Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5964 гривень . Обгрунтовуючи позов, що 22.04.2010 року між сторонами шлюб розірвано. Від цього шлюбу відповідач та позивач мають дитину- Мельник [PERSON] [INFO]. Рішенням Здолбунівського районного суду від 03.11.2009 року №2-1316/09 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно починаючи з 07.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. В зв»язку з тим , що дитина потребує постійних матеріальних витрат , змінився рівень життя , зросли ціни на продукти харчування та товари щоденного вжитку, просить збільшити розмір аліментів з 400 гривень до 930 грн. На даний момент у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини що і змусило позивача звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з» явились, на адресу суду надійшла заяву від 22.03.2018 року, де остання зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи її без участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі не надав до суду відзив, в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, що стверджується оголошенням на офіційному сайті Здолбунівського районного суду. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою п» ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Здолбунівського районного суду від 03.11.2009 року [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 400 ( чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 07.10.2009 року і до повноліття доньки. Згідно довідки Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби від 20.1.2017 року заборгованість станом на 01.11.2017 року по аліментах становить 33\~209, 93 гривень. Разом з тим за період з грудня 2013 року по грудень 2017 року неустойка на стягнення аліментів становить 5\~964 гривень. Відповідно до ч.1\~ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року: З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов» язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. У відповідності до ч.3 ст. 195 СК України \~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Будь-якого іншого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів суду не надано. Як роз'яснено у п.22\~Постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3» Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбаченного статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Отже, стягнення неустойки можливе лише у випадку виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, якщо особа ухилялась від сплати аліментів, знаходилась у розшуку та інше. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності його вини при виникненні заборгованості. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 5\~964 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved