Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 12.07.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київській області, актовий запис № 6. Причиною розірвання шлюбу є розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого подружжя припинило шлюбні відносини. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просить малолітніх дітей проживати з нею. Понесені судові витрати по справі просить стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки не повідомила, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просить залишити їй прізвище « [PERSON] » та вказує, що судові витрати по справі відповідачем їй відшкодовано. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 12.07.2003 року було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київській області, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 6. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2 від 02.02.2006 року та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1351 від 19.09.2017 року. Причиною розірвання шлюбу є розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого подружжя припинило шлюбні відносини. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між подружжям, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] проживати з нею. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved