Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] , на її, позивача користь, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини його, відповідача, заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення нею навчання, але не довше часу досягнення нею двадцяти трьох річного віку. Позов обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2001р. її батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.03.2003р. шлюб між батьками розірвано, дитину [PERSON] залишено на вихованні з [PERSON] . З [PERSON] , на підставі виконавчого листа №2-1164 від 18.12.2003р. у примусовому порядку стягувались аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 05.12.2003р. і до повноліття. [INFO] їй виповнилось 18 років. На даний час вона навчається на 2-му курсі факультету ветеринарної медицини Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнології імені С.З. Гжицького (бюджетна основа денної форми навчання), термін навчання до липня 2024р., що підтверджується довідкою цього університету від 01.07.2020 р. № 723. Після досягнення нею повноліття відповідач добровільно не сплачує аліменти на її утримання, хоча може це робити, оскільки до цього часу він сплачував аліменти, є працездатним, офіційно працює на роботі. Самостійно забезпечити необхідні матеріальні потреби у зв`язку з навчанням та проживанням їй, позивачу, важко, вона потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість таку надавати. Просить позов задоволити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд позовні вимоги задоволити повністю. Повідомила, що за навчання вона не платить, але їй потрібні кошти на книжки, зошити, інструменти. Вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у її утриманні. Підтвердила, що світлини, подані відповідачем, підтверджують факт її відпочинку, але не всі стосуються поїздок за кордон. На декотрих з них вона є на балконі одного із помешкань в Україні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Вказує на те, що до досягнення повноліття позивачки він щомісячно сплачував на її утримання аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину. Наголошує на тому, що від другого шлюбу має двоє дітей: сина [PERSON] 2005 року народження та дочку [PERSON] 2012 року народження, з 05.12.2003 року щомісячно сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку. Аліменти стягувались в примусовому порядку, оскільки його колишня дружина не приймала від нього ніяких подарунків і коштів на утримання дитини в добровільному порядку, виганяла його з хати, не допускала до дочки, не дозволяла спілкуватися з нею. На сьогоднішній день він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. На даний момент він змушений матеріально піклуватися про двох своїх непрацездатних батьків, інвалідів III групи, оскільки вони часто хворіють, а їх пенсії не вистачає на ліки і прожиття. Крім того, через перелом правої плечової кістки у нього виникають проблеми зі здоров`ям, через що він змушений лікуватися. Він як державний службовець, не може мати і не має іншого доходу, не може займатися підприємницькою діяльністю. На праві власності йому належить квартира та земельна ділянка у м. Старий Самбір. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. Звертає увагу на те, що його колишня дружина офіційно працює, отримує зарплату, має у власності автомобіль, квартири, земельні ділянки, нежитлове приміщення. Просить врахувати дані обставини. В чергове судове засідання позивач не прибула, через свою матір [PERSON] подала заяву про те, що захворіла, просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про слухання справи без його участі, повністю заперечує позовні вимоги. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2001р. відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Відповідно до рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.03.2003р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ,дитину [PERSON] , позивача у справі, залишено на вихованні з [PERSON] . Згідно довідки №723 від 01.07.2020р., виданої деканом факультету ветеринарної медицини, позивач [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання на бюджетній основі факультету ветеринарної медицини Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького. Згідно даної довідки навчання закінчує в липні 2024р. Згідно з ч. 2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 вказаної норми закону, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ст. 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є пенсіонером по інвалідності третьої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Згідно копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачем до матеріалів справи долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221803033 від 27.08.2020р., згідно якої, позивачу та її матері, з якою вона проживає, на праві приватної власності належать земельні ділянки, квартири, нежитлове приміщення у [ADDRESS] . Дані відомості позивачкою не спростовано. Відповідач стверджує, що позивач з матір`ю частину нерухомого майна здають в оренду та отримують прибуток. Позивач даних обставин не заперечила та не спростувала. Відтак, суд, проаналізувавши обставини щодо наявності у позивача стипендії, доходів з оренди нерухомого майна, здатність матері забезпечувати прожитковий рівень позивача, стиль життя останньої, приходить до висновку, що позивач не потребує додаткових коштів на її утримання і зокрема у вигляді аліментів відповідача. Суд також приходить до висновку, що відповідач має обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, однак такий обов`язок врегульований законом і передбачає альтернативний підхід, що залежить від ряду обставин, пов`язаних із станом здоров`я, матеріального забезпечення, наявності на утриманні інших дітей та батьків. Відповідачем доведено усі ці обставини, а позивачем не спростовано. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з поданих суду доказів, позивачем не обґрунтовано позовні вимоги належними доказами, які б свідчили про те, що вона потребує додаткових витрат у зв`язку з навчанням. Натомість, відповідачем до матеріалів справи долучено документи, які свідчать про те, що він немає фінансової можливості сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Крім того, документи, долучені ним до відзиву на позовну заяву, вказують на те, що матір позивача [PERSON] має достатні фінансові можливості для утримання доньки [PERSON] . Доказів в спростування цих обставин, позивачкою не надано. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed