Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача посилаючись на те, що сторони мають дітей [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти навчаються у приватній школі, щорічна оплата складає 5 000 грн. за одну дитину, також щоденно необхідно кошти на їх проїзд та харчування у школі. Сини відвідують гуртки, що також потребує придбання відповідного одягу та взуття для тренувань, оплату поїздок за межі країни на змагання. Необхідні кошти на щорічне оздоровлення дітей, придбання сезонного одягу та взуття,оплату орендованої квартири. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів у розмірі 7 000 грн. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження . Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року призначено розгляд справи з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила задовольнити. Відзив щодо часткового визнання позовних вимог відповідачем в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку не визнала та пояснила, що відповідач має і інші неофіційні доходи. Представник відповідача частково визнав позовні вимоги та пояснив, що відповідачем надавалась добровільна допомога на утримання дітей, що підтверджується наданими ксерокопіями квитанцій. Відповідач згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Крім заробітної плати інших доходів немає. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідив докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. На підставі статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу № 4 Декларації прав дитини, ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 141,155 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. ст. 180, 182 СК України. Позивач [PERSON] звертається до суду щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, представником відповідача наголошено, що відповідач [PERSON] працює, а тому просив стягувати аліменти у частці від заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів, а саме з твердої грошової суми на частку від заробітку є вихід за межі заявлених позовних вимог, що не входить до компетенції суду. Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. З врахуванням доказів, які надані сторонами на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 3 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 11 лютого2019 року. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial