Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з зазначеною позовною заявою в якій просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 25% від всіх доходів відповідача, щомісяця до настання повноліття дитини. В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося через конфліктні відносини між сторонами. Разом з чоловіком вони не проживають, матеріальної допомоги на утримання дитини чоловік не надає. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. /а.с.5/ Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стали конфліктні відносини між сторонами. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 11 березня 2015 року. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства. Згідно ст.180, ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як слідує із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача, відповідно до вимог ст. 181 СК України. Оцінюючи надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини, аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.11.2015 року до повноліття дитини, на користь позивачки. В частині стягнення аліментів у розмірі 25% від доходів відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки така форма стягення аліментів не передбачена Сімейним кодексом. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial