Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В позовній заяві вказала, що вона зареєстрована та проживає в [INFO]. Разом з нею в зазначеному житловому будинку зареєстровані її діти: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], її батько [PERSON] та її сестра [PERSON]. Власником будинку була її мати [PERSON], яка померла 23.06.2016 року. Відповідач в даному будинку не проживає з 2000 року в зв'язку з тим, що виїхала працювати за кордон до Угорщини, в 2003 році вийшла заміж і по даний час проживає в Угорщині. Відповідач була прописана в будинку № 74 по вул. Сільце в м. Каневі Черкаської області з 2010 року. Згідно законодавства їй належить частина спадщини, але так як фактично вона в будинку не проживала і на спадщину не претендує, вона втрачає право отримати спадщину на правах сумісного проживання з померлою [PERSON], отже повністю оформити спадщину без визнання судом того, що [PERSON] не проживала у вказаному будинку на момент смерті їх матері вони не можуть. Просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 74 по вул. Сільце в м. Каневі Черкаської області та зняти її з реєстрації. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить її позовні вимоги задовольнити, справу розглядати у її відсутність (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення судом. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.29). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: м. Канів, вул. Сільце, 74 Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 17 квітня 1984 року державним нотаріусом другої Канівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 454 (а.с.8,9). 23.06.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 280907 від 29.06.2016 року (а.с.10), згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45620652 від 01.11.2016 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №468-2016 після смерті [PERSON], яка померла 23.06.2016 року, спадкова справа зберігається в Канівській державній нотаріальній конторі ( а.с.35). Позивач [PERSON] є дочкою померлої 23.06.2016 року [PERSON], зареєстрована та проживає в [INFO]. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом. В ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. розяснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо наймач або члени його сім'ї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому будинку № 74 по вул. Сільце в м. Каневі Черкаської області починаючи з 2000 року, що підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] (а.с.16), і не оспорюється відповідачем. До суду надійшла заява [PERSON] (а.с.32) про те, що вона позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує права та інтересів інших осіб, а тому суд вважає за необхідне врахувати це при розгляді справи. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003року № 1382-IV - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи зі змісту ст. 30,35,36,118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобов'язані до вчинення певних дій, а тому позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача необхідно залишити без задоволення. Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 217 ЦПК України встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Таким чином, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та можливість їх часткового задоволення.

Outcome: partial