Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, зазначивши, що 21 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11274300000. Розмір основного зобов'язання склав 200\~000,00 доларів США, процентна ставка 13,90%, термін виконання до 21.12.2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між нею та банківською установою було укладено Договір іпотеки №73652/5450 від 21.12.2007 року, за яким в іпотеку передавалися належній їй на праві власності: житловий будинок, загальною площею 255,1 кв.м., що знаходиться за адресою:Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.. Річна, 40; та земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221484001:02:006:067, за тією ж адресою. В подальшому, між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року, а також Договір факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, за якими відбулося відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, на користь останнього. 28 березня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, провела державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.. Річна, 40, та земельну ділянку, за цією ж адресою, за ТОВ «Кей-Колект». У звязку з наведеним, заявник вважає, що нотаріус не мав права здійснювати перереєстрацію прав власності на предмет іпотеки через необхідність укладання окремого договору між нею та ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» про задоволення вимог іпотекодержателя. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності причин неявки суду не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, просить відмовити в задоволенні позову. Треті особи в судове засідання не зявились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.1\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 і 3\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.ст.\~2,\~4,\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з положень ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (на далі «Закон»), у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення ст.3 Закону передбачають, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до положень ст.33 Закону та ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. З урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Положеннями п.39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що згідно виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року передбачено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В правовій позиції постанови Верховного суду України від 28 вересня 2016 року у справі 6-1243цс16 зазначено, що відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ст.512\~ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з положеннями ст.513 ЦК України, правочин щодо зміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Положеннями ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно з положеннями ст.516 ЦК України,\~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~положень ст.517 ЦК України,\~первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до положень ч.3 ст.24 Закону, правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11274300000, за яким розмір основного зобов'язання склав 200\~000,00 доларів США, процентна ставка 13,90 %, з терміном виконання до 21 грудня 2017 року (т.1 а.с.50-55). На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком 21 грудня 2007 року було укладено Договір іпотеки № 73652/5450 (т.1 а.с.56-57), за яким в іпотеку передавалися: житловий будинок, загальною площею 255,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.Річна, 40, та є власністю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1с-284 від 27 лютого 2007 року, право власності зареєстровано в Васильківському міжрайонному БТІ в Реєстрі прав власності на обєкти нерухомого майна за реєстраційним номером 17779252 та записано в реєстраційну книгу 1-128 за №146 (т.1 а.с.62); земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221484001:02:006:0067, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.. Річна, 40, та є власністю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 796484, що виданий на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою Київською держаною нотаріальною конторою за реєстровим №2с-2322 від 02 жовтня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 жовтня 2007 року за номером 010732600617. Як вбачається з положень п.5.2.1 зазначеного Договору, передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; п.5.2.2 отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки в будь-якій спосіб на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, у порядку, встановленому Законом України « Про іпотеку» (т.1 а.с.57). 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року, а також Договір факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, за якими відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором відповідно, на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (т.1 а.с.140-148). На адресу позивача 06.01.2014 року ТОВ «Кей-Колект» було направлено Повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 149). На підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (т.1 а.с.120, 123), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: ?індексний номер: 56069200 від 28.03.2016 року, про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на житловий будинок, загальною площею 255,1 кв.м., житловою площею 67,4 кв.м., розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.. Річна, 40 (т.1 а.с.122); ?індексний номер: 56070515 від 28.03.2016 року, право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», земельну ділянку, кадастровий № 3221484001:02:006:0067, загальною площею 0,25 га, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул.. Річна, 40 (т.1 а.с.125). Таким чином, оскільки Договір іпотеки між Позивачем та банком містить застереження щодо порядку задоволення вимог іпотекодержателя, та реєстрація його права власності на предмет іпотеки здійснюється лише за окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який між сторонами не укладався, дії приватного нотаріуса про здійснення спірних реєстраційних дій суперечать вищезазначеним вимогам законодавства, підлягають визнанню неправомірними з їх скасуванням, та зобовязанням нотаріуса скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджені письмовими доказами, а саме, в розмірі 2\~592,40 грн. На підставі та

Outcome: approved