Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,8385 га та земельну ділянку площею 3,9688 га, що знаходяться на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємицею за законом після смерті батька, який прийняв спадщину після своєї померлої матері, але не оформив своїх спадкових прав. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача позов визнав і не заперечував щодо його задоволення. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 21 червня 2013 року померла баба позивача [PERSON] (а.с.7, 9-10). Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка, зокрема складається із земельної ділянки площею 0,8385 га, кадастровий номер 1822080300:01:000:0382, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.15-17) та земельної ділянки площею 3,9688 га, кадастровий номер 1822080300:04:000:0103, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.11-13), що знаходяться на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області і які належали померлій на праві власності. 25 травня 2014 року помер батько позивача і син [PERSON] [PERSON] (а.с.8), який прийняв спадщину після його матері (а.с.20). Після смерті батька позивача, остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належний [PERSON] житловий будинок (а.с.19). Постановою нотаріуса від 12 листопада 2015 року (а.с.21) заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки після померлого [PERSON], який прийняв спадщину після померлої його матері [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя був фактичним власником спірного у даній справі нерухомого майна, однак належним чином оформити своє право власності на нього не встиг, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність згадуваних земельних ділянок, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за законом після смерті батька, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved