Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі. На підставу своїх вимог посилається на те, що між нею та ТОВ «Агрофірма Легедзене», був укладений договір оренди землі за №336, вказаний договір 02.08.2012 року був зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області за №712408544005500. Відповідно до п.8 Договору, строк дії становить 5 років. 02.08.2017 року закінчується строк оренди земельної ділянки і орендар зобовязаний її повернути. Однак ще до закінчення даного договору до позивачки звернувся представник відповідача [PERSON] з пропозицією збільшити виплати по орендній платі з укладенням додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. З вказаною пропозицією позивач погодилась та 11.11.2015 року надала [PERSON] довіреність на представництво її інтересів в усіх установах і організаціях з питань оформлення договору оренди земельної ділянки. 12.11.2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, за якою орендар зобовязується сплачувати збільшену орендну плату за користування земельною ділянкою. В березня 2016 року стало відомо, що відповідно до укладеної з відповідачем додаткової угоди строк оренди земельної ділянки збільшився на 12 років, хоча про це домовленості не було. Тому позивачка звернулась до відповідача з заявою про повернення додаткової угоди та не проводити її державну реєстрацію. 11.03.2016 року позивач скасувала довіреність на імя [PERSON] на представництво її інтересів, про що було повідомлено [PERSON] Однак 16.03.2016 року [PERSON] надала до державного реєстратора Тальнівського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі. В звязку з вищевикладеним позивач вважає що представник [PERSON] не мала повноважень на представництво її інтересів щодо державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі, всупереч її волі здійснила реєстрацію вказаної угоди, яка на думку позивача є недійсною, що і змусило позивачку звернувся до суду з даним позовом. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити на підставах викладених в позовній заяві. Представник відповідача, в судовому засіданні заперечив в задоволенні позову посилаючись на те, що звертаючись до Тальнівського районного управління юстиції із заявою, за якою зареєстровано право оренди ТОВ «Агрофірма Легедзене» належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки зі строком дії до 31.12.2023 року на підставі оспорюваної додаткової угоди від 12.11.2015 року, [PERSON] діяла як уповноважена особа не [PERSON] а ТОВ «Агрофірма Легедзене». Крім того обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач підміняє підстави визнання правочину недійсними, які встановлені ЦК України, підставами скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано речове право, що виникло на підставі цього правочину. Виходячи з вищевказаного, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та просив суд відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №139187 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,20 га. Відповідно до договору оренди землі №336 від 15.08.2011 року між ТОВ «Агрофірма Легедзене» та [PERSON], був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивачу в користування була передана земельна ділянка площею 2,20 га. сільськогосподарського призначення. Відповідно до п.8 Договору, строк дії становить 5 років. Державна реєстрація договору оренди землі була проведена 02.08.2012 року у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області за №712408544005500. Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками. Згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 12 листопада 2015 року, [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Легедзене» уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 червня 2011 року №336. Згідно заяви [PERSON] поданої на імя директора ТОВ «Агрофірма Легедзене» від 04.03.2016 року, яка була зареєстрована за вх. №41 від 04.03.2016. [PERSON] просила повернути примірник договору оренди, який було підписано 6 жовтня 2015 року та не проводити його державну реєстрацію. Згідно заяви [PERSON] поданої на імя секретаря виконкому Легедзинської сільської ради від 11.03.2016 року [PERSON] вказаною заявою скасовує довіреність на імя [PERSON] від 11.11.2015 року номер реєстру 376. Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №07. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, додаткова угода до договору оренди землі, від 12.11.2015 зареєстрована 16.03.2016 року. Згідно положень п.2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі»\~Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За правилами частини 1\~статті 210 Цивільного кодексу України\~правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 3\~статті 640 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Пунктом 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз'яснено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями\~210\~та\~640 Цивільного кодексу України\~не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. З огляду на викладене, підписана сторонами додаткова угода до договору оренди землі на момент звернення [PERSON] до ТОВ «Агрофірма Легедзене» не була вчиненим правочином, оскільки її державна реєстрація ще не відбулася, отже їх учасники мали право відмовитися від звершення процедури укладення додаткової угода до договору шляхом відкликання підпису та відмови від його державної реєстрації. При цьому суд вважає за необхідне відзначити, що відповідна заява орендодавця з проханням не проводити державну реєстрацію договору оренди землі не може бути розцінена як одностороння відмова від договору, оскільки цей договір не набув чинності та не є укладеним. Подання такої заяви орендодавцем свідчить про не досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Згідно частин 6, 7\~статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб; заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень може бути відкликана до прийняття рішення державним реєстратором. З урахуванням вищенаведених обставин, у відповідача були відсутні підстави для реєстрації договору оренди, тому вчинені відповідачем дії з державної реєстрації договору є неправомірними. Дії відповідача з реєстрації спірного договору оренди землі вищевказаним вимогам не відповідають, що є підставою для визнання їх протиправними та відповідного задоволення позовних вимог. Таким чином, установивши, факт належного повідомлення позивачем [PERSON] відповідача ТОВ «Агрофірма Легедзене» про небажання проводити державну реєстрацію договору оренди землі, суд вважає за доцільне позов задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved