Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: ПАТ «Правекс-Банк», просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та [PERSON] був укладений шлюб 25.09.1977. За час спільного проживання в шлюбі за спільні кошти було придбане наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 338,8 кв.м. з надвірними спорудами і спорудами та земельна ділянка площею 0,0634 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності було зареєстроване за [PERSON] Зазначила, що вирішили оформити право власності на чоловіка, однак право спільної сумісної власності у подружжя на об'єкти спільної сумісної власності не припиняються. Отже, вважає, що у зв'язку з тим, що в даним момент спільне життя не склалося, спільно проживати не можуть, водночас [PERSON] відмовляється розділяти майно, тому позивач вирішила звернутися до суду. Позивач зазначила, що за період спільного проживання за спільні кошти було придбане наступне майно: земельна ділянка (договір купівлі продажу від 08.08.2006 ВЕА №233035 земельна ділянка 0,0634 га Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №908240) за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок (договір купівлі продажу 08.08.2006 ВЕА №233034 ) за адресою: [ADDRESS], що знаходяться на земельній ділянці 0,0634 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №908240; гараж за адресою: [ADDRESS], що знаходяться на земельній ділянці 0,0634 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД N9908240); гос блоки «д-1» та гос блок «д-2» (надбудова) і літня кухня, розташовані за адресою: [ADDRESS], що знаходяться на земельній ділянці 0,0634 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №908240). Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглядати у його відсутність, в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, надав заяву згідно якої просив суд слухати справу за його відсутності, в ході розгляду справи проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Острівецькою с/радою Уманського району Черкаської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). 08 серпня 2006 року [PERSON] було придбано земельну ділянку, площею 0,0634 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений 08.08.2006 приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2830 (а.с.11) та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №908240, виданий на ім'я [PERSON] (а.с.9-10). Крім того, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 08.08.2006 приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2834, [PERSON] придбав житловий будинок під номером [ADDRESS]. На земельній ділянці 576 кв.м., крім того лишки 45 кв.м., самовільно зайнятої землі 0 кв.м, розташовані: один цегляний житловий будинок 2006 року побудови загальною площею 336,00 кв.м., позначений на плані літ. «Г», гараж позначений на плані літ. «Д», та спорудження, позначені в технічній документації цифрами №1-4 (а.с.13). Право власності на вищевказане нерухоме майно за [PERSON] також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.15-24). Судом також встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2009 задоволено позов АКБ «Правекс-Банк», за яким стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 4768131 грн 16 коп, судового збору у сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.160-162). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Біляковського О.М. від 08.11.2010 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-2919, виданого 29.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] 4769951,16 грн (а.с.164). Також в матеріалах справи міститься постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження від 18.09.2012 на підставі виконавчого листа №2-2919, виданого 27.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] 4769951,16 грн (а.с.163). У підтвердження наявності кредитних зобов'язань [PERSON] в матеріалах справи міститься копія кредитного договору №411-010/08Ф від 05.09.2008 (а.с.135-141), копія додатку №1 до кредитного договору №411-010/08Ф від 05.09.2008 (а.с.142-143), копія договору іпотеки №411-010/08Ф, посвідченого 11.09.2008 приватним нотаріусом КМНО [PERSON], згідно якого предметом договору є нерухоме майно: житловий будинок літ. «Г» з надвірними будівлями і спорудами: госпблок (літ. «Д»), літня кухня (літ. «Е»), спорудження (№1-4), що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0634 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.148-156). Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п.24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи про неможливість поділу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, оскільки вказане майно перебуває в іпотеці, виходячи з того, що перебування вищевказаного майна в іпотеці не означає, що в судовому порядку не можна поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, тому що право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що вище вказане майно, на 1/2 частину якого просить визнати право власності позивач, є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за позивачем право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без їх поділу в натурі. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3 441,00 грн. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial