Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26.02.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 57. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, починаючи з 26.02.2008 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сімейне життя між ними не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, тому між ними часто виникали сварки, які призвели до припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться, разом вони не проживають близько двох років. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, примирення неможливе. Спір про майно подружжя та щодо місця проживання дитини відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі, враховуючи їх належне повідомлення про дату та місце розгляду справи. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 26.02.2008 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 2299014, виданим повторно Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 17.08.2017, актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №388176, виданим повторно 17.08.2017 Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 17.08.2017. Спору щодо місця проживання дитини та щодо майна подружжя не має. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище «Стрижкова». Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved