Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, в якому вказує, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя бабця склала заповіт та все своє майно заповіла [PERSON] Спадкоємцями першої черги є також батько позивачки [PERSON] , який не звертався у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що на даний момент вона звернулася у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини, проте їй було роз`яснено, що пропущено визначений законом шестимісячний строк для подання відповідної заяви. Одночасно позивачу повідомлено, що поновлення вказаного строку належить до компетенції лише суду, куди рекомендовано звернутись для вирішення даного питання. Причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач вважає поважною, оскільки вона перебувала за межами України. Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті бабці терміном у 6 місяців. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач судове засідання не прибув, подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні з оглянутої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Із копії заповіту, посвідченого 01.11.2013р. секретарем Мурованської сільської ради, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та все своє майно заповіла онуці - [PERSON] . Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №072669 встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Сокальської РДА від 27.01.2003р. №29 передано земельну ділянку площею 2,8961га в межах згідно з планом на території Мурованської сільської ради. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Судом встановлено, що позивач пропустила строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через те, що тривалий час перебувала за межами України, в свою чергу від прийняття спадщини після смерті бабці не відмовляється. Суд визнає, що зазначена позивачем причина пропуску строку для подання заяви прийняття спадщини є поважна та вважає, що їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved