Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації в період з 01.12.2015 по 01.12.2016 малолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]; надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди батька дитини [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 02.10.2008 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним та духовним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, тому що знаходиться в місцях позбавлення волі з 2006 року. Позивач має разом з дитиною в період з 01.12.2015 по 01.12.2016 тимчасово виїхати за кордон, а саме до Російської Федерації для тимчасового перебування у своїх батьків. Позивач з дитиною мають статус внутрішньо переміщених осіб, з початку проведення АТО проживають у знайомих у м. Київ. З метою забезпечення кращих умов життя для розвитку дитини, вона має намір тимчасово виїхати з дитиною за кордон до своїх батьків. Відповідач відбуває покарання на окупованій території України, в смт.Вахрушево-2 Луганської області і завірити дозвіл на виїзд за кордон позивача з малолітньою дитиною не має можливості, тому вона звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини між сторонами у справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями Сімейного Кодексу України. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02.10.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, про що 02.10.2008 видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД №080655, актовий запис №527(а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №413121, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 09.10.2014, актовий запис №3125, де батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки, виданої 14.11.2014 Краснолуцькою виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області №19, [PERSON], [INFO], засуджений 10.08.2006 Апеляційним судом Донецької області за ч.2 п.п. 1, 6, 12 ст.115, ч.1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбуває покарання в зазначеній колонії з 09.09.2007 (а.с.7). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю. Згідно довідки від 01.04.2015 №3004010286 про взяття на облік особи, тимчасово переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] та малолітній [PERSON] на даний час зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 11). Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Отже, чинним законодавством передбачена необхідність згоди обох батьків на виїзд дитини за кордон, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків у разі, якщо дитина не досягла 16-річного віку. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі -Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 №152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено. Поряд з тим, п.п. 2 п. 20 зазначеного Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Відповідач є громадянином України, тому, як випливає з вищезазначеної норми Порядку, його згода також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду малолітнього [PERSON] за кордон. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон без згоди батька та на оформлення проїзних документів для виїзду малолітнього [PERSON] за кордон без згоди його батька. На підставі викладеного, та

Outcome: approved