Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,4 м2, житловою площею 33,2 м2, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіту про призначення спадкодавець не залишив. Вона є рідною донькою спадкодавця. Квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їй на підставі договору міни квартир, посвідченого 07.09.1994 року Другою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2596. За життя спадкодавця [PERSON] договір між співвласниками квартири про поділ нерухомого майна у вигляді спірної квартири, що є у спільній власності, відповідно до норм діючого законодавства не укладався та нотаріально не посвідчувався. Отже, виходячи з рівності часток всіх співвласників, кожному зі співвласників, у тому числі спадкодавцю [PERSON] належить на праві власності по 1/5 частки спірної квартири. Таким чином, спадкове майно, на яке відкрилась спадщина за законом, складається з 1/5 частки квартири [ADDRESS] . Спадщину за законом після смерті [PERSON] на нерухоме спадкове майно, яке складається з 1/5 частки спірної квартири вона прийняла шляхом подачі у встановленому законом строк відповідної заяви до нотаріальної контори. Другий спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на її користь, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. В червні 2020 року вона звернулась до нотаріальної контори з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на 1/5 частку кв. [ADDRESS] , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Старостенко Л.Г. від 05.06.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки за життя спадкодавця не була визначена його частка власності у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, так як договір між співвласниками про поділ нерухомого майна за життя спадкодавця не укладався та не посвідчувався. На підставі зазначеного, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 31.07.2020 року провадження по цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано з Другої маріупольської державної нотаріальної контори спадкову справу. 03.09.2020 року на адресу суду з Другої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла копія спадкової справи №170/2019 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому на адресу суду від неї надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглянути без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.065.1960 року [PERSON] народилась [INFO] , батьками її є батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.10.1984 року, [PERSON] 11.10.1984 року уклала шлюб з [PERSON] після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] . У відповідності до дубліката договору міни квартири від 07.09.1994 року, посвідченого Другою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2038, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту від 04.12.2019 року, на квартиру [ADDRESS] , загальна площа даної квартири складає 51,4м2, житлова площа 33,2 м2. Реєстраційним посвідченням, виданим Міським бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість від 26.11.2002 року посвідчено, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З відповіді на запит ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість», державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г. зазначено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 29.05.2019 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] . помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №535. Відповідно до спадкової справи №170/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] зверталась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Також, відповідачем [PERSON] до державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори було подано заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька на користь дочки спадкодавця [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2020 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] на підставі відсутності у договорі міни квартир встановленого розміру частки [PERSON] та запропоновано звернутися до суду м.Маріуполя за визнанням права власності на спадкове майно у судовому порядку. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовR17;язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи на частки квартири, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлена можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове нерухоме майно підлягають задоволенню, в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Питання щодо стягнення з відповідача судового збору судом не вирішується, оскільки позивачем даної вимоги заявлено не було. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved