Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Згодом шлюб між ними був розірваний рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.04.2020 року. Проте, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших дітей та непрацездатних батьків не має та є працездатним. Оскільки відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, вона звернулася з позовом до суду. При цьому просить стягувати аліменти, починаючи з 27.12.2019 року, коли була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. 13.01.2020 року було відмовлено у видачі судового наказу, згідно ухвали суду, нею подана апеляційна скарга на ухвалу суду, яка була залишена без задоволення. Тому вважає, що наявні підстави для стягнення аліментів, починаючи з 27.12.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 31.08.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути без її участі, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, відзив на позов не подав. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено у судовому засіданні, 19.09.2010 року Виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 62, згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (а.с. 7). Згодом шлюб між сторонами був розірваний. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області № 1509 від 03.08.2021 року (а.с. 11). Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції\~\~про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно ч.1 ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між\~батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Беручи до уваги те, що позивач просить стягувати аліменти у частці від доходу батька дитини, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на\~одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивач у позовній заяві вказує, що нею була подана до суду заява про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13.01.2020 року [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.07.2021 року зазначену ухвалу залишено без змін (а.с. 8, 9-10). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В частині стягнення аліментів з 27.12.2019 року позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачу було відмовлено у видачі судового наказу, а у відповідності до положень ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин про вжиття заходів\~щодо одержання\~аліментів з\~відповідача та свідоме ухилення останнього від сплати аліментів впродовж часу після розірвання шлюбу. Тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів з 27.12.2019 року слід відмовити за недоведеністю. Оскільки позивач подала позов 13.08.2021 року, про що свідчить відмітка суду, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню саме з 13.08.2021 року. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, але підлягає задоволенню частково аліменти слід стягувати, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 13.08.2021 року. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial