Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просить: - розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.03.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільно шлюбу сторони мають двох дітей. Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Також позивач зазначила, що відповідач участі в утриманні дітей не бере, узгодити розмір аліментів відмовляється, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 4000 грн на кожну дитину. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 10.08.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла заява, відповідно до якої остання позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, строк для примирення не надавати та зазначила, що просить стягувати з відповідача 5000 грн на двох дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 10.08.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшла заява, відповідно до якої останній позовні вимоги визнав в частині стягнення 5000 грн на двох дітей, просив розглядати справу без його участі, строк для примирення не надавати та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2013 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , актовий запис №339. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві серії [NUMBER] , актовий запис №1150; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , актовий запис №2609. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В контексті ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Обов`язок батьків утримувати свою дитину непов`язаний з тим, чи одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьки. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що відповідач зменшила позовні вимоги та те, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн на кожну дитину, відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів; відсутність у відповідача іншої дитини та відсутності непрацездатних батьків, стан здоров`я відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач працездатного віку, доказів того, що не має можливості чи не здатен допомагати дітям, не надав суду, суд вважає за можливе встановити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 07.06.2021 до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти підлягають стягненню з дати пред`явлення позову до суду - з 07.06.2021. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, позивачем жодних доказів суду не надано крім платіжного доручення від 01.06.2021 та Акту надання послуг, а тому вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2800 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Крім того, в матеріалах справи відсутній ордер представника позивача, договір про надання правової допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Питання витрат сплати судового збору, суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial