Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 1200 грн., інфляційні втрати у розмірі 2220 грн. та три процента річних від простроченої суми у розмірі 90 грн. 54 коп., а всього стягнути на свою користь 3510 грн. 54 коп. Позовні вимоги вмотивувала тим, що 25.07.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого останній отримав у борг 1200 грн., які зобовязався повернути з продажу квартири №153, що розташована в будинку №27 на мкр. Гірницький в м. Кривому Розі. Однак відповідач своїх зобовязань не виконав, квартиру не продав, грошові кошти позивачу не повернув, у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Разом з тим, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 640 грн. 02.04.2018 року позивач, у звязку з тим, що відповідач 23.10.2017 року повернув їй суму позики у розмірі 1200 грн., уточнила свої позовні вимоги та в уточненому позові просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2402 грн. 63 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В матеріалах справи знаходиться Розписка від 25.07.2014 року, підписана відповідачем, згідно якої останній узяв у позивача в борг гроші у сумі 1200 грн., зобов'язавшись повернути борг з продажу квартири №153, що розташована в будинку №27 на мкр. Гірницький в м. Кривому Розі (а.с.7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, як убачається зі змісту позовної заяви, відповідач обіцяв позивачеві в місячний строк від дня укладення договору позики, тобто до 25.08.2014 року, продати належну йому квартиру та повернути позивачеві суму позики. Однак, як убачається з матеріалів справи, відповідач зазначену у договорі позики квартиру так і не продав. Між тим, згідно фіскального чеку від 23.10.2017 року, відповідач, згідно укладеного договору позики, повернув позивачеві борг у розмірі 1200 грн. лише 23.10.2017 року (а.с.31). У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з вищевикладеного, судом установлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеної Розписки, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача, згідно наданих ним розрахунків (з якими погоджується суд), три процента річних від простроченої суми за період з 25.08.2014 року по 28.02.2017 року в розмірі 90 грн. 54 коп. та інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по лютий 2017 року у розмірі 2220 грн., а всього стягнути на користь позивача 2310 грн. 54 коп. (а.с.1-2, 8). Таким чином, за наведених вище обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 640 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial