Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд із позовом до Державного відділу Державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які в ході розгляду справи були уточненні та збільшенні, посилаючись на те, що з 18.06.2014 року по 03.08.2015 року вона перебувала на посаді діловода відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області. Її було попереджено про вивільнення з роботи у звязку із скороченням посад. Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області наказом від 03.08.2015 № 1264/6 її було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 99/10 «Про скорочення чисельності та штату працівників районних, міського, міськрайонних управлінь юстиції» та на підставі подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції [PERSON] № 5762/2-13/1 від 30.07.2015. Позивач вважає звільнення не законним, оскільки при вивільненні адміністрацією не враховане її переважне право залишення на роботі у звязку з вагітністю, на підтвердження чого [PERSON] подавала довідку № 2357 від 08.05.2015 року на імя начальника відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції [PERSON], тобто не враховано норму статті 184 КЗпП України. Окрім того, у позивача на утриманні троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на вказані обставини позивач просить визнати незаконним її звільнення з посади діловода відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області та поновити її на вказаній посаді з 03.08.2015 року, скасувати наказ Головного управління юстиції у Вінницькій області від 03.08.2015 року №1264/6 та поновити їй строк звернення з даним позовом до суду, який вона пропустила у звязку з хворобою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, так як позивача було звільнено з роботи з грубим порушенням трудового законодавства. Враховуючи те, що [PERSON] з 1.09.2015 по 15.09.2015 хворіла, та не могла у встановлений законодавством місячний строк звернутися до суду, просила поновити строк для звернення до суду з даним позовом. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили суд в їх задоволенні відмовити за безпідставністю. Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що уточненні та збільшенні позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав: згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) розяснив, що, вирішуючи питання про законність звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним право на залишення на роботі та чи не попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, згідно наказу № 33/7 від 02.02.2015 Міністерства Юстиції України, було затверджено граничну чисельність працівників територіальних органів юстиції (а.с.23-24), а також наказом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 99/10 від 03.03.2015 введено в дію штатний розпис районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Вінницької області (а.с.25-28). На виконання доручення головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 8/1279-15 від 29.07.2015, в.о. начальника відділу ДВС Могилів-Подільського МРУЮ [PERSON] було підготовлено подання про звільнення з посади основного працівника діловода відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області у звязку із змінами в організації виробництва праці та проведено порівняльний аналіз діяльності діловодів [PERSON] та [PERSON]М (а.с.30-31). Як зазначила позивач в позовній заяві, вона була повідомлена про можливе вивільнення з посади діловода державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області (а.с.29). В подальшому, згідно наказу № 1264/6 від 03.08.2015 Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] було звільнено на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 03.03.2015 № 99/10 «Про скорочення чисельності та штату працівників районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції» та подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції [PERSON] № 5762/2-13/1 від 30.07.2015 (а.с.32). Окрім того, згідно довідки № 43/680 від 23.10.2015 Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] при звільненні з посади діловода відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції була виплачена вихідна допомога в сумі 2013,13 грн. та компенсація за невикористану відпустку за 52 календарних дні в сумі 2593,76 грн. (а.с.33,34). Однак, як зазначила позивач в позовній заяві, вона користувалась переважним правом на залишення на роботі у звязку із вагітністю. Вказана обставина підтверджується довідкою № 2357 від 08.05.2015 та не заперечується представниками сторін (а.с.52). Зважаючи на положення вищевказаної норми, а також ту обставину, що [PERSON] користувалась переважним правом залишення на роботі відповідно до положень ст. 184 КЗпП України, суд вважає, що наказ Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №1264/6 від 03.08.2015 про звільнення [PERSON] з посади діловода відділу Державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в звязку зі скороченням чисельності, слід визнати незаконним та скасувати, а позивача поновити на посаді діловода відділу Державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області. Суд також вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом, так як своєчасно в визначений законодавством термін вона не могла звернутися до суду, в звязку з хворобою з 01.09.2015 по 15.09.2015, що підтверджується довідкою №6856 від 13.11.2015 (а.с.47). На підставі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь державного бюджету м. Могилева-Подільського судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved