Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 12 по вул. Садова в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємицею за законом після смерті сина. У судове засідання сторони не зявились, проте як від представника позивача так і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач позов визнала. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 9 квітня 2016 року помер син позивача [PERSON] (а.с.7-8). Згідно погосподарської книги за життя за [PERSON] рахувався спірний у справі житловий будинок № 12 по вул. Садова в с. Ліщин Житомирського району Житомирської області (зворот а.с.8) право власності на який станом на 31 грудня 2012 року не зареєстроване. Згідно довідки нотаріуса спадкоємцями до майна померлого [PERSON] є позивач та відповідач (дружина померлого) (а.с.11). Позивач є єдиною спадкоємицею до майна її померлої матері (а.с.12). Постановою нотаріуса від 23 серпня 2017 року (а.с.10) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на такий обєкт нерухомості та відсутність реєстрації права власності на нього за спадкодавцем. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як зясовано, син позивача за життя був фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином оформити своє право власності на нього не встиг, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття нею права власності, як спадкоємицею за законом після смерті сина, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію Апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 640,00 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved