Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2015 року відповідач, керуючи автомобілем «Опель», р.н. 00225ВО, у дачному масиві «Веснянка» Ківерцівського району, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу автомобілю «ДЕО», р.н. 1615АТ, під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, та скоїла дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Луцького міськрайонного суду від 04.12.2015 року, винною у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона, як пасажир автомобіля, отримала тілесні ушкодження у вигляді внутрішньої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, пара орбітальної гематоми зліва. Крім того, у неї внаслідок травми різко погіршився загальний стан здоровя, вона була вимушена перебувати на стаціонарному лікуванні. Вважає, що неправомірними діями відповідача, їй була спричинена моральна шкода, яка полягала у перенесеному фізичному болі, нервовому стресі, моральних та фізичних стражданнях, порушенні звичного порядку життя, яку вона оцінює в 3500 грн. При цьому, відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану їй шкоду. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь 3500 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, подав письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 04.12.2015 року, [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 7). Даною постановою встановлено, що [PERSON], 10.10.2015 року, керуючи автомобілем марки «Опель», р.н. 00225ВО, у дачному масиві «Веснянка» Ківерцівського району, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу автомобілю «ДЕО», р.н. 1615АТ, під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Отже, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди повністю доведена і доказуванню не підлягає. Крім того, як слідує із акту судово-медичного обстеження №1196 від 12.10.2016 року, ушкодження у вигляді синця, крововиливу під слизову оболонку нижньої губи, забою лівої половини обличчя, виявлені у [PERSON] виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо від ударів об облаштування салону автомобіля при ДТП, в час вказаний обстежуваною і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с ). При цьому, із повідомлення комунального закладу «Луцький центр ПМСД» від 14.06.2016 року вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в даному закладі з 12.10.2015 року по 21.10.2015 року із діагнозом: внутрішньочерепна мозкова травма, струс головного мозку (а.с. 10). На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За таких обставин, суд вважає, що позивачу внаслідок ДТП була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у перенесеному фізичному болі, нервовому стресі, моральних та фізичних стражданнях, порушенні звичного порядку життя, докладенні зусиль для його відновлення, а тому, зважаючи на ступінь і тяжкість тілесних ушкоджень, дотримуючись засад розумності і справедливості, то у її відшкодування слід стягнути з [PERSON] 1000 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються показаннями свідка [PERSON], який чітко вказав на отримання його матірю пасажира автомобіля на передньому сидінні, тілесних ушкоджень і травм голови, а також висновком судово-медичного обстеження та повідомленням з лікувального закладу. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору по задоволеній вимозі немайнового характеру. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України,

Outcome: partial