Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначє, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 26 січня 2007 року Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Шлюб існує лише у формальному вигляді і на сьогоднішній день між сторонами відсутнє взаєморозуміння, повага та нормальне спілкування. Спільне господарство не ведеться. Відповідач проживає окремо, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з нею. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Надання строку для примирення, на думку позивача, не виправить стан шлюбних відносин, оскільки попередні спроби примирення не принесли позитивних результатів, шлюбні відносини на протязі довгого періоду часу вже фактично припинені. Крім того, зазначає, що відповідач у добровільному порядку допомогу дитині не надає, просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~200,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в зазначеному розмірі заперечував через відсутність постійної роботи та мінливий дохід. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 січня 2007 року Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 1 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 053512 від 26 січня 2007 року) Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюбні відносини фактично припиненні. Сторони мешкають окремо. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 074158 від 21 травня 2007 року) батьком дитини записаний відповідач по справі. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від дитини, в добровільному порядку матеріальну допомоги дитині не надає. Домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. З аналізу змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що аліменти у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача може бути визначений, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід. При таких обставинах, враховуючи викладене, а також мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved