Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить надати їй тимчасовий дозвіл на виїзд дитини в Республіку Італію мололітній [PERSON] без супроводу та згоди батька на період з 15.07.2018р. по 31.08.2018р. а також стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. В обгрунтування своїх вимог вказує, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 11.10.2013р. згідно рішення Сокальського районного суду. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]., яка проживає із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання доньки не надає. На даний момент позивач має можливість організувати дитині поїздку до бабусі в Республіку Італія, однак через неприязні стосунки, відповідач не надає письмового дозволу на виїзд неповнолітньої доньки за межі України. У зв'язку з чим позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. До початку розгляду справи позивач подала заяву про зміну предмету позову та надала докази направлення такої заяви іншим учасникам справи, що відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України. Зі змісту заяви вбачається, що позивач змінила період, на який просить отримати дозвіл на виїзд малолітньої доньки Мар'яни без згоди та супроводу батька, вказавши період з 23.09.2018р. по 07.11.2018р. У судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутністі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, вирішення даної справи покладає на розсуд суду. За таких обставин та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 16.07.2008р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Сокальського районного суду від 11.10.2013р. №454/2496/13-ц. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є: [PERSON] і [PERSON]. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Виїзд дитини за кордон відповідає інтересам, та бажанням дитини, так як дозволить спілкуватися із її бабусею, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітній за кордон без згоди батька. Також згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved