Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей:доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем укладено 15 вересня 2000 року та зареєстровано Відділом реєстрації громадянського стану виконкому Індустраільної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 575. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її вихованні та на її повному утриманні. Батько дітей не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, жодним чином не турбується про їх матеріальне становище та не бере участі в їх вихованні, тобто ухиляється від покладеного на нього ст.180 Сімейного кодексу України батьківського обов`язку щодо утримання дітей та не бажає добровільно надавати кошти для забезпечення належного рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач постійного місця праці немає. Крім того, стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком та інших непрацездатних осіб на утриманні немає, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у визначеній нею сумі. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 26 серпня 2021 року Магдалинівським районним судом було направлено запит до Казначеївського старостинського округу № 2 Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області про надання інформації щодо місця реєстрації та проживання [PERSON] , [INFO] . 03 вересня 2021 року до Магдалинівського районного суду надійшла відповідь на запит Казначеївського старостинського округу № 2 Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстру поштових відправлень № 363 від 31 серпня 2021 року, копія ухвали суду від 25 серпня 2021 року направлена відповідачу. (а. с. 25). На підставі трекінгу «УКРПОШТА», відправлення вручено [PERSON] 06 вересня 2021 року, але поштове рекомендоване повідомлення на адресу суду не повернулося (а. с. 26). Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] від 15 вересня 2000 року, сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 2000 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська (а. с. 8). Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23 травня 2006 року) та дочку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія і- [NUMBER] від 24 листопада 2006 року). (а. с. 3,4). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., як особа звільнена від його сплати, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved