Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбних відносин з відповідачем, сторони мешкають окремо та їх син залишився проживати з позивачкою. З 2015 року відповідач з сином не спілкується, вихованням та утриманням сина не займається, дитина знаходиться на утриманні позивачки, не підтримує з дитиною ніяких стосунків, не приділяє їй уваги, не цікавиться її вихованням та життям. Крім того, за поясненнями позивача, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не працює, ухиляється від сплати аліментів. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання відповідач не явився. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбних відносин з відповідачем, сторони мешкають окремо та їх син залишився проживати з позивачем. При цьому неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем, яка займається вихованням та утриманням дитини, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, про що достовірно слідує із матеріалів справи довідкою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького ГТУЮ від 25.07.2016 року. Згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За поясненнями позивача ще з 2015 року відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, ніяким чином її долею не цікавиться, з дитиною не спілкується. У суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 09.01.2018 року, з якого слідує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання сина, не приділяє йому належної уваги, не відвідує і не підтримує з ним родинних стосунків, не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього, не цікавиться його здоровям, навчанням, життям та подальшою долею. Вищезазначене свідчить про той факт, що відповідач, принаймні з 2015 року повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. При цьому суду не було надано доказів, які свідчили б про те, що відповідач був позбавлений можливості виконувати обов'язки по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved