Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 18.06.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Вказує, що з відповідачем проживають окремо, тому можна стверджувати, що шлюб існує формально, оскільки особисті відносини з відповідачем відсутні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 39-40). В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подала клопотання з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду подав заяву про визнання позову (а.с. 44, 45). З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 18.06.2014 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1220 (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Як убачається із прохальної частини позову, позивач просить судові витрати покласти на неї.

Outcome: approved