Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просить суд: зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради оформити приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання позивача у період з 11.04.1996р. по 14.01.1997р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 29.04.1996р. вона отримала ордер на право зайняття у порядку обміну житлового помешкання квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказану квартиру вона разом із родиною вселилась в квітні 1996 року, а реєстрацію за вказаною адресою оформила 14.01.1997 року. З метою приватизації даної квартири вона звернулась до відповідача, надавши останньому передбачені «Положенням про порядок передачі квартир(будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» документи. 25.01.2019р. відповідач надав їй письмову відповідь, у якій вказав на відсутність підстав для передачі вищевказаної квартири у її власність, посилаючись на те, що нею не було надано відповідачу довідку про реєстрацію її місця проживання у період з 11.04.1996р. по 14.01.1997р. Водночас, будучи згідно ордеру наймачем вищевказаної квартири з 29.04.1996р., вона, у період, зазначений відповідачем, проживала у вказаній квартирі без реєстрації, що підтверджується Актом про проживання, наданим Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду». Оскільки у період, зазначений відповідачем, вона проживала у вищевказаній квартирі без реєстрації, вона позбавлена можливості надати відповідачу зазначену ним довідку. Разом з цим, оскільки вона надала відповідачу довідку про місце її реєстрації, та, у зазначений відповідачем період являлась наймачем вищевказаної квартири на підставі ордеру, вважає відмову відповідача в оформленні приватизації незаконною, та просить суд зобов`язати останнього оформити приватизацію квартири за відсутності зазначеної відповідачем довідки. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила про те, що позов підтримує, та, просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відзив на позов суду не надав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно копії ордеру №128, виданого 29.04.1996р. рішенням Виконкому Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська від 29.04.1996р., позивачці та її родині надано право на зайняття в порядку обміну помешкання квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданої ТОВ «ЄРЦ КП» довідки про реєстрацію та склад сім`ї №2/34412 від 20.11.2018р., позивачка [PERSON] є зареєстрованої в квартирі, за адресою [ADDRESS] , з 14.01.1997р. Згідно Акту про проживання №1278, наданого 23.11.2018р. Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», позивачка [PERSON] проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] , без реєстрації у період з 11.04.1996р. по 14.01.1997р. Будучи наймачем вищевказаної квартири, позивачка звернулась до відповідача із письмовою заявою про передачу вказаної квартири у приватну власність на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Розглянувши вищевказану заяву, відповідач надав позивачці письмову відповідь від 25.01.2019р., у якій вказав на відсутність підстав для передачі квартири у власність позивача, посилаючись на те, що позивачкою не надано довідку про реєстрацію її місця проживання у вищевказаній квартирі у період з 11.04.1996р. по 14.01.1997р. Оскільки у вищевказаній квартирі, у період зазначений відповідачем, позивачка проживала без реєстрації, але на підставі ордеру, остання вважає, що відповідач незаконно позбавляє її можливості реалізувати право на приватизацію вищевказаної квартири, на підставі чого просить суд зобов`язати останнього оформити приватизацію вищевказаної квартири за відсутності зазначеної відповідачем довідки. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», цей Закон визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч.5 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно ч.3 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення). Згідно п.4 вказаного Положення, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Згідно п.17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. п.18 вищевказаного Положення визначено перелік документів, які необхідно надати до органу приватизації для оформлення приватизації, зокрема довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі. Порядок забезпечення громадян жилими приміщеннями і надання їм жилих приміщень у користування регулюється Розділом ІІІ ЖК Української РСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила). Відповідно до частини першої статті 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з пунктом 69 Правил, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Відповідно до пункту 72 Правил при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. З вищенаведених норм чинного законодавства випливає те, що, кожен громадянин має право на приватизацію квартири, наймачем якої він є, за умови надання органу приватизації передбаченого Положенням пакету документів, зокрема копії ордеру на квартиру. Як встановлено судом, позивач надала відповідачу визначений вищевказаним Положенням пакет документів, зокрема копію ордеру на квартиру та довідку про реєстрацію місця проживання. Оскільки, при цьому, вищевказаним Положенням не передбачено надання громадянином довідок про реєстрацію місця проживання за певний період часу, суд, вимогу відповідача про надання позивачем довідки про реєстрацію місця проживання позивача у період з 11.04.1996р. по 14.01.1997р. - вважає безпідставною, а позовні вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, встановивши в ході розгляду даної справи, що, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є єдиним способом для реалізації права позивача на приватизацію, суд,

Outcome: approved