Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходів) відповідача до повноліття сина, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що раніше перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Добровільно жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у додаткових витратах не приймає. Вона працює медичною сестрою в Пісківській СЛАЗПСМ та отримує незначний дохід, тому їй самій важко утримувати сина, оскільки левова частка заробітної плати йде на придбання ліків та одягу для дитини, їжі та оплату комунальних послуг. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших стягнень з аліментів, непрацездатних дружини, батьків, дітей не має. У зв'язку з вищевикладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20 грудня 2017 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред'явив. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 15.01.2011 по 20.06.2017 перебували у шлюбі. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30.05.2017, яке набрало законної сили 20.06.2017, шлюб між ними розірвано. Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER], виданим 11.07.2011 Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Відповідно до довідки, виданої 17.11.2017 виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області за вих. №2597, позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає син [PERSON] Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов'язок відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини, та проживає окремо від неї, сплачувати аліменти на її утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати дитину не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved