Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області , управління Держгеокадастру у Козятинському районі Вінницької області про відновлення порушеного права. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється спадкоємцем земельної ділянки площею 4,025 га., цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Дана земельна ділянка, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 8-2092, виданого Тернівською сільською радою Козятинського району 09.06.2001 року належала покійній [PERSON], яка померла 07.12.2012 року. Оскільки, для оформлення спадкових прав на вказану вище земельну ділянку, необхідно було присвоїти кадастровий номер, вона звернулась до підрядної організації та замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з метою подальшого внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Проте, під час виконання землевпорядних робіт, розробником документації було виявлено, що дана земельна ділянка частково накладається на іншу земельну ділянку. Площа накладення на земельні ділянки, які надані громадянам для ведення особистого селянського господарства складає 1,2133 га. Управління Держгеокадастру у Вінницькій області на її звернення повідомило, що її порушенні права можуть бути відновлені лише на підставі судового рішення, а Тернівська сільська рада повідомила, що на території сільської ради є вільні землі сільськогосподарського призначення, за гахунок яких, можуть бути поновлені мої права.Вважає, що таке накладення відбулося внаслідок вини державних органів у сфері земельних відносин. З зазначених вище причин, вона не можу реалізувати своє право на спадкування земельної ділянки. Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надав відзив в якому вказав, що спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку у законодавчо встановленому порядку, він не може посилатись на порушення його прав як землекористувача . Також посилається на Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» де вказано , що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого орган недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Просить відмовити в задоволені позову. Позивач відповідь на відзив не надав. Третя особа, Тернівська сільська рада не заперечує, щодо задоволення позову. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщини на земельну ділянку площею 4,025 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тернівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Дана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акта на право власності на землю (а.с.6). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач , що підтверджуєтьсмя Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.5). Оформити належним чином спадкові права не має змоги , оскільки, під час виконання землевпорядних робіт, розробником документації було виявлено, що дана земельна ділянка частково накладається на іншу земельну ділянку. Площа накладення на земельні ділянки, які надані громадянам для ведення особистого селянського господарства складає 1,2133 га. Управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3,39 га на території Тернівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва листом №К-16986/0-4894/6-16 від 21.10.2016 повідомило , що ч.6 ст.118 Земельного кодексу не регулюється порядок набуття земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8,9). Козятинська РДА та Тернівська сільська рада повідомила, що на території сільської ради є вільні землі сільськогосподарського призначення, за рахунок яких, можуть бути поновлені права позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1, 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно вимог п. г, ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно вимог ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпоряджання належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Позивач вибрала спосіб захисту порушенного права шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати їй земельну ділянку площею 1,2133 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності . Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено , що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу визначено порядок набуття громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, але даною нормою не регульовано порядок набуття права земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виходячи з наведеного суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, а саме приймати рішення про зобов'язання надання земельної ділянки у власність. Невідповідність обраного позивачем способу захисту права способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed