Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує \~тим, що 22.01.2012 помер її дядько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,982 га, в тому числі і 2,976 га ріллі, на території Бунякинської сільської ради Путивльського району, яку померлий успадкував після смерті 11.11.2009 матері [PERSON], оскільки проживав з нею на момент смерті. Будучи спадкоємцем пятої черги за законом, позивач прийняла спадщину у строк, визначений судовим рішенням, державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 3/2017, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку «рілля», площею 2,976 га, розташовану на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, при цьому поклавши судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати в його відсутність, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнані. Третя особа в судове засідання також не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, заперечень проти позову не мала. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, 22.01.2012 в с. Бруски Путивльського району помер [PERSON], рідний дядько позивача (а.с. 6 - 10, 15). Спадщину позивач як спадкоємець пятої черги за законом прийняла шляхом подачі державному нотаріусу заяви про прийняття спадщини у строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 16.12.2016, державним нотаріусом заведена спадкова справа № 3/2017 (а.с. 16, 17). До спадкового майна також входить і земельна ділянка загальною площею 4,982 га (2,98 га та 2,01 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку померлий прийняв після смерті своєї матері [PERSON] шляхом спільного проживання з нею на момент смерті (а.с. 9 звор. бік, 11, 14), яка належала останній на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV - СМ № 005383 від 22.08.2001. Разом з тим, державним нотаріусом в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на неї - державного акту (а.с. 18). Вказаний державний акт втрачений, що вбачається з копії обяви до газети від 21.08.2015 (а.с. 12). При цьому, згідно даних «Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян» значиться запис за № 369 про отримання [PERSON] державного акту серії СМ № 005383 від 22.08.2001 на земельну ділянку площею 4,982 га на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, що вбачається з листа відділу у Путивльському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 23.06.2017 (а.с. 39). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. \~\~\~ Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів \~інших осіб, а тому може бути прийняте. З врахуванням відповідного клопотання позивача понесені нею витрати судом не розподіляються. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved