Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладеного між нею та відповідачем, а також визнати за нею право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказаний Договір 15.03.1999 року був зареєстрований на Товарній біржі «Криворізька» за №001/444-Н. За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак в даний час з'ясувалось, що згідно діючого законодавства Договір купівлі-продажу нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між нею та відповідачем була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови і жодна із сторін спеціально не ухилялась від його нотаріального посвідчення, що і є підставами для визнання цього Договору дійсним. Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 15.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме квартири [ADDRESS]. Цей Договір був укладений у виконання біржового контракту та зареєстрований за №001/444-Н на Товарній біржі «Криворізька», а 31.05.1999 року вказана квартира була зареєстрована за позивачем у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі були зроблені відповідні записи (а.с.3). Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, оскільки, відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд вважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Що ж до позовних вимог у частині визнання за позивачем права власності на вказану квартиру, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки квартира [ADDRESS] вже зареєстрована за позивачем у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі зроблені відповідні записи (а.с.7 зі зворот.боку). Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial