Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовомдо [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , Олександрівська сільська рада Білозерського району Херсонської області, яким просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за правом представлення після діда - [PERSON] , який помер [INFO] , строком три місяці. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] . Після його смерті матері залишилося спадкове майно. Позивач є онукою померлого та, у відповідності до ст. 1266 ч.1 ЦК України, його спадкоємцем за правом представлення. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини [PERSON] не заявила про свою відмову від спадщини, а отже, на її думку, згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач зазначила, що від спадку вона не відмовилася, проте не подала до нотаріальної контори у шестимісячний строк заяву про її прийняття, оскільки лише нещодавно вона дізналася про те, що має право на спадок як дочка померлої дочки спадкодавця, тобто, онука, яка має право успадкувати ту частку, яка б належала її матері - [PERSON] , якби вона була жива на час відкриття спадщини. Маючи намір прийняти спадщину, [PERSON] 25.03.2019 року звернулася до державного нотаріуса Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвої Т.В. для оформлення спадкового майна після померлого [PERSON] , проте отримала відмову у видачі свідоцтва, зауваживши про відсутність заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що визначений законом строк для подання до нотаріальної контри заяви про прийняття спадщини після смерті діда нею пропущений з поважних причин, так як вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для [PERSON] , як спадкоємця, а саме: причиною пропуску строку для прийняття спадщини є та обставина, що вона лише нещодавно, а саме: 12.03.2019 року з листа Білозерської державної нотаріальної контори, дізналася, що теж має право на спадок після померлого діда, тож просила суд визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за правом представлення після діда - [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати просила покласти на відповідача. В судовому засіданні: Позивач заявлені вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні позову. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, яким просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог. Свою позицію мотивував тим, що твердження позивача про те, що їй стало відомо про право на спадщину лише 12.03.2019 року не відповідає дійсності. Так, ще у 2015 році [PERSON] отримав першу групу інвалідності по зору та потребував сторонньої допомоги. Його дочки [PERSON] та [PERSON] домовилися про те, що за батьком буде доглядати мати відповідача - [PERSON] - інвалід ІІІ групи онкозахворювання та сам відповідач. Натомість, дідусь переписав житловий будинок та земельну ділянка на відповідача. Тоді ж [PERSON] віддала [PERSON] всі необхідні документи. Це було зумовлено тим, що [PERSON] сама мала групу інвалідності, а її діти та онуки [PERSON] та [PERSON] відмовлялися доглядати за хворим. Відповідач з його матір`ю в період часу з 2015 року по 29.08.2018 року доглядали за [PERSON] , лікували його, провели його поховання. У червні 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів відповідачу житловий будинок, який у вересні 2015 року йому й подарував. Після того, як це стало відомо позивачу, її матері та [PERSON] , останні приїздили до [PERSON] та вмовляли його написати заповіт на земельну ділянку саме на позивача, але дід відмовив, мотивуючи це тим, що все його майно буде належати тому, хто його догляне. Тож [PERSON] знала про земельну ділянку (пай), яка належала померлому, а [PERSON] після відвідування нотаріуса, особисто повідомляла позивача про її право на спадщину та просила дотриматися домовленостей щодо спадкового майна. Крім того, позивач добре знала і про строки прийняття спадщини, оскільки вже мала справу з поданням заяви до нотаріуса після смерті своєї матері - [PERSON] . Крім того, відповідач звернув увагу на те, що у Витязі зі спадкового реєстру від 10.12.2018 року ім`я та по-батькові спадкодавця вказано як « [PERSON] », а у його свідоцтві про смерть від 28.03.2019 року прізвище та по-батькові померлого вказано як « [PERSON] ». Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя, просив відмовити [PERSON] в задоволенні її позову у повному обсязі. [PERSON] заперечила проти позову, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні її вимог. [PERSON] в судові засідання не з`явився, про час, дата та місце розгляду справи був повідомлений про розгляд справи у встановленому законодавством порядку, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву не подав. Представник Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду відзив на позов, яким не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , просив розглянути справу без його участі. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. 16 травня 2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.03.1981 року Широкобалківською сільською радою Білозерського району Херсонської області; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Широкобалківською сільською радою Білозерського району Херсонської області; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.12.1960 року Олександрівським РАЦС Білозерського району Херсонської області; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 21.10.1979 року Широкобалківською сільською радою Білозерського району Херсонської області; свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.08.2017 року Білозерським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області; свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 28.03.2019 року Білозерським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, позивач є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та онукою [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 1266 ч.1 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем після [PERSON] за правом представлення на ту частку спадщини, яка належала б за законом її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . З довідки Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 377 від 11.04.2019 року вбачається, що [PERSON] по день своєї смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . В будинку на момент його смерті були зареєстровані донька - [PERSON] та онук - [PERSON] Листом № 365/02-147 від 29.08.2018 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвою Т.В. було повідомлено позивача про те, що до нотаріальної контори звернулися спадкоємці померлого [PERSON] з питань оформлення свідоцтва про право на спадщину. Цим же листом нотаріус повідомила позивача, як його спадкоємицю за правом представлення, про відсутність в нотаріальній конторі її заяви на прийняття спадщини після померлого діда. Листом про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 25.03.2019 року державний нотаріус Білозерського районної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєва Т.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк у шість місяців. З матеріалів спадкової справи № 553/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] відмовилася від належного їй спадкового майна після смерті батька на користь [PERSON] . [PERSON] спадщину не прийняв та звертатися за її оформленням не буде. Позивач просила нотаріуса не видавати свідоцтво про право на спадщину після померлого, оскільки вона має намір звертатися до суду з приводу продовження строку на прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Згідно ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 визначено, що за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17 та Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 320/2866/17. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, Закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після померлого діда, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Єдиною підставою пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON] [PERSON] вказує ту обставину, що вона лише нещодавно, а саме: 12.03.2019 року з листа Білозерської державної нотаріальної контори, дізналася, що теж має право на спадок після померлого діда. Таким чином, з вищевказаного випливає, що фактично єдиною причиною несвоєчасного звернення [PERSON] до нотаріуса з питання оформлення спадщини є відсутність у неї необхідних юридичних знань, що, з урахуванням вищевикладеної правової позиції Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] не було надано достатніх доказів того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] з поважної причини, обставин, які б давали підстави для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк позивачем не доведені, а судом не встановлені, а отак, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed