Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири № 62, що знаходиться в м. Херсоні по вул. 49 Гвардійської дивізії, 18, корпус 4. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку [PERSON] (колишній чоловік позивача), який за вказаною адресою не проживає з 2016 року, його особисті речі відсутні, оплату комунальних послуг не проводить. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 24.10.2017 року. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування\~ житловим приміщенням, а саме: квартирою № 62 у будинку № 18 к. 4 по вул. 49 Гвардійської дивізії у м. Херсоні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. [PERSON] є власником квартири № 62 в будинку № 18 корпус 4 по вул. 49 Гвардійської дивізії у м. Херсон, на підставі договору дарування квартири від 15.04.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] Право власності зареєстровано в ХДБТІ державному 15.04.1998 року за № 4090. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки № 25 від 20.01.2018 року, виданої ОСББ «Порядок» за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved