Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружні права та обов,язки. На цьому ґрунті виникають сварки, що негативним чином впливає на виховання неповнолітньої дитини, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, син залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, просив розірвати шлюб. Відповідно до письмових пояснень суду повідомив, що відповідно до місця проживання дитини після шлюбу, вони із позивачем дійшли згоди про те, що до закінчення навчального руку дитина буде проживати з матір,ю, після закінчення навчального року, вони самостійно спробують домовитися про місце проживання дитини. Відповідно спільно набутого майна спору у них немає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, сторони наполягають на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Між сторонами на час розгляду справи у суді спірного питання про місце проживання і утримання сина немає, на час розгляду справи син проживає із матір,ю, батько приймає активну участь у його вихованні і утриманні. В разі виникнення спору про місце проживання і утримання сина, сторони будуть вирішувати дане питання через суд в окремому провадженні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач і відповідач є інвалідами 2 групи і звільняються від сплати судового розгляду.

Outcome: approved