Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача, просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з 1994 року по 26 січня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 1994 року проживала однією сім'єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом, а тому після смерті останньої, [INFO], має право на прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, тобто як особа, що проживала спільно із спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Однак, коли вона у визначений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем. А тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали з аналогічних мотивів, додатково пояснили, що на даний час між позивачем та відповідачем [PERSON] виник спір з приводу прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], в тому числі відповідач заперечує факт проживання [PERSON] однією сім'єю із спадкодавцем, а відтак даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Крім цього зазначили, що дійсно вони із [PERSON] проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, в останні роки життя позивач здійснювала догляд за покійною, позивач ставилася до неї, як до власної баби, а тому набула право на прийняття спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємець четвертої черги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24.12.2013 року позовні вимоги заперечив, пояснив, що його бабця працювала з покійною [PERSON] по 1995 рік та були хорошими друзями. Оскільки [PERSON] не мала дітей та після смерті чоловіка стала одинока, вона склала заповіт, яким заповіла усе своє майно йому. Крім цього зазначив, що починаючи з 1981 року і по час смерті, покійна постійно проживала в квартирі по [ADDRESS], звідки її госпіталізували у лікарню. За вказаною позивачем адресою [PERSON] ніколи не проживала, спільне господарство із позивачем не вела, а тому позовні вимоги вважає безпідставними. В останнє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, забезпечив явку свого представника [PERSON], яка заперечила позов з підстав, аналогічних вищенаведеним. Представник відповідача п'ятої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Дійсно, як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки ЛКП «Під Зуброю» (а.с.106), довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 11.06.2013 року (а.с.118), [PERSON] була зареєстрована та являлася власником квартири [ADDRESS]. Крім цього, судом встановлено, що позивач зареєстрована та проживає в суміжній квартирі [ADDRESS]. Згідно із свідоцтвом про смерть (а.с.58), [PERSON] померла [INFO] у м. Львові, про що вчинено актовий запис №78 від 29.01.2013 року. Судом безспірно встановлено, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно: а саме: квартиру [ADDRESS]. Позивач вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем протягом останніх п'яти років. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.21 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON] протягом останніх п'яти років, позивач посилається на те, що протягом зазначеного періоду вони вели спільне господарство, разом проживали за адресою: [ADDRESS], що на її думку підтверджується актами ЛКП «Під Зуброю», квитанціями про оплату комунальних послуг, а також показами свідків. Однак, як вбачається із представлених позивачем квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.29-51) за період з 2008 по 2013 роки, такі здійснювалися виключно від імені [PERSON], жодних відомостей про те, що така оплата здійснювалася позивачем [PERSON] представлені докази не містять. Крім цього, в аспекті правової норми щодо допустимості доказів, визначеної ст. 59 ЦПК України, суд не може взяти до уваги представлені позивачем акти ЛКП «Під Зуброю» від 26.01.2012 року, 16.10.2012 року та 21.01.2013 року (а.с.66-68), оскільки такі містять інформацію про обставини встановлені не безпосередньо комісією комунального підприємства, а щодо обставин, які стали їй відомі зі слів мешканців будинку. В той час, як дані обставини підлягають встановленню виключно шляхом безпосереднього допиту свідків судом під час судового засідання. Крім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка - член комісії ЛКП «Під Замком» [PERSON] ствердив, що про обставини проживання позивача із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] йому нічого не відомо, зазначив, що даних актів він не підписував і такі були складені без його участі. Також, судом не береться до уваги акт від 30.01.2014р., оскільки такий складений зі слів позивачки. В той же час, як вбачається із наявної в матеріалах справи відповіді комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова від 03.12.13 року (а.с.59) [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в 2-му неврологічному відділенні з 22.01.2013 року по час смерті [INFO] з діагнозом інфаркт мозку, куди була доставлена бригадою швидкої допомоги №15 за скеруванням 5-ої міської клінічної лікарні із домашньої адреси: [ADDRESS]. Тіло померлої було забрано з паталогоанатомічного відділення 29.01.2013 року [PERSON] Крім цього, як вбачається із свідоцтва про поховання (а.с.57) захоронення тіла покійної [PERSON] здійснювалося [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердила, що вона, а також баба відповідача [PERSON] перебували у дружніх відносинах із покійною [PERSON] Оскільки після смерті чоловіка [PERSON] залишилася одинокою, своє майно на випадок смерті заповіла онуку однієї із подруг - [PERSON] Зазначила, що дійсно у власності покійної знаходилася квартира [ADDRESS], однак [PERSON] постійно проживала в іншій своїй квартирі [ADDRESS], по сусідству із нею, де вона мала можливість надавати покійній постійний догляд. Крім цього спадкоємець за заповітом [PERSON] надавав їй кошти на здійснення догляду за [PERSON] Крім цього ствердила, що саме вона здійснювала госпіталізацію [PERSON] у зв'язку із погіршенням в останньої стану здоров'я, а також займалася похованням тіла останньої. Як вбачається, із представлених матеріалів спадкової справи №381/2013 (а.с.91-135), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 01.06.2013 року звернувся [PERSON], як спадкоємець за заповітом від 20.12.2002 року (а.с.111) та 29.07.2013 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,8 м.кв. Крім цього, як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 29.08.2013 року (а.с.70) органами досудового розслідування проводилася перевірка на підставі заяви [PERSON] про вчинення перешкод у користуванні його майном - квартирою [ADDRESS], в ході якої [PERSON] давала пояснення, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] по сусідству з [PERSON], після смерті якої вважаючи себе власником зайняла квартиру та змінила на вхідних дверях замки. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до переконливого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом того, що протягом останніх п'яти років перед смертю [PERSON] вони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом при наявності спільних прав та обов'язків. Крім цього, покази допитаних за клопотанням позивача свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказуючи на те, що бачили в квартирі [PERSON] позивача та зазначаючи про існування між ними теплих відносин, жодним чином не доводять факту їхнього проживання однією сім'єю. Навпаки, усі досліджені судом докази вказують на відсутність тісного зв'язку між позивачем та [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними у зв'язку із чим у їх задоволенні слід відмовити. Відмовляючи у позові суд одночасно звертає увагу на те, що з врахуванням положень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право на встановлення факту проживання однією сім'єю протягом п'яти років із особою, яка померла, виникає лише у випадку наявності спору про право на спадщину, як спадкоємця четвертої черги за законом. Однак, як встановлено в судовому засіданні спадкоємцем [PERSON] являється відповідач [PERSON], який від прийняття спадщини усунений не був, на даний час прийняв спадщину на підставі заповіту, який на даний час ніким не скасовано. А тому, в контексті положень ст. 1223 ЦК України, суд вважає, що у позивача не виникало права на спадщину після смерті [PERSON], а відтак встановлення факту проживання її однією сім'єю із [PERSON] протягом п'яти років, не має для позивача жодного правового значення. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позову, суд одночасно покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed