Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 08 вересня 2004 року, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Шлюб між ними розірвано згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 р. За час спільного проживання в шлюбі позивач з відповідачем 29.02.2012 року, згідно договору купівлі-продажу, придбали гараж Г-26, загальною площею 22,4 кв.м., що знаходиться в м.калуш по вул. Хіміків та квартира №142 в м.Калуш по вул. Б.Хмельницького, 19 Івано-Франківської області, і дане майно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому позивач звернувся із позовом до суду про його поділ, згідно якого просить визнати за нею право на 1/2 частину вказаного гаражу та квартири і визнати по ? частині вказаного майна за відповідачем [PERSON] Позивачка в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав в судове засідання заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калуського міського управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.7). На даний час шлюб між ними розірвано, згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016р. (а.с.7). Від шлюбу у них народилося двоє дітей дочка тетяна, [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Під час перебування у шлюбі, а саме 29.02.2012 року, позивачка [PERSON] уклала договір купівлі-продажу, згідно якого придбала гараж, Г-26, що занходиться в м.Калуш по вул. Хіміків, Г-26 Івано-Франківської області (а.с.8-10). Згідно висновку №4216 від 14.02.2017 року Консалтиногового підприємства «Фінсервіс» вартість гаража Г-26 складає 54083 грн. (а.с.16). У відповідності до Інформаційної довіди з Державного реєстру нерухомого майна від 08.02.2017 року за [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира в [INFO] на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2016 року (а.с.11) і у відповідності до нотаріально посвідченої заяви від 14.07.2016 року [PERSON] надала згоду [PERSON] на придбання вказаної квартири за кошти набуті ними в період перебування їх в зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звідси, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до зазначеної норми воно вважається таким, що належить подружжю. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ст.ст. 60, 69 СК України, ч.ч. 2, 3 ст. 325, ст. 368 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, що\~ сторони не заперечуєть, що вказане майно, яке підлагає поділу, а саме гараж в м. Калуш по вул. Хіміків, Г-26 та квартира в м.Калуш по вул. Б.Хмельницького, 19/142, є їх спільно набутим майном. Таким чином, оскільки гараж в м. Калуш по вул. Хіміків, Г-26 та квартира в м.Калуш по вул. Б.Хмельницького, 19/142 Івано-Франківської області були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, і незалежно від того хто і скільки (дружина чи чоловік) вніс кошти на їхнє придбання то\~ належить позивачу та відповідачеві на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України та ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що частки кожного із подружжя є рівними.\~ Поділ майна між [PERSON] та [PERSON] як спільного майна подружжя, а саме гаражу в м. Калуш по вул. Хіміків, Г-26 та квартири в м.Калуш по вул. Б.Хмельницького, 19/142 Івано-Франківської області слід провести, визнавши за кожним із них право на 1/2 частину даного майна. На підставі викладеного, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved