Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до Мар'їнського районного суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на гараж А-1, загальною площею 25,5 кв.м., в тому числі основною площею 25,5 кв.м. з погребом «ап» та сараєм Б-1 по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В 1986 році з дозволу керівництва Мар»їнської загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів № 3 ім. А.С. Макаренко Донецької міської ради, як його робітник на землі, що належить школи інтернату біля будинку, в якому мешкає, побудувала гараж на [ADDRESS]. Після закінчення будівництва гаражу, позивач не зареєструвала право власності на гараж в БТІ у встановленому законом порядку. У 2011 році позивач вирішила зареєструвати право власності на гараж. В серпні 2011 року позивач звернулася до виконкому Мар»їнської міської ради із заявою про визнання права власності на будову гаражу А-1 загальною площею 25,5 кв.м. з погребом «ап» та сараєм Б-1 по [ADDRESS]. Рішенням виконкому Мар»їнської міської ради від 31 серпня 2011 року № 160 позивачу було відмовлено в оформленні права власності на будову гаражу. Це зумовило позивача звернутись з вказаним позовом до суду. Від Позивача до суду надійшла заява, у якій він вказує, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Від Відповідача надійшла заява в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] вони не заперечують та просять розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши надані позивачем докази, матеріали справи суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У той же час Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], про що свідчить його заява . Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. У відповідності до ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналізуючи викладене, беручи до уваги надані докази, та викладені обставини суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та надані докази, на підставі ст.ст.16,331, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved