Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про визнання договору поруки недійсним, в якому зазначила, що 06.06.2008 року між її чоловіком [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір на споживчі потреби №064-2008-1947, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в іноземній валюті в сумі 46 670,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки б/н, згідно якого позивач прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань її чоловіком [PERSON] Позивач зазначає, що даний договір поруки було укладено під тиском тяжкого фінансового становища, яке склалось в її сім'ї та відчуттям безвихідної ситуації, оскільки у зв'язку з коливанням курсу валют її чоловік [PERSON] втратив джерело доходу, а тому позбавлений був можливості здійснювати вчасно сплату кредиту. Таким чином, останній змушений був звернутись до відповідача з заявою про реструктуризацію кредиту. Відповідачем було погоджено дану заяву та надано [PERSON] для підписання додаткову угоду б/н від 24.02.2014 року. Однак, в даній угоді було змінено істотні умови кредитного договору, у зв'язку з чим було збільшено обсяг відповідальності позивача як поручителя. Крім того, позивач посилається на те, що підписавши договір поруки, вона по суті підписалась під поверненням коштів за споживчий кредит в сумі 46 670,00 доларів США. Такі умови договору поруки є несправедливими, оскільки таким чином порушуються права та обов'язки позивача та вона фактично набуває статус споживача кредитних послуг у разі невиконання зобов'язань боржником [PERSON] На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсним договір поруки б/н від 24.02.2014 року, укладеного між нею та відповідачем. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши думку представників позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 06.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір на споживчі потреби №064-2008-1947, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в іноземній валюті в сумі 46 670,00 доларів США (а.с.25-30). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки б/н, згідно якого позивач прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань її чоловіком [PERSON] (а.с.13-22). Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору (064-2008-1947 від 06.06.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно п.1.2 договору поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зі змісту оспорюваного договору поруки вбачається, що він не містить будь-яких обмежень відповідальності поручителя перед кредитором у разі порушення зобов'язання боржника перед кредитором. Крім того, відповідно до п.5.1 договору поруки уклавши цей договір, поручитель підтверджує та гарантує, що зокрема: повністю розуміє всі умови цього договору та основного договору, свої права та обов'язки за цими договорами і погоджується з ними; цей договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, які є обов'язковими для поручителя; погоджується отримувати від кредитора інформацію про факти невиконання боржником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором поруки або основним договором, про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів кредитора та його нові послуги, шляхом направлення поручителю відповідних повідомлень засобами зв'язку за адресою поручителя. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що укладаючи договір поруки б/н від 24.02.2014 року, позивач діяла вільно, на власний розсуд, вибираючи контрагента та визначаючи його умови. Крім того, відповідно до п.5.8 договору поруки сторони, уклавши цей договір, підтверджують, що в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов цього договору. Таким чином, суд звертає увагу на те, що підписавши договір поруки б/н від 24.02.2014 року, позивач як поручитель погодилась з усіма його умовами, які викладені вище. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Таким чином, аналізуючи зміст оспорюваного договору, суд не вважає, що він був укладений з порушенням вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що при підписанні вказаного договору, всі передбачені чинним законодавством вимоги для його укладення були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві. Інші обставини, на які посилався позивач не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та вони не мають значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed