Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 30 січня 1990 року, зареєстрованого Рибінским міським відділом РАЦС Російської Федерації, за актовим записом № 317014. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалось, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. На думку позивача, примирення не дасть бажаних наслідків, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності за умовами заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином через засоби масової інформації, зокрема газету «Волинь-Нова». Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2017 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам\~ одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, підтримувати шлюбно-сімейні відносин, спільно вести господарство. Тобто судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу не має. Згідно з дослідженими в судовому засіданні обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище «Поленцева». Підпунктом 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, тобто в розмірі визначеному законом. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved