Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даною позовною заявою та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON], після померлої [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що 29.03.2010 року помер її чоловік [PERSON], якому вищезазначене нерухоме майно належало відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 27.09.2008 року. Позивач звернулась для оформлення спадщини після смерті чоловіка до Обухівської районної державної нотаріальної контори, однак про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку відсутністю необхідних правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без неї, позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити їх. Представник відповідача - Семенівської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.03.2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 186005 від 30.03.2010 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 2,0699 га, кадастровий номер: 3223187200:05:003:0005, що знаходиться на території Семенівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала його померлій матері [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 518932, виданого Обухівською райдержадміністрацією згідно із розпорядженням від 09.12.2005 року за № 820 та зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 0379 від 10.05.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВКР № 737987 від 27.09.2008 року. Відповідно до листа № 1984/02-14 від 02.10.2014 року, державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] не може бути видано позивачу, в звязку з тим, що відсутній належним чином оформлений документ який посвідчує право власності на померлого на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 337/2011 після померлого 29.03.2010 року [PERSON], [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Спадкоємцем, згідно із ст. 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, а його звернення до суду є правомірним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статей 125,126 ЗК України та ст. 334 ЦК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Долю судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved