Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить постановити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни ближнього та дальнього зарубіжжя дитині - [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] або уповноваженої нею особою за нотаріально посвідченою заявою, без згоди батька дитини - відповідача [PERSON] строком на 1 рік. Також просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитині - [PERSON], [INFO], для отримання відповідних дозволів (віз) у консульській/дипломатичній установі для перетину державного кордону України у супроводі матері [PERSON], або уповноваженої нею особою за нотаріально посвідченою згодою, без заяви про згоду батька дитини [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем [INFO] у м.Єдінець, Республіка Молдова укладено шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] До 2013 року вони з сином проживали без реєстрації у [ADDRESS]. Однак в 2013 році відповідач виїхав на свою батьківщину у республіку Молдова. Більше року відповідач припинив будь-яке спілкування, не цікавитись сином та не надає жодної допомоги на утримання спільної дитини. Крім цього, вказує, що її син [PERSON] відвідує секцію водного поло та в період з 25 червня по 9 липня 2017 року запланована поїздка у Болгарію для участі у спортивних зборах. Місцезнаходження відповідача їй не відоме, та останній уже вчинив перешкоду у виїзді дитини за кордон, не надавши нотаріально посвідченої заяви про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, у зв'язку з чим син не зміг поїхати на міжнародні збори по водному поло, отримавши великий психологічний стрес. Такі дії відповідача не мають жодних логічних пояснень, суперечать інтересам дитини та позбавляє її можливості сприяти у спортивному розвитку її сина. За вищенаведених обставин позивачка змушена звернутися до суду для вирішення вказаного питання в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши до суду заяву за змістом якого позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959р., дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. За приписами ст.ст.141, 150, 155 СК України, відповідно до яких, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64 Конституції України). У відповідності з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України». У відповідності зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Згідно п.2 ч.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, здійснюється: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] [INFO] у м.Єдинець, Республіка Молдова був укладений шлюб (акт про одруження №23). Вказане стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого відділом ЗАЦС м.Єдинець. Згідно із свідоцтвом про народження від 28 червня 2005р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Марфа, 5 червня 2005 року народився син - [PERSON], батьком якого є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Як вбачається з довідки форми 2 № 590, виданої 16.03.2017р. ЛКП «Старий Сихів», позивач [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Згідно листа-прохання голови правління ПрАТ «Комплекс водних видів спорту» [PERSON] від 20.03.2017р. №20/03/17, [PERSON] відвідує секцію водного поло в даному комплексі, демонструє хороші результати і перспективи у даному виді спорту. Крім цього, в період з 25 червня по 9 липня 2017 року запланована поїздка у Болгарію для участі у спортивних зборах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та не обґрунтував своєї відмови у наданні згоди на виїзд дитини за кордон в супроводі матері. Враховуючи те, що виїзд дитини за кордон з метою участі у спортивних зборах відповідає її інтересам, сприятиме фізичному та моральному розвитку, а також те, що отримати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та дозвіл на виїзд за межі України в позасудовому порядку у позивача немає можливості, позов необхідно задовольнити. На підставі ст.ст.33, 51, 64 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.7, 141, 150, 154, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995р., та

Outcome: approved