Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], крім того просить стягувати в її користь аліменти на утримання онучок у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона є бабусею малолітніх дітей, оскільки є матір'ю їх батька - [PERSON], а відповідач [PERSON] являється матір'ю дітей - [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. З часу народження дочок відповідач самоусунулась від участі у вихованні та утриманні дітей, систематично зловживає алкогольними напоями, неодноразово викликалась у відділ органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на співбесіду щодо неналежного виконання нею свого обов'язку щодо виховання дітей. Кошти на утримання не надає, з дітьми не спілкується, не цікавиться їх здоров'ям, навчанням, не дбає про їх духовний та фізичний розвиток. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила. Тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представники третіх осіб Дошкільного закладу освіти благодійного фонду «Карітас - Львів УГКЦ» Кризовий центр «Діти вулиці» та Львівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №24 ім. М. Конопницької у судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12-14). Із долученої до матеріалів справи копії відповіді Міського відділу РАЦС вбачається, що позивач [PERSON] являється матір'ю [PERSON], батька неповнолітніх дітей (а.с. 7). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з долученого до матеріалів справи висновку органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 09.03.2016р. №3309-65 (а.с.18-20) відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей, тому Личаківська районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з копії Акту обстеження умов проживання від 19.02.2016р., складеного комісією відділу у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с. 26) за адресою реєстрації сім'ї [PERSON] по [ADDRESS], було встановлено неналежні умови для проживання та виховання і розвитку дітей. Із копій заяв сусідів відповідача, які проживають у будинку [ADDRESS] - [PERSON]., [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач зловживає алкогольними напоями та не піклується про дітей (а.с. 27, 29, 31). Згідно з характеристики із Львівської загальноосвітньої школа І-ІІІ ст. №24 ім. М. Конопницької за місцем навчання [PERSON], мати не приділяє належну увагу вихованню дитини, не цікавиться успіхами доньки, вихованням дівчинки займається бабуся (а.с.22). Разом з тим, як вбачається з копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], комісією Личаківської районної адміністрації встановлено, що за даною адресою створені належні умови для проживання та виховання дітей (а.с.25). Вищенаведене свідчить про те, що відповідач без жодних поважних причин не виконує обов'язків матері по вихованню, утриманню дітей, самоусунулась від виконання таких по відношенню до дочок, не вживає жодних заходів для виконання своїх батьківських обов'язків у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати. Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, оскільки відомості про наявність у відповідача стабільного регулярного доходу відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 26.04.2016 року та до досягнення дітьми повноліття, підлягають до задоволення. Разом з тим, оскільки згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, а позивач просить стягувати аліменти саме у твердій грошовій сумі, суд вважає, що позовні вимоги останньої в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий слід стягнути в дохід держави з відповідача у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» на час подання позовної заяви, в сумі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп. за звернення до суду із вимогою немайнового характеру + 551 грн. 20 коп. за звернення із вимогою майнового характеру).

Outcome: partial