Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія номер 273 виданого 04.03.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. Вказаний будинок до продажу належав [PERSON] . У вказаному будинку значиться зареєстрованими, але не проживають родичі колишнього власника, а саме дружина [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] . Де на даний час проживають відповідачі їй не відомо. Оскільки відповідачі у вказаному будинку значаться зареєстрованими,але не проживають, а також у зв`язку з припиненням права власності колишнього власника право користування будинком втрачають і члени сім`ї колишнього власника. Оскільки позивач є власником вищевказаного будинку, відповідачі будучи зареєстрованими чинять позивачу перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а саме будинком [ADDRESS] , тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Представник позивача в останнє судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в заяві. Надала згоду на винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом строк, про причину неявки суд не сповістила. Від представника органу опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, крім того, надіслали висновок про доцільність визнання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] такими що втратили право користування житловим приміщенням За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія номер 273 виданого 04.03.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 04.03.2019 року за №158396619, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 27.02.2020 року за №16-21/354 вбачається що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими, але не проживають [PERSON] , неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] . Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом в становлено, що у будинку за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими але не проживають не повнолітні діти колишнього власника будинку. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з частиною 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків (або одного з них). Відповідно до ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В той же час ч. 3 ст. 29 ЦК визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З матеріалів справи встановлено, що позивач придбала на прилюдних торгах будинок [ADDRESS] , де колишнім власником вказаного будинку був [PERSON] , який після продажу будинку був знятий з місця реєстрації, однак у вказаному будинку залишилися зареєстрованими його дружина та двоє неповнолітніх дітей 17 та 11 років . Встановлено, що колишній власник спірного будинку [PERSON] , має у власності інше житло за адресою: [ADDRESS] на підтвердження чого позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачі у добровільному порядку знятися з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] не бажають. Відповідно до висновку наданого органом опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради від 15.07.2020 року №02-14-250-25 встанолено, що під час обстеження спеціалістами житлового будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено, що речі неповнолітніх дітей колишнього власника будинку відсутні, на засіданні комісії було розглянуто питання про втрату права користування неповнолітніми будинком за вищевказаною адресою, у ході розгляду встановлено, що [PERSON] та неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не є родичами позивача [PERSON] . Крім того, [PERSON] власного житла не має, проживає на з`ємній квартирі разом з дітьми, але відповідно до наданих органу опіки та піклування пояснень не заперечувала проти перереєстрації неповнолітніх дітей до батька [PERSON] , який має у власності 14/10 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Отже, Орган опіки та піклування вважає доцільним визнання неповнолітніх дітей [PERSON] ,2009 р.н., та [PERSON] , 2003 р.н., такими що втратили право користування житловим приміщенням, за умови одночасної перереєстрації неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] . З врахуванням встановлених обставин справи, висновку органу опіки та піклування про доцільність визнання неповнолітніх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщеннм, а також те, що відповідачі не є родичами позивача [PERSON] , не проживають у спірному будинку, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved