Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику та стягнення надбавок та уточнивши свої позовні вимоги просить: стягнути з відповідача [PERSON] районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на її користь середній заробіток за затримку виплати сум при звільненні, за весь час затримки, з часу її звільнення - 02 лютого 2018 року по час фактичної виплати відповідачем зазначених коштів - по 02 березня 2018 року, у розмірі 3694,14 гри. (три тисячі шістсот девяносто чотири грн. 14 коп.); стягнути з відповідача [PERSON] районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на її користь заборговану надбавку за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн. на час її скасування) за період з 01 червня 2015 року по день її звільнення - по 02 лютого 2018 року, у розмірі 19197,00 грн. (девятнадцять тисяч сто девяносто сім грн. 00 коп.) та стягнути з відповідача судові витрати по справі згідно квитанцій. Свої вимоги аргументує тим, що наказом відповідача вона була прийнята на посаду лаборанта. У 2002 році вона досягла віку на пільгову пенсію, отримувала пільгову пенсію, але продовжувала працювати у відповідача. Працюючи у відповідача на вищевказаній посаді вона отримувала заробітну плату з відповідними надбавками, а з червня місяця 2015 року відповідач почав виплачувати їй занижену заробітну плату, але у звязку з чим повязане дане зниження заробітної плати відповідач не пояснив. Наказом від 02 лютого 2018 року відповідача вона була звільнена з роботи за власним бажанням, але відповідач не провів всіх розрахунків при звільненні, тому вона звернулась зі скаргою на відповідача до Управління Держпраці у Чернігівській області, яке провело перевірку дотримання відповідачем трудового законодавства. Про результати звернення вона була повідомлена листом, в якому зазначалось, що відповідач не в повній мірі провів з нею розрахунки, чим порушено вимогист.116, 117 КЗпП України. Не дивлячись на перевірки Управління Держпраці у Чернігівській області та виявлені порушення трудового законодавства, відповідач ігнорує виявлені порушення, належні їй кошти не виплачує, за таких обставин вона вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що наказом №19 від 07 березня 1973 року відповідача [PERSON] районна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (на той час [PERSON] ветлабораторія) позивач була прийнята на роботу до відповідача на посаду лаборанта. У 2002 році вона досягла віку на пільгову пенсію, отримувала пільгову пенсію, але продовжувала працювати у відповідача. Працюючи у відповідача на вищевказаній посаді вона отримувала заробітну плату з відповідними надбавками: 30% (442,20 грн.) надбавка за складність і напруженість, 8% (117,92 грн.) надбавка за шкідливі умови праці. З червня місяця 2015 року відповідач почав виплачувати їй занижену заробітну плату, але у звязку з чим повязане дане зниження заробітної плати відповідач не пояснив. Наказом №1 від 02 лютого 2018 року відповідача вона була звільнена з роботи за власним бажанням ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці. Відповідач хоча і звільнив її з роботи, але заробітну плату, як звільненому працівникові, не виплачував, не надав відповідач і інформації про причини заниження заробітної плати з 01 червня 2015 року. За таких обставин вона вимушена була звернутись зі скаргою на відповідача до Управління Держпраці у Чернігівській області, яке провело перевірку дотримання відповідачем трудового законодавства. Про результати звернення вона була повідомлена Управлінням Держпраці у Чернігівській області листом №183/25-348/12/1607 від 19,03.2018 року, в якому зазначалось, що наказом №18 від 03.06.2015 року відповідача, у звязку зі зменшенням досліджень, навантаження на працівників лабораторії, обсягу роботи, з працівників, в тому числі і з неї, знято надбавку за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн.), але її не було повідомлено про зміну істотних умов праці за два місяці, чим порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України, ст.103 КЗпП України; крім того, звільнена вона була 02 лютого 2018 року, але розрахункові кошти їй були перераховані на картковий рахунок 02 березня 2018 року платіжним дорученням №20 від 08 лютого 2018 року, чим порушено вимоги 4.1 ст.116 КЗпП України, також їй не виплачений середній заробіток, за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушено вимоги ст.117 КЗпП України. Таким чином, відповідач [PERSON] районна державна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на протязі тривалого часу грубо порушувала її трудові та конституційні права, незаконно позбавила її встановлених надбавок, не провела з нею розрахунки в день звільнення. Не дивлячись на перевірки Управління Держпраці у Чернігівській області та виявлені порушення трудового законодавства, відповідач ігнорує виявлені порушення, належні їй кошти не виплачує, за таких обставин вона вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до сг.116 КЗпП України, при звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з Наказом №1 від 02 лютого 2018 року позивач була звільнена, що підтверджується записом у трудовій книжці. Згідно інформації Управління Держпраці у Чернігівській області розрахункові кошти їй були перераховані відповідачем на банківський рахунок 02 березня 2018 року, тобто, через один місяць після її звільнення. В ході перевірки Управління Держпраці у Чернігівської області була виявлена недоплата відповідачем незначної суми заробітної плати, тому під час перевірки відповідач здійснив їй ще одне перерахування на банківський рахунок незначної суми коштів (близько 100 грн.). Відповідно до ч.5 ст.24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів і їх черговості. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невчасної виплати працівникові сум при звільненні, на його користь стягується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після звільнення з роботи позивач ніде не працювала, заробітку не мала, тому вимагає стягнення середнього заробітку з відповідача за весь час затримки виплати їй заробітної плати при звільненні, з часу її звільнення - 02 лютого 2018 року по день її виплати - 02 березня 2018 року. Згідно довідки відповідача її середня заробітна плата перед звільненням становила 3694,14 грн. без відрахування податків, після її звільнення відповідач виплатив їй заборгованість по заробітній платі через місяць, тому до стягнення з відповідача на її користь підлягає сума 3694,14 грн. за час затримки виплати їй заробітної плати при звільненні. Середня заробітна плата позивача перед звільненням становила приблизно 4020,84 грн. без відрахування податків (3723,00 грн. мінімальна заробітна плата + 8% надбавка за шкідливі умови праці), крім того, Управлінням Держпраці у Чернігівській області перевірялась скарга позивача в частині заниження їй заробітної плати з 01 червня 2015 року, перевіркою було виявлено, що наказом №18 від 03.06.2015 року відповідач зняв з неї надбавку за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн.), але не повідомив її про зміну істотних умов праці за два місяці, чим порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України, ст.103 КЗпП України. Перевіркою Управління Держпраці у Чернігівській області було виявлено, що наказом №18 від 1)3.06.2015 року відповідач незаконно зняв з неї надбавку за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн.), але не повідомив її про зміну істотних умов праці за два місяці, чим порушив вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України, ет.103 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ст.103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідач вищезазначених норм закону не дотримався, своїм наказом №18 від 03.06.2015 року незаконно зняв з неї надбавку за складність, напруженість у роботі, змінив їй діючі умови оплати праці в бік погіршення, її про це не повідомив не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміну. Зняття відповідачем з неї надбавки за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн.) є незаконним. Згідно наданого відповідачем наказу №8 від 26.01.2015 року, розмір встановлених надбавок за вислугу років, складність і напруженість, та шкідливі умови праці, становив 30%- 442,20 грн., 8%-117,92 грн. Таким чином, відповідач має виплатити позивачу надбавки за весь час їх невиплати, тобто, з 01 червня 2015 року по день її звільнення, розмір заборгованості по надбавкам становить: за 2015 рік: надбавка в розмірі 442,20 грн. (30%) знята з 01.06.2015 року, виплата не проводилась 7 місяців, заборгованість становить: 442,20 грн. х 7 місяців - 3095,40 грн.; за 2016 рік: виплата надбавки (30%) не проводилась 12 місяців, заборгованість становить: 442,20 грн. х 12 місяців = 5306,40 грн.; за 2017 рік: виплата надбавки (30%) не проводилась 12 місяців, її оклад на той час становив 2768 грн., заборгованість становить: 2768 грн. х 30% = 830 грн. х 12 місяців = 9964,80 грн.; за 2018 рік: виплата надбавки (30%) не проводилась 1 місяць, розмір мого окладу на той час відповідач не надав, виходячи з окладу за 2017 рік, який становив 2768 грн., заборгованість становить: 2768 грн. х 30% = 830 грн. х 1 місяць - 830,40 грн. Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ст.103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Загальний розмір заборгованості відповідачем позивачу за надбавкою за складність, напруженість у роботі 30% за період з 01 червня 2015 року по день звільнення - по 02 лютого 2018 ' року становить 19197,00 грн. Відповідач вищезазначених норм закону не дотримався, своїм наказом №18 від 03.06.2015 року зняв з неї надбавку за складність, напруженість у роботі, змінив діючі умови оплати праці в бік погіршення, але не повідомив її не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Таким чином, зняття відповідачем з неї надбавки за складність, напруженість у роботі 30% (442,20 грн.) є незаконним. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позов задовольняється на користь позивача, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved