Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначила, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у [PERSON], сина позивача, народилась донька, [PERSON], яку батько зареєстрував за адресою: [ADDRESS], Родина [PERSON] розпалась, ще до вселення в квартиру, тому [PERSON] з дня народження по теперішній час за адресою: [ADDRESS], ніколи не проживала. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 вересня 2007 року. Реєстрація [PERSON] у квартирі носить формальний характер, за місцем реєстрації [PERSON] не з'являється, з позивачем не спілкується. Домовленостей відносно збереження права користування житлом за [PERSON] між власниками та [PERSON] немає. За комунальні платежі [PERSON] не сплачує. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу, яка є пенсіонером, у повній мірі здійснювати всі права власника по володінню, користуванню та розпорядженню житлом, робить неможливим для позивача, нарахування субсидії, призводить до нарахування зайвих комунальних платежів, розмір яких є істотним для позивача та інших проживаючих у теперішній час. Тому просить суд на підставі ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України та ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визнати [PERSON] [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON], проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. [PERSON], який є законним представником неповнолітньої [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Комунарському району у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 94 від 26.01.2005 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.05.2012 року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №01-12/01/2643 від 04.10.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 13.12.2005 року. ЇЇ батько, [PERSON] на теперішній час теж зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.09.2007 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON], виїхали з квартири розташованої за адресою [ADDRESS], що не заперечується відповідачем [PERSON] Частиною 3 статті 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (ст. 156 ЖК України). Згідно ч.1 - 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). При обранні способу захисту свого права, позивач [PERSON] посилається на ч.1 ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю без поважних причин у квартирі понад рік. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . Відповідачу по справі [PERSON], батьку [PERSON] [INFO], на праві власності теж належить 1/3 частина квартири розташованої за адресою [ADDRESS]. Реєстрація неповнолітньої [PERSON] за адресою [ADDRESS] була вчинена за згодою її батька та інших співласників, і стала частиною реалізації ним свого права власності. На теперішній час [PERSON] не виявив свого дієвого бажання, щодо зняття дитини з реєстрації для подальшої її реєстрації за місцем проживання її матері. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» п. 26. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). У разі незгоди одного з батьків, вказане питання, може вирішуватись у судовому порядку. Що стосується посилань позивача, на відсутність неповнолітньої [PERSON] у спірній квартирі з 2005 року, системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що за умов коли неповнолітня [PERSON] в установленому законом порядку набула права на користування спірною квартирою, на час розгляду справи не досягла віку (14 років), за якого може вільно визначати своє місце проживання, причини її не проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] є поважними, а позовні вимоги [PERSON] - безпідставними.

Outcome: dismissed