Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 15 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 97. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра, внаслідок чого виникають постійні сварки, що й привело до розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з березня 2017 року, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає. Просить після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по оплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, оскільки вони з відповідачем із березня 2017 року припинили сімейно-шлюбні стосунки і разом не проживають, після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 15 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 97. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра, внаслідок чого виникають постійні сварки, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони з березня 2017 року фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини і просить суд розірвати шлюб між подружжям та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі задоволення позову судові витрати в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved