Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулась\~ до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача: - суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 17429,07 грн.;\~ - середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 19822,56 грн.; - компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 522,81 грн., - у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що у період з 15.05.1991 року по 07.12.2015 року позивач перебувала у трудових відносинах з Київською філією Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», яка є структурним підрозділом Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інститут «Укренергомережпроект», та була звільнена не підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки під час роботи з липня 2015 року по грудень 2015 року їй не виплачували заробітну плату, виникла заборгованість у розмірі 17429,07 грн. В день звільнення з нею не було проведено остаточний розрахунок, тому з відповідача на його користь окрім вказаної заборгованості по заробітній платі, підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у сумі 522,81 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку у сумі 19822,56 грн.\~ Крім того, внаслідок невиплати їй заробітної плати відповідачем було спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює у 10000 грн.\~ Так, заробітна плата на час перебування у трудових відносинах з відповідачем була єдиним джерелом доходів, а її невиплата відповідачем протягом тривалого часу спричинила позивачу до моральні страждання, які були викликані переживанням стосовно неможливості прогодувати себе та сімю, напруженими стосунками в сімї у зв'язку з неспроможністю позивача забезпечити сімю матеріально. В судове засідання позивач не з`явилась, при цьому в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися в судові засідання. При цьому представник відповідача подав до суду заперечення, в яких зазначив, що належним відповідачем у справі є Київська філія Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», оскільки саме на її директора було покладений обовязок вжиття заходів щодо врегулювання погашення заробітної платні перед працівниками. Представник третьої особи не повідомив суд про причини неявки та заперечень на позовну заяву до суду не подавав. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від осіб, які беруть участь у справі, не надходило. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 15.05.1991 року по 07.12.2015 року\~ [PERSON] працювала на посаді інженера-програміста в техбюро у Київській філії Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», яка є структурним підрозділом Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», та була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копіями відповідних наказів № 25-к від 15.05.1991 року, № 83-п від 07.12.2015 року (а.с. 9-10). Що стосується доводів відповідача про те, що належним відповідачем у справі є Київська філія Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», то це не відповідає чинному законодавству. Так, згідно з ч.2 ст.30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. В той же час філія не є юридичною особою (ст..95 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст..1 Закону України «Про оплату праці» обов'язок з виплати заробітної плати покладено на роботодавця, яким є юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб (ст.1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об'єднання, права і гарантії їх діяльності»). Таким чином, роботодавцем (та належним відповідачем) у даному випадку є не Київська філія Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», а сама юридична особа Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект». З липня 2015 року по грудень 2015 року заробітна плата позивачу не виплачувалася,\~ у звязку з чим перед нею у відповідача виникла заборгованість у розмірі 17\~429,07 грн., у тому числі: за липень 2015 року 3997,16 грн., за серпень 2015 року 3916,56 грн., за вересень 2015 року 3825,93 грн., за жовтень 2015 року 4093,17 грн., за листопад 2015 року 1418,28 грн., за грудень 2015 року 177,97 грн., що підтверджується копією довідки\~ № 149/1 від 28.01.2016 року (а.с. 8). Положеннями ст.116 КЗпП України гарантується виплата при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, в день звільнення. Проте, в порушення цієї норми в день звільнення з позивачем остаточний розрахунок проведено не було. Доказів на підтвердження проведення з позивачем розрахунку з заборгованості по заробітній платі за вказаний період (з липня по грудень 2015 року) на цей час не надано. Тому з відповідача підлягає стягненню вищевказана сума такої заборгованості. Крім того, згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» у разі затримки виплат роботодавець повинен виплатити працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Положеннями статей 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. У період з серпня 2015 року по лютий 2016 року індекс інфляції встановлено на рівні: у серпні 2015 року 99,2%, у вересні 2015 року 102,3%, у жовтні 2015 року 98,7%, у листопаді 2015 року 102,0%, у грудні 2015 року 100,7%, у січні 2016 року 100,9%, у лютому 2016 року 99,6%. Таким чином, враховуючи вищевказаний індекс інфляції, сума компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідачем становить 522,81 грн., у тому числі: -за липень 2015 року 135,50 грн. (з розрахунку (99,2% х 102,3% х 98,7% х 102,0% х 100,7% х 100,9% х 99,6%) 100) х 3997,16 грн.), -за серпень 2015 року 165,67 грн. (з розрахунку (102,3% х 98,7% х 102,0% х 100,7% х 100,9% х 99,6%) 100) х 3916,56 грн.), -за вересень 2015 року 71,93 грн. (з розрахунку (98,7% х 102,0% х 100,7% х 100,9% х 99,6%) 100) х 3825,93 грн.), -за жовтень 2015 року 131,80 грн. (з розрахунку (102,0% х 100,7% х 100,9% х 99,6%) 100) х 4093,17 грн.), -за листопад 2015 року 17,02 грн. (з розрахунку (100,7% х 100,9% х 99,6%) 100) х 1418,28 грн.), -за грудень 2015 року 0,89 грн. (з розрахунку (100,9% х 99,6%) 100) х 177,97 грн.) Крім того, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто відповідно до ст..117 КЗпП суд стягує на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, тобто у даному випадку з 07 грудня 2015 року по 27 травня 2016 року, що становить 119 робочі дні (за виключенням вихідних та святкових днів). При цьому для цілей обчислення середнього заробітку приймається заробітна плата за два повних останніх місяці (вересень та жовтень 2015 року), яка становить 4788,40 грн. та 5122,87 грн., тобто 9911,27 грн. за 43 робочі дні (за виключенням вихідних днів). Відповідно, середній заробіток за один день становить 230,49 грн. за один день, виходячи з розрахунку 9911,27 грн. : 43 робочі дні. Таким чином сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст..117 КЗпП, складає 27428,31 грн., виходячи з розрахунку 230,49 грн. х 119 робочі дні за період з 07 грудня 2015 року (дня звільнення позивача) по 27 травня 2016 року (день ухвалення цього рішення). Окрім зазначеного, підлягає частковому задоволенню позовна вимога про відшкодування моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати. Так, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст..237-1 КЗпП України). Під час розгляду справи було доведено, що відповідачем було порушено законні права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, внаслідок чого позивач відчував моральні страждання та був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки не мав можливості належним чином задовольняти\~власні потреби та матеріальні потреби\~ своєї сімї. З урахуванням обставин справи, суд вважає 2000 грн. достатньою компенсацією моральних страждань позивача, які були їй завдані в результаті порушення трудових прав у зв'язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати та затримкою у розрахунку при звільненні. За правилами ст.88\~ ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволених судом позовних вимог, а саме, за задоволення 551,20 грн. (щодо задоволених позовних вимог майнового характеру) та 110,24 грн. (щодо частково задоволеної позовної вимоги немайнового характеру, тобто 20% від заявленого розміру позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди)\~. На підставі викладеного та

Outcome: partial