Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду з вищевказаним позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що квартира [ADDRESS] належить трьом особам: позивачу, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору обміну квартир. [INFO] . [PERSON] помер, на даний час триває процедура переоформлення спадщини, спадкоємець [PERSON] . На даний час в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований, але не проживає з 2007р. її син [PERSON] Де саме він перебуває або проживає позивачу не відомо. Оскільки за вищезазначеною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщенні осіб, чим об`єктивно порушуються права позивача. Крім того, даний факт також впливає на розрахунковий (перерахований) розмір субсидії, що надається особам, зареєстрованим у жилому приміщенні належним чином. В судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним сином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору обміну квартир квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Наведене підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим «Нікопольським МБТІ», згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Після померлого [INFO] . [PERSON] спадщину отримав його син [PERSON] Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56069172 від 07.05.2019р. (а.с.31) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.32). З довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Однак, відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом про встановлення паспортного обліку від 05.02.2019 року, згідно якого [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] , однак за даною адресою з 2007р. не проживає (а.с.10). Статтями 47, 48\~Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням. Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення права\~користування житловим\~приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно з п.6 ч.1ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved