Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня реєстрації позову до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано 14.02.2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач не працює. Відповідач фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому взмозі сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 248014, виданим 02.09.2003 року виконкомом Бірюківської селищної ради Свердловського району Луганської області. Відповідно до довідки № 351 від 22.05.2015 р., виданої виконкомом Новорозсошанської сільською радою Новопсковського району неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з позивачем за адресою: вул. Леніна, 7 с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини, суду не надав, а також не надав інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки суд врахував, що відповідач є фізичною особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved