Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Заньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті баби позивача [PERSON] залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: цілої однокімнатної квартири вартістю 46 387,00 грн., загальною площею 26,1 кв.м. і житловою площею 18,1 кв.м., яка знаходиться на 4-ому поверсі пятиповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; цілої земельної ділянки площею 3,9000 га вартістю 40 000,00 грн., яка складається з 2-х ділянок: площею 3,4500 га кадастровим номером 1825084200:09:000:0057 та площею 0,4500 га кадастровим номером 1825084200:09:000:0153, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заньківської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирської області, межі яких зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 230327, виданому на підставі розпорядження № 122 голови Радомишльської РДА Житомирської області від 24.06.2004 р. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000035; грошових внесків (заощаджень) зі всіма нарахуваннями та компенсаціями по ним, які наявні на всіх особових (депозитних) рахунках (у т.ч. - № 91 537965), пластикових картках тощо на імя [PERSON] у Радомишльському ТВБВ Філії - Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2012 року у віці 64 роки померла рідна бабуся позивачки [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 02 жовтня 2012 року було зроблено відповідний запис за № «7», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 198308, яке видане «02» жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Заньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : 1) цілої земельної ділянки площею 3,9000 га, яка складається з 2-х земельних ділянок: площею 3,4500 га кадастровий номер 1825084200:09:000:0057 та площею 0,4500 га кадастровий номер 1825084200:09:000:0153, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заньківської сільської ради за межами населених пунктів Радомишльського району Житомирська області, належної спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 230327, виданого на підставі розпорядження № 122 голови Радомишльської РДА Житомирської області від 24.06.2004 р. Орієнтовна вартість земельної ділянки площею 3,90 га становить 40 000,00 грн.; 2) цілої 1-кімнатної квартири під № 54 (пятдесят чотири), яка знаходяться за адресою: 04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, № 39-Б (тридцять девять з літерою «Б») на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 16.12.2002 р. [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстром № 12641. Інвентарна вартість цілої зазначеної квартири становить 46387,00 грн. 3) грошових внесків (заощаджень) зі всіма нарахуваннями та компенсаціями по ним, які наявні на всіх особових (депозитних) рахунках (у т.ч. - № 91 537965), пластикових картках тощо на імя [PERSON] у Радомишльському ТВБВ Філії - Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ. Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповітів не залишила, тому спадкування має відбуватись за законом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України: «…спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.» У спадкодавиці [PERSON], окрім позивачки, відсутні інші спадкоємці першої черги та інших черг (згідно ст.ст. 1261-1266 ЦК України), які мають право та претендують на зазначене спадкове майно. Родинні звязки позивачки зі спадкодавицею, як онуки з бабусею підтверджуються наступними документами: Свідоцтвом про народження (на рос. мові) «Желем Анны Михайловны» серії ІІІ-ТП № 308772 актовий запис № 45, від 17.02.1989 р. видане Малинським райвідділом ЗАГС Житомирської області, за яким її батьком уписаний (на рос. мові) «Желем Михаил Кирилович», а матірю уписана (на рос. мові) «Желем Любовь Николаевна»; Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 122739 актовий запис № 569, від 26.11.2011р. зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], ВДРАЦС Ірпінського МУЮ у Київській області, за яким [PERSON] змінила прізвище на «Ковалевську»; Свідоцтвом про народження «Мельниченко Любові Миколаївни» серії ІІ-ТП №272917 актовий запис № 19, від 13.07.1968 р. виданий виконкомом Заньківської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, за яким її батьком уписаний «Мельниченко Микола Федорович», а матірю уписана «Мельниченко Валентина Антонівна»; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00011891692, в якому зазначено шлюб зареєстровано між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 10, зроблений 02.09.1987 р. виконкомом Заньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, за яким [PERSON] змінила своє прізвище з «Мельниченко» на «Желем»; Свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1 від 08.03.1997 р., видане виконкомом Заньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, за яким [PERSON] змінила прізвище з «Желем» на «Романець». Окрім позивачки, у померлої спадкодавиці [PERSON], на час її смерті (29.09.2012) в живих були і є інші спадкоємці першої черги (згідно ст.ст. 1241, 1261 ЦК України), які на зазначену спадщину не претендують і надають позивачці свою згоду на оформлення спадщини та які зазначені у позові в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачки, а саме: законний чоловік спадкодавиці [PERSON], який мешкає за місцем постійного проживання спадкодавиці за адресою: 12240, Житомирська обл., Радомишльський р-н, с. Теклянівка, вул. Центральна, 40; рідна дочка спадкодавиці [PERSON], яка мешкає за адресою: 04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, 45, кім. 162, кв. 1; рідний син спадкодавиці [PERSON], який мешкає за адресою: 04086, [ADDRESS]. Частина 2 ст. 524 ЦК УРСР, передбачено: «…Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.» Частина 1 ст. 1277 ЦК України, передбачено: «…У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.» Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Позивачка є рідною онукою і єдиним спадкоємцем за законом, яка претендує на зазначене спадкове майно після смерті своєї рідної бабусі і спадкодавиці [PERSON]. Родинні звязки між позивачкою [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] також підтверджуються рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 р. у цивільній справі № 2-о/761/72/2015 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, при заінтересованих особах приватний нотаріус [PERSON], Головне управління юстиції в Житомирській області. В резолютивній частині вищезазначеного рішення судом було вирішено: «…Встановити факт, що [PERSON], [INFO], є онукою померлої 29.09.2012 р. [PERSON], яка мешкала за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Теклянівка, вул.. Центральна буд.40. …» Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись до земельних ділянок та прав на них. При житті спадкодавиця [PERSON] своє право власності на зазначені 2 пайові земельні ділянки площею 3,4500 га кадастровий номер 1825084200:09:000:0057 та площею 0,4500 га кадастровий номер 1825084200:09:000:0153 належним чином не оформила, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 230327 на підставі розпорядження № 122 голови Радомишльської РДА Житомирської області від 24.06.2004 р. отримала, у встановленому законом порядку недооформила. Оригінал правовстановлюючого документа втрачений і відновити його позивачка не в змозі. При зверненні позивачкою до нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємиці було відмовлено по причині, відсутності у неї низки рішень судів про встановлення фактів: належності померлій правовстановлюючого документу; про належність квартири спадкодавиці, встановлення факту родинних відносин у звязку з розбіжностями літер «и» та «і» у прізвищах «Мельниченко» та «Мельніченко» тощо. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Тому, у звязку з цим та у звязку із встановленням фактів та у звязку з визнання позивача єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавиці, і неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушена звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved