Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому вказала, що є користувачем земельної ділянки кадастровий номер 6823383000:01:008:0021 площею 0, 25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Івашківці, вул. Центральна, 11, Новоушицького району, Хмельницької області. Згідно з актом прийому-передачі межових знаків на відповідальне зберігання від 11 травня 2017 року, межі належної їй земельної ділянки збігаються із штучними лінійними спорудами і рубежами у кількості 2 шт. В подальшому землекористувачем сусідньої земельної ділянки [PERSON] зруйновано паркан та здійснено самозахват частини належної їй земельної ділянки площею 49,39 кв.м. шляхом розміщення на ній сільськогосподарської техніки та каміння. Просить зобовязати [PERSON] привести частину належної їй на праві користування земельної ділянки у стан, що існував до самовільного зайняття шляхом звільнення земельної ділянки від розміщеної сільськогосподарської техніки та каміння. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у 1988 році йому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці , розташованій за адресою: с. Івашківці, вул. Леніна, 9 (на даний час Центральна, 9 ), щодо меж якої виник спір. Паркан був збудований давно з порушенням меж. У судовому засіданні визнав, що паркан, який знаходиться між земельними ділянками сторін у справі зняв, оскільки вважає, що саме позивач здійснила самозахват його земельної ділянки. Представник третьої особи Новоушицької селищної ради у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріалами справи справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 24 червня 2016 року № 37 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель комунальної власності, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, с. Івашківці, вул. Центральна, 11 /а.с.32/. Рішенням Новоушицької селищної ради № 21 від 13 квітня 2017 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передано її в оренду останній /а.с. 42/. 27 квітня 2017 року Новоушицька селищна рада надала, а [PERSON] прийняла в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 6823383000:01:008:0021, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Центральна, 11 в с. Івашківці Новоушицького району Хмельницької області строком на 49 років /а.с. 35-38/. 06 травня 2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права право оренди земельної ділянки, номер запису 20338631 /а.с. 8/. Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки кадастровий номер 6823383000:01:008:0021 від 11 травня 2017 року встановлено, що межі земельної ділянки , яка знаходиться в с. Івашківці вул. Центральна, 11 Новоушицького району, площею 0,25 га, наданої землекористувачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі збігаються з штучними лінійними спорудами і рубежами у кількості 2 шт. Землекористувач земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками (землекористувачами) суміжних земельних ділянок заявлено претензії до існуючих меж, а саме гр. [PERSON] вважає, що межа земельної ділянки гр. [PERSON] не відповідає дійсності, що відображено в схемі як самозахват. Згідно абрису та опису місцезнаходження межового знака 2017.05-008-00848 він співпадає з існуючою огорожею та закріплений у північній частині межі земельної ділянки на відстані 6,55 та 1,78 метра від кутів капітальної будівлі. Межовий знак 2017.05-008-00849 співпадає з існуючою огорожею та закріплений у східній частині межі земельної ділянки на відстані 11,70 та 25,57 метра від кутів капітальної будівлі. Згідно схеми привязки межових знаків до обєктів і контурів місцевості спільна межа між сторонами позначена від т. Б до т. В, довжиною 49,69 метрів. Площа земельної ділянки, яку самозахвачено відповідачем у справі становить 49,39 га. /а.с. 6-7/. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 06 грудня 2016 року №36, складеного начальником відділу комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою, зовнішньої реклами, охорони навколишнього природного середовища, інфраструктури та земельних відносин Новоушицької селищної ради , за участю в.о. старости с. Івашківці, інженераземлевпорядника та сторін по справі, встановлено, що загальна площа земельної ділянки орієнтовно у громадянина [PERSON] становить 0,66 га у гр. [PERSON] - 0,25 га. За результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що відповідно до даних з погосподарської книги розміри зазначені у книзі відповідають фактичному використанню земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Земельні ділянки розмежовані давно встановленими межовими знаками у вигляді металевих стовпчиків з натягнутою на них металевою сіткою /а.с. 29-30/. Рішенням Новоушицької районної ради від 19 травня 1988 року №63 дозволено [PERSON] будівництво нового індивідуального житлового будинку замість існуючого аварійного на закріпленій за ним земельній ділянці площею 0,50 га в с. Івашківці /а.с. 48/. Відповідач у судовому засіданні вказав, що доказом захвату його земельної ділянки саме позивачем є акт виносу в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель від 27 червня 1988 року, яким встановлено в натурі границі земельної ділянки для будівництва житлового будинку і господарських будівель. В акті вказано, що площа земельної ділянки становить 0,50 га ; земельна ділянка знаходиться в с. Івашківці по вул. Леніна, 9 та межує з ділянками із заходу садиба [PERSON], зі сходу садиба [PERSON], з півдня вулиця. Суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про те, що зазначений вище акт не містить параметрів земельної ділянки, ним не визначені межі земельних ділянок сторін у справі, він засвідчує лише право відповідача на будівництво житлового будинку , тому не може бути доказом правомірності знесення паркану та не свідчить про порушення прав [PERSON] З листа №02-05-31 від 02 березня 2017 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 за 1958-1960 роки (особовий рахунок 106) за [PERSON] значиться житловий будинок 1918 року побудови, сарай 1918 року побудови, під будівлями 0,01 га, з них під житловими 0,006 га, площа земельної ділянки 0,50 га; згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 1974-1976 роки (особовий рахунок №119) уже значиться житловий будинок 1918 року побудови, житловий будинок 1978 року побудови, сарай 1918 року побудови, під будівлями 0,01 га, площа земельної ділянки 0,50 га; згідно рішення Івашковецької сільської ради від 01.04.1994 року № 1 «Про внесення змін і доповнень до рішення Івашковецької сільської ради від 24.06.1993 року №2 «Про приватизацію земельних ділянок які знаходяться в користуванні громадян» [PERSON] передано 0,50 га; згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 2016-2020 роки (особовий рахунок 24-0115), житловий будинок 1978 року побудови з надвірними будівлями, площа земельної ділянки 0,50 га, для обслуговування житлового будинку 0,02 га, ведення особистого селянського господарства 0,43 га в с. Івашківці по вул. Центральна, 9. На даний час згідно замірів землевпорядного підприємства «Наша справа» в користуванні у [PERSON] знаходиться 0,71 га. Документи, що підтверджують передачу [PERSON] у власність чи користування земельної ділянки площею 0, 21 га відсутні /а.с. 51/. З дослідженої судом технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] вбачається, що 11 травня 2017 року остання звернулась до ФОП [PERSON] із заявою про відновлення меж земельних ділянок та закріплення їх межовими знаками. В процесі відновлення меж встановлено порушення меж [PERSON] , а саме самозахват частини земельної ділянки [PERSON] площею 49,39 кв.м. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що здійснював виготовлення технічної документації із землеустрою: первинно для формування земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Івашківці, вул. Центральна, 11 і реєстрації права власності Новоушицької селищної ради на неї; вторинно - для відновлення меж земельної ділянки. Спершу спільна межа між земельними ділянками сторін у справі збігалась із межами фактичного користування ними, тому межові знаки не встановлювались, а фіксувались відповідними приладами. Однак згодом [PERSON] звернулась із заявою про відновлення меж земельної ділянки через знищення їх відповідачем у справі. Відповідач був поінформований про це шляхом розміщення оголошення в пресі. Також зазначив, що при первинному виготовленні технічної документації відповідач будь-яких зауважень не висловлював. Також ним на вимогу комісії, яка була утворена в процесі розгляду звернення [PERSON] до народного депутата про усунення порушень його права на земельну ділянку, була виготовлена план-схема /а.с. 126/, яка містить дані щодо розмірів земельних ділянок сторін у справі, спірної межі, та захвату частини земельної ділянки [PERSON] [PERSON] План-схема сформована шляхом накладення даних шнурової книги Івашковецької сільської ради та розмірів земельних ділянок, якими фактичного користуються сторонами. Свідок [PERSON] показав суду, що був членом комісії з розгляду питання , порушеного за зверненням [PERSON] про порушення його права на земельну ділянку. Комісія двічі виїжджала за місцем знаходження земельних ділянок сторін. Спершу паркан між земельними ділянками сторін існував, вдруге паркан був повалений, межові знаки відсутні. Аналогічні пояснення дав свідок [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] показав суду, що є старостою села Івашківці, де проживають сторони. Документи, які б підтверджували право власності на земельну ділянку [PERSON] відсутні. Первинно даною земельною ділянкою користувалась [PERSON] (голова двору), відповідач після її смерті залишився проживати у домогосподарстві. [PERSON] звертався до нього із заявою про встановлення меж. При виході на місце знаходження земельних ділянок сторін візуально вбачалось, що змін на межовій лінії протягом тривалого часу (більше двадцяти років) не відбувалось. Пізніше паркан був знесений [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що є жителями села Івашківці, межа між земельними ділянками сторін у справі була встановлена давно, між ними проходила дорога (прохід) до ферми, якою користувались жителі села, згодом був побудований паркан батьком позивача по межі земельних ділянок, що [PERSON] не заперечував протягом довгих років. У 2017 році [PERSON] самовільно зніс паркан, вважаючи частину земельної ділянки, яку орендує [PERSON], своєю. Свідок [PERSON] показав, що здійснював, як помічник народного депутата, розгляд звернення [PERSON] щодо правомірності встановлення межі між земельними ділянками сторін у справі. Однак, будь-яких пояснень по суті спору не надав. За змістом статті 17 ЗК України 1990 року (в редакції, яка була чинною на час прийняття рішень Івашковецькою сільською радою № 1 від 01 квітня 1994 року та № 2 від 24 червня 1993 року) передача земельних ділянок у приватну власність провадилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідно до статті 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Відповідно до п. 1 Перехідних положень ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином відповідач у справі [PERSON] доказів набуття права власності або права користування земельною ділянкою не надав. Посилання останнього на запис в погосподарській книзі, копія якого міститься в матеріалах справи, не може бути взято до уваги, оскільки у вказаному записі не вказано адреси земельної ділянки, цільового призначення, конфігурації, як і не вказано на підставі якого документу зроблено відповідний запис, тобто немає тієї обовязкової інформації, яка міститься у [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Доводи відповідача про те, що він використовує земельну ділянку по спільній межі, яка існувала станом на 1988 рік і раніше, та, що саме позивач здійснила самозахват його частини земельної ділянки є безпідставними, оскільки спростовані показами допитаних у судовому засіданні свідків та матеріалами справи. Крім того, питання законності набуття Новоушицькою селищною радою права власності на земельну ділянку , як і права користування цією земельною ділянкою [PERSON] , відповідач не оспорює. Згідно вимог ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У відповідності до положень ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив, що має місце порушення спірної межі земельної ділянки позивача відповідачем, тому останньому слід звільнити частину земельної ділянки позивача площею 49,39 га відповідно до межових знаків, визначених у акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 11 травня 2017 року від розміщеної сільськогосподарської техніки та каміння.

Outcome: approved