Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі договорів дарування, посвідчених 15.09.2004 року та 28.09.2004 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON] їй належить квартира [ADDRESS]. КП «Синельниківське МБТІ» зареєструвало її право приватної власності на зазначену квартиру. В даній квартирі є зареєстрованими : вона, її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано та їх син [PERSON], [INFO]. Після того, як їх сімя розпалася та вони перестали підтримувати подружні стосунки, відповідач зібрав усі свої речі та виїхав з квартири. Починаючи з 2009 року по теперішній час відповідач у належній їй квартирі не проживає та з реєстрації в добровільному порядку не знявся. Таким чином відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, не приймає участь у спільному побуті, не є членом її сімї, а тому вважається таким, що втратив право користування даною квартирою. У звязку з цим, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею право користування та розпорядження налженим їй на праві приватної власності майном квартирою № 35 по вул.. Миру,37 м. Синельникове Дніпропетровської області, зобовязавши Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень не має та просить прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від 08.12.2004 року та 17.03.2005 року [PERSON] на підставі договорів дарування від 15.09.2004 року та 28.09.2004 року на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Миру, 37/35. З акту ЖЕК-2 № 61 від 23.11.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO] з 17.12.2004 року, фактично за даною адресою не проживає з 2009 року та по теперішній час. Згідно довідки СМКП «ЖЕК-2» від 23.11.2016 року за адресою : м. Синельникове, вул.. Миру, 37/35 зареєстровані : [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Отже, посилання позивача на ст. 391 ЦК України є безпідставним, оскільки правовідносини між власником будинку та членом його сімї з приводу користування жилим приміщенням регулюються ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, а правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, регулюються ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тобто вимога позивача про зняття [PERSON] з реєстрації взагалі не підлягає розгляду в судовому порядку. Крім того, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження кватирою № 35 по вул.. Миру,37 у м. Синельникове та зняти з реєстрації за даною адресою [PERSON], тоді як за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 11.12.2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed