Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 1046, 1050 ЦК України, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму основного боргу в розмірі 6500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої невиконанням договору про передачу їй товару у виді меблів, інфляційні збитки в розмірі 4977 грн. 20 коп., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 510 грн. 21 коп. та штрафні санкції в розмірі 6207 грн. 50 коп., в обґрунтування якого послалась на те, що 07 листопада 2012 року уклала з відповідачем СПД [PERSON] зазначений договір на виготовлення меблів для кухні та передпокою, при укладенні якого був присутнім його працівник - відповідач [PERSON], ціна договору складала 11300 грн., з яких 6500 грн. були внесені нею в рахунок передплати, однак до цього часу договір з боку відповідача СПД [PERSON] не виконаний, сума передплати їй не повернута, а 25 лютого 2014 року відповідач [PERSON] написав їй розписку, в якій зобов'язався до 30.04.2014 року повернути їй сплачену нею передплату, чого також не виконав. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідачі, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надали, тому суд на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача та її представника вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, в судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2012 року позивач уклала з відповідачем СПД [PERSON] договір на виготовлення меблів для кухні та вітальні (далі по тексту - Договір) та в якості передплати внесла 6500 грн., що було передбачено п. п. 2.3, 4.1 Договору та підтверджується розпискою, виданою позивачу відповідачем [PERSON] (а.с.13, 14). У відповідності до п. 6.3. Договору, порушення його зобов'язань тягне за собою сплату винною стороною санкцій в розмірі 0,1% від суми договору за кожний день прострочення виконання зобов'язань за Договором. Згідно розписки, виданої позивачу 25 лютого 2014 року відповідачем [PERSON], останній зобов'язався до 30.04.2014 року повернути позивачу сплачену нею передплату в розмірі 6500 грн. за невиконання Договору (а.с.14). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт(надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Також, ст. 10 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що в разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже, за вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу у виді передплати та штрафних санкцій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позаяк вина у невиконанні Договору є як відповідача СПД [PERSON], який підписав Договір, так і відповідача [PERSON], який зобов'язався повернути позивачу суму передплати за невиконання договору. Що ж до вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних, то такі вимоги суд уважає необґрунтованими, зважаючи на наступне. В обґрунтування цієї частини вимог позивач посилається на ст. ст. 1046, 1050 ЦК України, які регулюють правовідносини, що випливають з договору позики. Позаяк видана відповідачем [PERSON] розписка за своєю правовою природою не є договором позики, оскільки останній зобов'язався повернути позивачу грошові кошти в розмірі 6500 грн., узяті не в борг, а саме у зв'язку з невиконанням Договору, а відповідач СПД [PERSON] взагалі не видавав позивачу ніяких розписок, а відтак ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути в рівних частках судовий збір по 243 грн. 50 коп. у рахунок сплати судового збору На підставі викладеного,

Outcome: partial