Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1500грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні своїх доводів позивач зазначає, що з 01.06.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду 16.11.2017, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Ще до розірвання шлюбу відповідач певний час не проживав разом із позивачем та дитиною та остання перебувала на утриманні матері. Після розірвання шлюбу, батьки дитини проживають окремо. Позивач несе підвищені витрати на утримання доньки, оскільки дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, займається танцями тощо, на що потрібні кошти. відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату. Відповідачем наданий відзив на позов, із якого вбачається, що останній визнає позовні вимоги частково, а саме, у визначені розміру аліментів на утримання доньки в сумі 746грн., що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, бере участь у вихованні дитини, має дохід у межах 1500-2000грн. та рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.12.2009 стягуються аліменти на утримання старшої доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вищевикладені обставини і вимоги уточненого позову, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засідання з вимогами уточненого позову погодився частково. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 по 16.11.2017. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження (а.с. 2-4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу (далі СК) України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що батько дитини проживає окремо від позивача та доньки, позивач мешкає самостійно виховує і утримує дитину, з відповідача стягуються аліменти за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.12.2009 (а.с.30). Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у Ії утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правил ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Так, судом встановлено, що відповідач працює зубним техніком у ТОВ «КАРТА УІП» та отримує заробітну плату (а.с.29). Позивач несе витрати у звязку із відвідуванням доньки дошкільного закладу, гуртку танців (а.с.19-21). З боку відповідача надано квитанції про сплату аліментів на користь «Чумаченко», між тим, не є зрозумілим, чи на користь саме позивач по вказаній справі. Надання фотознімків, із яких вбачається спілкування з дитиною, не є належними доказами у підтвердження заперечень щодо вимог позову і підставами для зменшення розміру аліментів. Посилання відповідача на погіршення стану здоровя тощо жодним належним та переконливим доказом не підтверджено. Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням майнового стану сторін, наданих доказів на підтверджених своїх доводів, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 1500грн., що є способом захисту права малолітньої дитини на належне утримання та забезпечення ї інтересів. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України на відповідача покладається сплата судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved