Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO] та стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу). Посилалась на те, що після розірвання шлюбу між сторонами у 2000р. відповідач перестав надавати допомогу на утримання сина, спілкуватися з ним та цікавитись про його фізичний і духовний розвиток. Стверджувала, що син [PERSON] постійно проживає в з нею та знаходиться на її повному утриманні. Також зазначила, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В подальшому позивач зменшила позовні вимоги і згідно ухвали суду позовні вимоги про стягнення аліментів було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала змінені позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхнього спільного сина, а відповідач позов не визнав та стверджував, що постійно сплачує аліменти на утримання сина, а також що саме через неприязні стосунки з позивачкою не міг спілкуватись з сином щоб не ускладнювати ще більше напружені стосунки і не провокувати сварки. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтв, рішення (а.с.7,8,13) та пояснень сторін, останні з 08.08.1998р. по 21.09.2000р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. Згідно довідки (а.с.9), акту (а.с.29) і пояснень позивача, остання проживає разом з неповнолітнім сином за адресою: [ADDRESS]. Згідно пояснень відповідача та довідки (а.с.51), [PERSON] перебуває на обліку в ГУПФ України в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років, а за рішення суду з 2000р. з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], що не заперечувалось позивачкою. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Разом з тим, суд вважає, що ухилення від виховання дитини можливе лише за умови винної поведінки батька і свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Судом же встановлено, що відповідач надавав матеріальну допомогу та утримання сина та регулярно сплачував аліменти. Крім того, з пояснень відповідача та неповнолітнього сина встановлено, що [PERSON] кілька разів намагався зустрітись з сином, однак останній сам відмовлявся від таких пропозицій. Також, з пояснень сторін встановлено, що після розірвання шлюбу між ними склались напружені стосунки і саме через це та з метою уникнення сварок і конфліктних ситуацій відповідач не міг відвідувати сина. За таких обставинах, твердження позивача про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає необґрунтованими, а позовні вимоги про позбавлення батьківських прав суд вважає такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає необ'єктивним представлений висновок органу опіки та піклування від 30.08.2013р. враховуючи наступне. Позивач знала адресу проживання відповідача, однак не повідомила її працівникам Служби у справах дітей, внаслідок чого останні не викликали [PERSON] на засідання комісії і таким чином висновок був зроблений без урахування пояснень батька дитини. Враховуючи те, що позивач не надала належних доказів тому, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON], то суд вважає позовні вимоги необгрунтованими. При цьому, суд не приймає думку самого [PERSON] про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вважає, що саме в інтересах дитини буде доцільно не позбавляти відповідача батьківських прав, що цілком узгоджується з вимогами ч.3 ст. 171 Сімейного Кодексу України. На підставі ст. ст. 164, 165, 180 Сімейного кодексу та

Outcome: dismissed