Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису, визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, з врахуванням уточнень, що вона підтримувала шлюбно-сімейні відносини з [PERSON] з 2001 р. і до його смерті. Вони проживали разом з ним і донькою позивачки від першого шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За цей час [PERSON] двічі притягувався до кримінальної відповідальності, і позивачка їздила до нього на побачення у місця, де він відбував покарання, листувалася з ним. У 2011 р. після його повернення з місць позбавлення волі вони продовжили мешкати разом за адресою: [ADDRESS]. У [PERSON] був ключ від цієї квартири, він порався по господарству, готував їжу, прав та прибирав, допомагав позивачці у її підприємницькій діяльності. Вони разом купували продукти харчування як для себе, так і для його матері, яку часто відвідували. У 2012 р. позивачка зрозуміла, що чекає дитину від [PERSON] Він дуже зрадів, дізнавшись про це, чекав народження дитини, піклувався про позивачку та їх майбутню дитину, наполягав на реєстрації шлюбу. Однак під час вагітності зовнішність позивачки змінилась, в неї були набряки, тому вона повідомила його, що вони укладуть шлюб після народження дитини, коли вона повернеться нормального вигляду. [PERSON] на це погодився та сказав, що зареєструє дитину як свого сина, надавши йому своє прізвище. Він купив дитяче ліжко для дитини. Мати [PERSON] також добре ставилась до позивачки, хвилювалась про її здоровя та здоровя майбутнього онука. Між позивачем та [PERSON] була домовленість про те, що в разі його знаходження в стані сильного алкогольного спяніння він ночуватиме у своєї матері, а зранку повертатиметься до позивачки (т.1 а.с.213). Під час вагітності позивачки [PERSON] раптово захворів. Позивачка, турбуючись про нього, доставила його до лікарні, оплатила лікування, купувала лікарські препарати. Незважаючи на надання медичної допомоги, [PERSON] помер 24.09.2012 р. Його тіло з лікарні забирала донька позивачки. Позивачка з родичами його поховали та влаштували поминки. 04.12.2012 р. позивачка народила сина, [PERSON]. Оскільки [PERSON] належить ? частина квартири, розташованої за адресою: м.Харків, пр.Московський, б. 238-А кв.45, то після його смерті їх синові має належати ? частина вказаної квартири. Просить суд встановити, що померлий [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], внести зміни до актового запису №1752 від 18.12.2012 р. про народження [PERSON] та записати в графі батько «[PERSON]О.», визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що коли [PERSON] у квітні 2011 р. звільнився після відбуття покарання, в неї був інший чоловік. У грудні 2011 р. вона зустрілась з [PERSON] і з того часу знову почали жити сім*єю. Доказом їх спільного проживання також є матеріали кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON], який, знаходячись у них в квартирі та скориставшись тим, що вони спали, вкрав її майно. Коли [PERSON] знаходився у стані алкогольного сп*яніння, він йшов спати до своєї матері, за місцем реєстрації, а зранку повертався до неї додому. За місяць до смерті , коли він був пяний, його дуже побили, і він знаходився у своєї матері, а вона (позивачка) його відвідувала. Він відмовлявся звертатись до лікаря, на чому вона наполягала, і саме вона викликала швидку медичну допомогу та направила його до лікарні, оплатила його лікування. Крім того, вона сплатила витрати на проведення генетичної експертизи, але її проведення виявилось неможливим, оскільки гістологічні зразки [PERSON] виявились непридатними для дослідження. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. При цьому [PERSON] пояснила суду, що вона є сестрою померлого [PERSON]О який жив сім*єю з [PERSON] до його засудження та направлення до місць позбавлення волі. Після цього у позивачки був інший чоловік, який і є батьком її сина. [PERSON] казав, що це не його дитина, і ніколи не казав, що позивачка його жінка. [PERSON] пояснила суду, що вона - племінниця померлого [PERSON] Він не жив сімєю з [PERSON], оскільки проживав зі своєю матірю [PERSON] за адресою: м.Харків, пр.Московський, б. 238-А кв.45, не працював, пиячив, ніколи не казав своїм родичам про те, що вважає позивачку дружиною, казав їм гнати її, не визнавав майбутню дитину своєю. Позивачка була подругою [PERSON], вони разом пиячили. [PERSON] завжди приходив у гості сам, лише влітку 2012 р. він разом з позивачкою прийшли додому до [PERSON], аби вона його підстригла. Знайомлячи їх, він просто назвав її ім*я «Люда» і все. Представники третіх осіб просили про розгляд справи у їх відсутність, що суд вважає за можливе (т.1 а.с. 68, 200, 231) . Допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебуває у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.10). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], б. 238-А кв.45 (т.1 а.с.37), і вказана квартира належала йому та його матері, [PERSON], на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло (т.1 а.с.183, 237). Мати померлого [PERSON] також зареєстрована у спірній квартирі (а.с.36, 41). Згідно довідки про звільнення, [PERSON] 13.04.2011 р. умовно-достроково звільнився від відбуття покарання за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.09.2007 р. (т.1 а.с.33). 24.09.2012 р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 369654 (т.1 а.с.12-14, 35) . Факт понесення позивачкою витрат на лікування [PERSON] підтверджується чеками на придбання ліків у період з 13.09.2012 р. по 24.09.2012 р., наданими суду (а.с.29). 04.12.2012 року у позивачки народився син [PERSON], батьком якого, зі слів матері, зазначений [PERSON], згідно ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 302477 (т.1 а.с. 11, 235). За повідомленням ХДНК №12 від 18.07.2013 р., після смерті [PERSON] до нотконтори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини для свого малолітнього сина [PERSON] (т.1 а.с.53). Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.01.2014 р. у справі було призначено судово-медичну експертизу генетичної модифікації, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз. Відбір зразків крові [PERSON], матері померлого [PERSON], та неповнолітнього [PERSON] доручено ХОБСМЄ. Витрати на проведення вказаної експертизи покладено на [PERSON] (т.1 а.с.91). Вказана ухвала була повернута з Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз до суду без виконання, оскільки проведення такої експертизи можливо тільки при наявності біологічного (секційного) матеріалу від померлого батька (т.1 а.с.97, 99). У зв*язку з витребуванням необхідного біологічного матеріалу гістологічних препаратів, ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.04..2014 р. було повторно призначено судово-медичну експертизу генетичної модифікації, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз. Відбір зразків крові неповнолітнього [PERSON] та його матері, [PERSON], доручено ХОБСМЄ. Витрати на проведення вказаної експертизи покладено на [PERSON] (т.1 а.с.116). 03.11.2014 р. зразки біологічного матеріалу, які знаходились в патологічному відділенні КЗ «КЛШНМД ім.Мещанінова», були направлені до Дніпропетровського ОБСМЕ за рахунок [PERSON], яка також сплатила і витрати по проведенню вказаної експертизи замість відповідача, на якого було покладено обовязок по сплаті витрат згідно ухвали суду (т.1 а.с.244-249). 18.12.2014 р. у відділенні судово-медичної імунології ХОБСМЕ були відібрані зразки крові у [PERSON] та у неповнолітнього [PERSON], з подальшим направленням до Дніпропетровського Бюро СМЕ (т.2 а.с.7, 8). Згідно висновку експерта №9 від 16.01.2015 р., з біологічного матеріалу в гістологічних препаратах померлого 24.09.2012 р. [PERSON] отримані препарати ДНК чоловічої генетичної статі. Генотип цих препаратів за більшістю локусів не встановлений через деградаційні зміни ДНК, що робить їх непридатними для порівняльного молекулярно- генетичного дослідження. У звязку з чим питання про кровну спорідненість між [PERSON] та дитиною [PERSON] не може бути вирішеним (т.1 а.с.126-129). За повідомленням НДЕКЦ при ГУ МВС України від 27.07.2015 р., проведення молекулярно-генетичної експертизи по встановленню біологічної спорідненості можливо тільки при наданні порівняльних зразків прямих родичів, а саме батьків або їх дітей. Провести ідентифікацію особи за наявності лише братів, сестер, племінників та племінниць неможливо (т.1 а.с.243). Свідок [PERSON]І пояснила суду, що відносини між позивачкою та [PERSON] виникли давно. Після відбуття ним покарання та звільнення у 2011 р. вони стали жити разом у неї, інколи ночували у нього в квартирі, де жила його мати. Вони разом придбали диван в квартиру позивачки. Позивачка часто розповідала свідку про те, як вони разом живуть. Коли позивачка дізналась, що вона вагітна, [PERSON] зрадів, про це він також розповідав свідкові. Свідок була у квартирі [PERSON], де бачила, що вони жили разом, там були тапці [PERSON], його халат, у ванній кімнаті друга зубна щітка. [PERSON] казав свідку, що обовязково зареєструє шлюб з позивачкою. Після смерті його тіло з моргу забирала донька позивачки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона дружила з позивачкою та [PERSON], які жили разом. Взимку 2011-2012 р.р. вона бувала у них вдома ( в квартирі [PERSON]М.) та запрошувала їх до себе в гості, спілкувалась щоденно, у січні 2012 р. вони разом святкували Різдво. [PERSON] дуже хотів мати дитину, і влітку 2012 р. свідок разом з ним вибирали дитяче ліжечко на Центральному ринку. Він казав свідку, що якщо [PERSON] народить йому дитину, то він буде найщасливішим на світі. Сумнівів щодо батьківства дитини у свідка ніколи не було. У нього були ключі від квартири позивачки, де вони разом жили, інколи вони залишались на ніч в квартирі матері, у сусідньому будинку, купували продукти собі і їй. [PERSON] мав неофіційні заробітки, зловживав алкоголем. У вересні 2012 р. позивачка позичала у неї гроші на лікування [PERSON] Свідок [PERSON], донька позивача, пояснила суду, що позивачка була знайома з [PERSON] близько 10 років, до його засудження жила з ним разом у його матері, [PERSON], їздила до нього на побачення у місця відбуття покарання. Після звільнення у 2011 р. він жив з позивачкою за адресою: [ADDRESS], мав ключі від квартири, разом з позивачкою купили диван. Інколи вони ночували у його матері, [PERSON], яка мешкала в сусідньому буд.№238, та добре ставилась до позивачки. Свідок приходила до них у гості. [PERSON] хотів мати дитину, обіцяв кинути пити та працевлаштуватись, купив дитяче ліжко, вибирав ім*я синові. Він вважав позивачку своєю дружиною, мав намір зареєструвати шлюб після пологів. За місяць до смерті його дуже побили і він хворів у своєї матері, [PERSON] його відвідувала, а потім відвезла до лікарні, оплатила його лікування. Коли він помер, саме свідок привезла в морг його одяг та забрала тіло, оплатила необхідні витрати. Після народження дитини [PERSON] приходила до них у гості. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з лютого 2012 р. він підтримує близькі стосунки з [PERSON], вони разом приходили гості до її матері. [PERSON], де бачили [PERSON] у домашньому одязі (білизні). До цього, у 2011 р., проводжаючи [PERSON] додому, також бачив [PERSON] у них вдома. Влітку 2012 р. свідок відвіз [PERSON] та [PERSON] на УЗД та бачив, що останній був радий, що матиме дитину, хотів цю дитину. Коли він потрапив у лікарню, свідок з [PERSON] та [PERSON] поїхали у лікарню, купували ліки. Поминки були вдома у [PERSON], яка добре ставилась до позивачки та називала її донькою. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знала [PERSON] з дитинства, дружила з ним. Він жив з [PERSON] 10 років тому, і після останнього звільнення з місць позбавлення волі знову став жити з позивачкою в неї вдома, мав ключі від квартири. Свідок разом з ними зустрічала Новий 2012 рік. Вдома він ходив у білизні, в квартирі були його тапці та бритва. Саме [PERSON] повідомив свідку про вагітність позивачки, якій він був дуже радий. Коли [PERSON] був п*яний, позивачка з ним сварилась і тоді він ночував у матері. Свідок [PERSON] пояснила суду що вона давно знає [PERSON] До засудження він жив разом з [PERSON] у своїй квартирі, де жила його матір, та у квартирі [PERSON] Він був дуже радий, коли [PERSON] завагітніла. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона познайомилась з [PERSON] у 2003 р., пои цьому він назвав себе чоловіком позивачки. В серпні 2012 р. свідок приїхала до матері позивачки привітати її з днем народження. [PERSON] була вагітна, через що у [PERSON] сяяли очі від щастя, казав, що ось і вони дочекались, майбутнє батьківство його надихало, він казав, що необхідно зареєструвати шлюб, але позивачка відмовляється. Він чекав цю дитину, визнавав своєю, купив дитяче ліжко, потім диван. Вони жили в квартирі [PERSON], і в 2012 р. свідок зі своїм чоловіком приходили до них у гості. Крім того, у 2012 р. чоловік свідка встановив у цій квартирі кондиціонер. При цьому [PERSON] вдома не було, вдома був [PERSON] Свідок працювала у супермаркеті, куди [PERSON] приходив за продуктами, які купував для них. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона з дитинства дружила з [PERSON] Коли він знаходився в місцях позбавлення волі, свідок бачила, як позивачка, з якою вона у той час не була знайома, приходила до його матері з сумками та передавала йому передачі. Після звільнення, у квітні-травні 2011 р., він їх познайомив, при цьому назвав позивачку своєю коханою жінкою. Вони жили в неї, вона працювала і він зустрічав її з роботи. Вони разом купили диван, дитяче ліжко, про що свідку розповідав померлий. В кінці 2011 р. вони позичили в неї гроші, потім віддали борг. Вони завжди були разом. Свідок також була вдома в його квартирі. Його мати добре ставилась до позивачки, обожнювала її. [PERSON] вважав дитиною своєю, хотів та чекав дитину, гладив позивачку по животу. [PERSON], допитана за життя в якості первісного відповідача, пояснила суду, що її син та позивачка дружила, вони постійно зустрічались, коли він не перебував у місцях позбавлення волі, але разом не проживали. Син з нею ([PERSON]В.) жив у своїй квартирі, а позивачка - у своїй. Її мати була проти їх зустрічей, сварила позивачку. Позивачка приходила до них додому, під час хвороби сина вона щодня їх відвідувала, на прохання [PERSON] викликала швидку медичну допомоги. За таких обставин суд вважає, що позивачем були надані достатні докази, які засвідчують походження малолітнього [PERSON] від [PERSON], у звязку з чим задовольняє позовні вимоги в частині щодо встановлення факту батьківства дитини , з підстав, передбачених ч.1 ст.130, ч.2 ст..128 СК України. При цьому суд враховує, що позивачка не уникала від участі у проведенні генетичної експертизи, сприяла її проведенню, сплатила витрати замість відповідача, проте експерт не зміг відповісти на запитання суду у звязку з непридатністю наданого біологічного матеріалу, тобто з незалежних від позивачки причин. Посилання представника відповідачів [PERSON] про намір позивачки перервати вагітність у липні 2012 р. висновку суду не спростовує, оскільки психологічний стан вагітної жінки є особливим та вразливим. Вік позивачки, її матеріальний стан дійсно могли викликати у позивачки тимчасовий острах перед певними труднощами, повязаними з народженням дитини, проте вона їх переборола, як суд вважає, завдяки підтримки батька майбутньої дитини [PERSON] Крім того, переривання вагітності є правом жінки, і таке рішення вона має право прийняти всупереч думки батька майбутньої дитини або навіть не повідомляючи його про це. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання за малолітнім [PERSON] права власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], оскільки спадщина, яка відкрилась після його смерті у вигляді 1/2 частини спірної квартири, була прийнята його спадкоємцями першої черги за законом: сином [PERSON] - в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, та матір*ю [PERSON] - в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, в рівних частках кожним. Що стосується вимог про внесення змін до актового запису про народження [PERSON]- суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивач визначив процесуальний статус Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у справі як третю особу, права якої обмежені ст.27 ЦПК України, у звязку з чим рішення суду не може створювати відповідальності третьої особи перед позивачем. Більш того, встановлення батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження. В разі відмови органу РАЦС внести відповідні зміни до актового запису така відмова може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Так, матеріали справи містять дані про сплату позивачем судового збору щодо вимоги про визнання батьківства, а також забезпечення позову та забезпечення доказів, у загальному розмірі 580,60 грн. (229,40 грн. + 114,7 грн.+ 114,7 грн.+121,8 грн.), який має бути стягнуто з відповідачів на користь позивачки у рівних частках з кожного, тобто по 290,30 грн., оскільки вказана позовна вимога задоволена судом. Враховуючи вартість квартири, яка згідно Звіту КП «ХМБТІ» складає 494582 грн., вартість 1/4 частини спірної квартири становить 123645,50 грн., відтак, при поданні позову позивачка мала сплатити судовий збір у розмірі 1% від цієї суми, тобто 1236,45 грн. Оскільки на час подання позову вартість спірної квартири не була визначена, фактично сплата судового збору відстрочена до закінчення судового розгляду, у звязку з чим вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved