виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ, [PERSON] на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с.26 т.1). Згідно довідки територіального сервісного центру №7144 регіонального сервісного центру в Черкаській області від 29.05.2018 року №31/23/44 за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби ЗАЗ SENS, д.н.з. [NUMBER] та TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. [NUMBER] (а.с.116 т.1). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1011 га по [ADDRESS] ; житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,25 га по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.117-120 т.1). Згідно свідоцтва на право власності на житло від 22.07.1999 року, виданого виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дошлюбне прізвище позивача) належить квартира [ADDRESS] в рівних частках (а.с.18 т.1). [PERSON] обиралась головою батьківського комітету дошкільного навчального закладу «Сонечко» №8 на протязі 2013-2014 навчального року по 2016-2017 навчальний рік, за вказаний період проводила плідну організаційну роботу, користувалася авторитетом серед батьків та членів колективу (а.с.25 т.1). Син сторін [PERSON] з вересня 2015 року відвідував гурток зразкової студії «Чарівний ліхтарик», з вересня 2017 року відвідував танцювальний клуб «Роял-Денс», був активним учнем, досягнув помітних успіхів, брав участь в міських, районних, обласних заходах. Його мати [PERSON] постійно цікавилася досягненнями сина, надавала йому підтримку. Крім цього, [PERSON] є членом батьківського комітету районного центру дитячої та юнацької творчості, виявляла ініціативу у вирішенні різних питань діяльності закладу. З вересня 2018 року [PERSON] припинив відвідувати заняття гуртка, причиною чого є негативна позиція батька (а.с.27 т.1). Проте у довідці районного центру дитячої та юнацької творчості Корсунь-Шевченківської районної ради зазначено, що ними передчасно викладена позиція щодо батька дитини, оскільки така їм не відома (а.с.76 т.1). Згідно довідки №32 від 16.03.2018 року, виданої ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] є учнем 1-Б класу та не відвідував навчання в період з 04.12.2017 року по 15.12.2017 року, з 19.01.2018 року по 26.01.2018 року, з 13.02.2018 року по 23.02.2018 року, оскільки хворів, діагноз бронхіт, лімфаденіт (а.с.28 т.1). З приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] та її мати [PERSON] неодноразово зверталися до Корсунь-Шевченківського відділення поліції, а саме, що відповідач вчиняє сварки за місцем проживання, забрав ноутбука та побив свою доньку [PERSON] , поміняв замок на вхідних дверях квартири [ADDRESS] та не пускає [PERSON] , не дозволяє бачитися із сином, вчиняє сварки, нецензурно висловлюється в адресу [PERSON] та її матері, що підтверджується висновками від 20.09.2017 року, 26.12.2017 року, 27.12.2017 року, 24.01.2018 року (а.с.29-34 т.1). Донька сторін [PERSON] 06.04.2018 року зверталася до Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області про те, що її батько [PERSON] наніс тілесні ушкодження її бабі [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №12018250190000179 (а.с.67 т.1). Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 06.04.2018 року №05-11-01/51 [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.66, 68 т.1). 26.05.2018 року мешканці під`їзду [ADDRESS] зверталися до Корсунь-Шевченківського відділення поліції з приводу неправомірних дій [PERSON] (а.с.104 т.1). 19.09.2018 року начальник служби у справах дітей [PERSON] зверталася із заявою до Корсунь-Шевченківського відділення поліції з приводу неправомірних дій [PERSON] , про що Корсунь-Шевченківським відділенням поліції складено висновок від 29.10.2018 року (а.с.182, 210, 211 т.1). Згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 08.05.2018 року, яка набрала законної сили 15.05.2018 року, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] , кримінальне провадження закрито (а.с.103 т.1). Згідно постанови Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.12.2018 року закрито провадження у справі №699/949/18 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП, а саме, що 28.06.2018 року о 19.00 год. [PERSON] по [ADDRESS] виражався нецензурною лайкою в адресу [PERSON] та [PERSON] , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.26 т.2). Також в провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду перебувала справа №699/219/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, за те, що він 19.01.2019 року о 18.00 год. за адресою: [ADDRESS] біля квартири № 53 , на загальній площадці на поверсі, голосно стукав у двері вказаної квартири, виражався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Згідно постанови суду від 10.04.2019 року повторно піддано приводу до суду [PERSON] (а.с.27 т.2). [PERSON] зверталася до органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської РДА з питанням щодо визначення місця проживання її сина [PERSON] з нею, оскільки [PERSON] забороняє їй бачитися з сином (а.с.113 т.1), на що на адресу [PERSON] направлений лист про надання можливості [PERSON] бачитися та спілкуватися із сином [PERSON] в присутності працівника служби у справах дітей та його (а.с.114, 115 т.1). Відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.129-130 т.1), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.133 т.1). Стороною відповідача надано копію висновку психолога за результатами діагностичного обстеження [PERSON] та його сина [PERSON] , складений психологом Жеребньовою Л.В. 05.06.2018 року, в якому зазначено, що з точки зору збереження психоемоційного здоров`я дитини найбільш оптимальним для [PERSON] є спільне проживання разом з батьком [PERSON] (а.с.131-132). Згідно висновку від 02.03.2018 року №80/01-25 орган опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації вважає доцільним місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначити з його матір`ю [PERSON] (а.с.35-36 т.1). Відповідно до чч.2, 8, 9 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що закріплено у ч.1-3 ст.12 ЦПК України. Згідно п.2-4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача суду надано достатньо доказів того, що у неї створені умови, необхідні для всебічного розвитку дитини відповідно до законів та що вона здатна забезпечити розвиток дитини в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідачем ці обставини не спростовано та також не надано доказів того, що в свою чергу відповідач забезпечує розвиток дитини в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідач зайняв пасивну позицію при розгляді даної справи, оскільки ніяким чином не висловив свою думку і позицію щодо спору - не надав суду відзив на позов, жодного разу не з`явився в судове засідання, чим позбавив суд можливості при вирішенні спору в інтересах дитини об`єктивно зробити висновок щодо відповідача, як щодо особистості та батька, можливості ним належним чином виховувати дитину. Більше того, відповідач проігнорував вимоги суду, оскільки не виконав ухвали суду, згідно яких визнано його обов`язкову участь в судовому засіданні та покладено обов`язок забезпечення явки дитини [PERSON] в судове засідання для заслуховування його думки щодо місця його проживання, прихильності до кожного з батьків. Всі допитані у суді свідки характеризували відповідача як конфліктного, агресивного, емоційно неврівноваженого, схильного до правопорушень, насильства, що узгоджується із матеріалами, наданими поліцією, із висновком органу опіки та піклування від 02.03.2018 року («Під час відвідування сім`ї гр. [PERSON] виявив агресію до членів комісії»), із ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 08.05.2018 року, якою з нереабілітуючих підстав звільнено відповідача від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Характеристика відповідача від 29.04.2018 року, надана головою ЖБК з місця проживання, позитивно характеризує відповідача, але суперечить іншим характеризуючим матеріалам по справі, тому суд оцінює її критично. Щодо наданої стороною відповідача копії висновку психолога за результатами діагностичного обстеження [PERSON] та його сина [PERSON] , складений психологом Жеребньовою Л.В. 05.06.2018 року, то суд критично оцінює вказаний доказ в частині висновку, що з точки зору збереження психоемоційного здоров`я дитини найбільш оптимальним для [PERSON] є спільне проживання разом з батьком [PERSON] , оскільки цей висновок виконаний за приватним зверненням самого відповідача до приватної фізичної особи-підприємця. Збір фактичних даних при обстеженні проведено від батька, мати дитини при складанні висновку психолога не залучалася, також відсутні будь-які документи, які б підтверджували кваліфікацію особи, яка склала даний висновок. Також суд при винесенні рішення по справі приймає до уваги, що допитані у суді свідки відмічали те, що син [PERSON] боїться батька, заляканий ним, що узгоджується із висновком органу опіки та піклування від 02.03.2018 року («Під час відвідування сім`ї гр. [PERSON] виявив агресію до членів комісії, на що малолітній дуже негативно відреагував, був переляканий та заховався під подушку. Коли батько вихопив подушку, хлопчик тремтів»), даними висновку психолога, що малолітній [PERSON] виявляє ознаки психоемоційної напруги, тривоги. Спростувати ці обставини в судовому засіданні не представилося можливим, так як відповідач не виконав ухвалу суду про забезпечення явки дитини в судове засідання. Враховуючи вище викладене та оцінюючи вказані докази у їхній сукупності, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю в даному випадку буде відповідати вищим інтересам самої дитини, а тому задовольняє вказаний позов. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved