Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів які стягуються з відповідача на її користь. Позовну заяву мотивує тим, що судовим наказом Новоселицького районного суду від 16 травня 2012 року по справі №2-н45 присуджено стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу присудження аліментів витрати на утримання доньки значно зросли. Відповідач працює по найму зі своїм батьком, виконує будівельні роботи, заробляє значні кошти з яких має можливість надавати аліменти на утримання дитини. Про дані обставини можуть бути доведені показами свідків. Ухвалою судді від 11 жовтня 2018 року відкрито провадження по даній позовній заяві та призначена до судового розгляду у спрощеному порядку. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву в якій посилається на те, що вважає позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню мотивуючи його тим, що відповідач на даний час перебуває в офіційному шлюбі з іншою жінкою на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей які також потребують матеріально утримання від нього. Відповідач ніде не працює, доходів не має. На даний час у зв'язку зі змінами до сімейного Кодексу України з нього стягуються аліменти у розмірі не менш як 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі суду пояснила, що вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має фізичної можливості працювати та заробляти більше, тому вважає, що її матеріальне становище значно погіршилось. Відповідач працює неофіційно по найму на будівництві разом зі своїм батьком, про дані обставини їй стало відомо зі слів свідків які безпосередньо його бачили. Покращення матеріального становища відповідача підтверджується тим, що існуючу заборгованість по аліментам за три останні роки в розмірі 12000 грн. він погасив під час розгляду справи в суді. Представник відповідача суду пояснила, що вона уповноважена позов не визнавати в повному обсязі посилаючись на те що відповідач не працює, має на своєму утриманні двоє малолітніх дітей. Визнала погашення заборгованості по аліментам в повному обсязі під час розгляду справи в суді. Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов наступних висновків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони особисто двічі бачили [PERSON] разом з його батьком працюючи по найму на будівництві огорожі в с. Динівці, Новоселицького району та в с. Колинківці, Хотинського району Чернівецької області. Крім того останнім часом він користується автомобілем з яким приїжджає до батька в с. Рокитне, Носоелицького району. Відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду від 16 травня 2012 року по справі №2-н45 присуджено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] видане виконкомом Рокитнянської сільради від 22 вересня 2016 року встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб за актовий запис №09 та змінила своє прізвище на [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст..192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-192 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст..192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Положеннями ст..181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, змінений розмір аліментів стягується від дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Враховуючи дані про особу стягувача, що вона на даний час перебуває в декретний відпустці, не працює, єдиним джерелом доходу є отримання виплати по догляду за дитиною, дані про особу платника аліментів, що він під час розгляду справи по суті в суді в добровільному порядку погасив заборгованість по аліментам в розмірі 12000 грн., працює не офіційно по найму, користується транспортним засобом автомобілем, що визнається обома сторонами, та вважається судом як значним покращенням матеріального стану, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Суд визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд приймає до уваги, позиції обох сторін і вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1200 грн. на місяць до повноліття але не менш як 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного і

Outcome: partial