Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 10 жовтня 2007 р. вони з відповідачем уклали шлюб. [INFO] у шлюбі народився син, [PERSON] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 р. шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 р. з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Новомосковське об`єднання) від 20.05.2020 р., за період лютий 2018 р. - травень 2020 р. залишок боргу на 01.06.2020 р. складає 9747,09 грн. Відповідно до довідки-розрахунку Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області від 25.01.2019 р., за період з 2014 р. по 01.10.2018 р. нараховано до сплати аліментів в розмірі 35622,91 грн. Відповідач разом з дитиною не проживає, не займається його вихованням, участі у навчанні не приймає. Протягом тривалого часу відповідач не цікавиться своїм сином, також весь цей час його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток дитини. Така поведінка відповідача на її думку свідчить про те, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини. Оскільки неповнолітня дитина проживає постійно разом з нею та знаходяться на її утриманні, вона забезпечує її всім необхідним для нормального життя, купує продукти харчування, сезонний одяг, сплачує за навчання, покриває витрати на медичний догляд, звернулася до суду із вказаним позовом та прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Ухвалою від 10 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала задовольнити, позбавивши відповідача батьківських прав відносно їх спільного сина [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Причини неявки суду відповідач не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи Соборної районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмову заяву, в якій прохала справу розглядати без участі представника, прохала задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Також надала письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій прохала у зв`язку зі службовою необхідністю розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі заяви позивача та наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, паспорт серія [NUMBER] , виданий 25 грудня 2007 р. Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, РНОКПП [NUMBER] . (а. с. 7, 12-зворот). [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Жданівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, паспорт серія [NUMBER] , виданий 16 січня 1997 р. Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП [NUMBER] . (а. с. 8, 12-зворот). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10 жовтня 2007 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 жовтня 2007 р. (а. с. 9). Від вказаного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16. (а. с. 10). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. (а. с. 11). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини. (а. с. 12). У звіті про здійснені відрахування та виплати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відносно [PERSON] , за період лютий 2018 р. - травень 2020 р. залишок боргу на 01.06.2020 р. складає 9747,09 грн. (а. с. 13). Відповідно до довідки-розрахунку Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області, згідно довідки ТОВ «СБТ СІСТЕМЗ Україна» від 24.01.2019 р. № 326 та розрахунку державного виконавця та матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/179/389 від 12.07.2013 р., виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення щомісячно аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період із 2014 р. по 01.10.2018 р. нараховано до сплати аліментів в розмірі 35622,91 грн. (а. с. 14). Згідно письмового висновку вих. № 142/05-38 від 22.10.2020 р. виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 76-77). У своїх письмових поясненнях спільний син сторін по справі [PERSON] вказує на дуже добрі стосунки зі своєю матір`ю та її про нього піклування. Одночасно зазначає про те, що батько зовсім не цікавиться його життям та не турбується про нього. (а. с. 78). Згідно наданих письмових пояснень лікаря загальної практики - сімейної медицини [PERSON] , вона знає [PERSON] та її сина [PERSON] з 08 квітня 2020 р., коли вони вперше з`явилися для заключення договору-декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Дитина весь час проживає зі своєю матір`ю, яка займається вихованням сина та слідкує за його здоров`ям. Дитина забезпечена всім необхідним, має окрему кімнату. За медичною допомогою до неї зверталася [PERSON] 12 серпня 2020 р. з приводу планового медичного огляду дитини. Батька [PERSON] , [PERSON] , вона не знає, з сином не приходив до медичного закладу, про стан здоров`я не цікавився. (а. с. 79, 80, 81) На підставі заяви [PERSON] з метою з`ясування умов проживання, 29 липня 2020 р. складено Акт обстеження умов проживання, проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , адреса проживання [ADDRESS] . Житло розміщене на 7 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 1 кімнати приблизно площею 10 м. кв. (житлова площа кімнати). Умови проживання дитини: санітарний стан задовільний, є меблі для проживання, є газо-, водо-, електропостачання. Для дитини є місце для сну, місце для навчання, є одяг, продукти харчування. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] проживає з дитиною, займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Зі слів [PERSON] , він давно бачив батька, останній не приїздить до нього, не цікавиться його справами. Мати приділяє достатньо уваги синові. (а. с. 82). У своїх письмових поясненнях [PERSON] зазначає, що вона є бабусею [PERSON] , проживає в одному під`їзді з [PERSON] . Коли вони з дочкою перебували у шлюбі, то він погано до неї ставився, влаштовував сварки. Після нарахування йому до сплати аліментів, [PERSON] став агресивним та почав переслідувати їх родину. Як батько не бере участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться його життям, не приділяє увагу дитині, не допомагає матеріально. (а. с. 83-85). Дід [PERSON] , [PERSON] , вказав у своїх письмових поясненнях, що коли відповідач перебував у шлюбі з його дочкою, то неодноразово влаштовував сварки та бійки в присутності його онука. Фінансової допомоги [PERSON] не надає, сином не цікавиться. Погано ставиться до їх родини. Навіть коли онук був у діда з бабою, а батько живе поруч із ними, то останній навіть ні разу не говорив з дитиною. (а. с. 86, 87) Згідно письмових пояснень [PERSON] , класного керівника [PERSON] , який навчається у 7-А класі КЗО НВК № 66, з моменту знайомства з дитиною 01.09.2018 р. на батьківських зборах та позакласних заходах, при вирішенні поточних питань спілкувалась виключно з матір`ю дитини - [PERSON] . За два навчальних роки батько дитини жодного разу не з`явився у школі, не зателефонував, не цікавився здобутками [PERSON] . На її погляд, [PERSON] дитина вихована, відкрита до спілкування, охайна, доглянута, розвинена на рівні своїх однолітків. Сумлінно працює на уроках, завжди старанно виконує домашні вправи та завдання. Відвідування школи відбувається постійно, пропусків з неповажної причини немає. (а. с. 88, 89-90). У своїх письмових поясненнях [PERSON] вказує, що є сусідкою [PERSON] та її сина [PERSON] . За весь час їх проживання з 2014 р. вона не бачила участі батька, [PERSON] , в житті сім`ї та дитини. Лише один раз - 1 вересня 2014 р. він приїхав, коли син ішов у перший клас. Участі у житті сина батько не бере, в канікули та вихідні дні для сина він теж н має часу. Мати [PERSON] виховала чудового, розумного та чуйного сина. Вона намагається дати сину все найкраще, різносторонньо розвиває сина - навчання в музичній школі (гітара), плавання, англійська мова. (а. с. 91-92, 93-95). Відповідно до письмового пояснення [PERSON] , тітки [PERSON] , з того часу, як її сестра розлучилася з чоловіком, вона виховує сина одна. Ніколи не бачила, щоб [PERSON] брав участь у вихованні сина, не приходив до школи, не цікавився його успіхами у навчанні, негативно впливає на емоційний стан сина. (а. с. 96, 97). Сусідка відповідача [PERSON] . [PERSON] письмово пояснила, що проживає з ним в одному будинку. За весь час проживання в будинку він майже не спілкувався з усіма сусідами, вів замкнутий спосіб життя. В цьому ж будинку проживають і батьки його колишньої дружини. Коли онук [PERSON] на період шкільних канікул гостює у них, то з боку [PERSON] не помічала належного батьківського піклування, при зустрічі з сином він проходить мовчки, не звертаючи на нього уваги. [PERSON] та його родина не знаходять спільної мови із сусідами, поводяться агресивно, вчиняють безпідставні сварки. Тож усі мешканці під`їзду, де живе [PERSON] , його дружина та родина, знаходяться постійно в психологічно напруженому стані. (а. с. 98, 99). Інша сусідка [PERSON] . [PERSON] письмово пояснила, що він проживає на другому поверсі над її квартирою. На канікулах [PERSON] перебуває у діда та баби: [PERSON] та [PERSON] . Проходячи повз дітей, які граються коло будинку, [PERSON] не звертає уваги, що з ними перебуває і його син, не вітається з ним, не говорить, не запрошує піти з ним на спортивний майданчик. Взагалі [PERSON] веде замкнутий спосіб життя, з сусідами протягом свого проживання в будинку ні з ким не спілкувався. Він та його теперішня дружина проявляли агресивну поведінку до його колишньої дружини та її батьків, що й спричинило їхній від`їзд в інше місце проживання. (а. с. 100, 101) У своїх письмових поясненнях [PERSON] вказує, що проживає у приватному будинку поруч із будинком, де мешкає [PERSON] , щодня спілкується із мешканцями цього будинку. Син [PERSON] [PERSON] в періоди шкільних канікул знаходиться в діда та баби [PERSON] та [PERSON] . За час перебування там дитини, жодного разу не бачила батьківської уваги та піклування з боку [PERSON] відносно сина. [PERSON] веде замкнутий спосіб життя, майже ні з ким із сусідів не спілкувався. Але за останні 2,5 роки почав сварки із сусідами разом зі своєю теперішньою дружиною, яка проживає в цьому ж під`їзді разом з батьками. Після сварок неодноразово приїжджали працівники поліції, бувало що й декілька разів на день. Неспокій усіх мешканців під`їзду, де проживає [PERSON] , продовжується і по теперішній час. (а. с. 102). Згідно письмових пояснень [PERSON] , вона протягом шести років працює в одному колективі з [PERSON] та знаходиться у дружніх стосунках. За цей період впевнилася, що вона є дуже відповідальною людиною як на роботі, так і матір`ю для свого сина [PERSON] . Хлопчик завжди охайний, товариський, легко йде на контакт, дуже розвинутий, крім гарного навчання в школі займається багатьма додатковими зайняттями для свого розвитку. Дитина дуже захоплюється грою на гітарі, плаванням в басейні, а також вивченням іноземних мов. Не зважаючи на свій малий вік, [PERSON] поважає і розуміє тяжку працю своїх рідних і намагається допомагати в міру своїх сил. Наскільки знає [PERSON] , та намагається зробити все, що в її силах, щоб надати сину все необхідне для його життя у суспільстві. Приділяє належну увагу вихованню, проводить виховні бесіди, допомагає відкрити нові вміння та навички, організовує спільний відпочинок, в сім`ї панує дружба і взаєморозуміння. Але для того, щоб надати все це своєму сину, [PERSON] дуже тяжко і багато працює, тому що немає допомоги від рідного батька [PERSON] , який не приймає участі в житті і розвитку дитини. Не цікавиться його захопленнями, інтересами, не проводить з дитиною вільний час, навіть день народження [PERSON] проводить лише з матір`ю і рідними (бабусею і дідусем) [PERSON] . (а. с. 103, 104). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п. 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В матеріалах справи, як доказ винної поведінки відповідача по відношенню до неповнолітньої дитини, який проявився в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, свідчать акт обстеження умов проживання, висновок служби у справах дітей та письмові пояснення. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 р. у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його долею, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально сину не допомагає, тобто жодного контакту з ним не підтримує. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на спілкування з дитиною та її утримання чи виховання не робив, а навпаки свідомо не бажає цього, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно сина, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати сина, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved