Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Вказала, що [INFO] в смт.Крижопіль Вінницької області померла її баба [PERSON] . [INFO] в смт. Крижопіль Вінницької області помер її дід [PERSON] . 31 березня 2010 року її дід [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй все своє майно, рухоме та нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати за законом і на що він за законом матиме право. Після смерті її діда [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 2,36 в ум.кад.га, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яку останній успадкував на підставі рішення суду після смерті [PERSON] . Прийнявши за рішенням суду у спадок вищевказану земельну частку (пай), дід [PERSON] не встиг закінчити оформлення своїх спадкових прав, не отримав правовстановлюючий документ на вищезазначену земельну частку (пай) та не зареєстрував за собою право власності у встановленому законом порядку. Протягом шести місяців після смерті діда [PERSON] на підставі її заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом була заведена спадкова справа на майно померлого. Таким чином, вона вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті діда, оскільки не відмовилась від її прийняття у строк визначений законом. 01 липня 2021 року приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області постановою вих. №02-31/64 відмовив їй в оформленні спадщини після смерті діда [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Приймаючи до уваги те, що у неї існують перешкоди оформити свої спадкові права на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай) у розмірі 2,36 в ум.кад.га, у межах згідно з планом, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яку за життя успадкував [PERSON] на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року, після смерті [PERSON] , що належала останній на підставі Сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508999 виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА Вінницької області №255 від 17.10.1997 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Подала до суду письмову заяву з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Щодо задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним, чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі: з копії заповіту від 31 березня 2010 року встановлено, що [PERSON] все своє майно, рухоме та нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати за законом і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с.3). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в смт. Крижопіль Вінницької області помер [PERSON] (а.с.4). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в смт. Крижопіль Вінницької області померла [PERSON] (а.с.5). З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] . На підставі рішення суду за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку розміром 2,36 в ум.кад.га, яка відповідно до сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508999 виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА №255 від 17 жовтня 1997 року, яка до дня смерті належала [PERSON] (а.с.8). З Довідки виданої Крижопільською селищною радою Вінницької області встановлено, що [PERSON] та її дід [PERSON] , який помер [INFO] , на день його смерті були зареєстровані і проживали разом, вели спільне господарство (а.с.9). З Довідки виданої відділом в Ямпільському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508999 на [PERSON] виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА №255 від 17.10.1997 року. Розмір земельної частки (паю) становить 2,36 ум.кад.га, яка розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Сертифікат втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Ямпільські ВІСТІ» (а.с.10). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2021 року встановлено, що приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області було відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини після смерті її діда [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.11). З витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47006357 встановлено, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №64 (а.с.12). З копії спадкової справи №64/2017 до майна померлого [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Крижопільського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом зверталась [PERSON] . Окрім цього, до приватного нотаріуса Крижопільського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про прийняття спадщини за законом зверталась донька [PERSON] - [PERSON] , 1947 року народження, яка досягла встановленого законом пенсійного віку (а.с.35). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] матір`ю якої є [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . З копії свідоцтва про народження №2 встановлено, що 1944 року народилась [PERSON] батьком якої є [PERSON] . З копії рішення Народного суду від 17 липня 1967 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] мала дошлюбне прізвище [PERSON] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишила прізвище [PERSON]З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Суд дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Судом встановлено, що станом на час відкриття спадщини чинним був заповіт, складений [PERSON] на користь позивача у справі, яким останній заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом. Відповідно до положень ст.ст. 1258, 1261, 1267 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги є його донька [PERSON] та внучка [PERSON] (за правом представлення після смерті матері [PERSON] ). За змістом ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Відповідач [PERSON] також зверталась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, як спадкоємець обов`язкової долі. Таким чином, відповідач та позивач у визначений чинним законодавством термін звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до положень ст.ст.1296, 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст.1241 ЦК України, відповідач [PERSON] , як повнолітня непрацездатна донька спадкодавця, має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , яку останній заповів позивачу [PERSON] та розмір її частки становить 1/4 майна, яке [PERSON] заповів позивачу. В свою чергу позивач має право на отримання у спадок 3/4 частин від майна, що заповів їй [PERSON] , у зв`язку з вирахування із спадкової маси 1/4 частини, що є обов`язковою часткою відповідача [PERSON] у спадковому майні. Відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ст.ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, набуття позивачем права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] стало неможливим шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, тож позивач обґрунтовано звернулась до суду з відповідним позовом, обравши належний спосіб захисту своїх невизнаних прав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що наявними у ній письмовими доказами в повній мірі підтверджується належність спадкодавцю на праві власності на час його смерті, земельної частки (паю) у розмірі 2,36 в ум.кад.га, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яку за життя успадкував [PERSON] на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року, після смерті [PERSON] , що належала останній на підставі Сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ВН №0508999 виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА Вінницької області №255 від 17.10.1997 року. Вказане майно [PERSON] заповів позивачу [PERSON] на підставі заповіту від 31 березня 2010 року, який чинний на час його смерті та невизнаний/нескасований судом на час вирішення спору у цій справі. При цьому, позивач має право на отримання у власність 3/4 частин зазначеного майна в порядку спадкування за заповітом, а не цілої частини, оскільки відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] , як його рідна донька була непрацездатною, тож має право на обов`язкову частку у спадковому майні щодо якого померлий залишив заповідальне розпорядження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткову доведеність та обґрунтованість позовних вимог, що зумовлює часткове задоволення позову, оскільки іншим шляхом аніж в судовому порядку, позивач позбавлений можливості набути право власності на спадкове майно за заповітом, враховуючи, що оригінали правовстановлюючих документів втрачені. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: dismissed