Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду в серпні 2015 року з позовом в якому зазначила, що вона є власником будинку № 32-а по пров. Червоному в м. Житомирі, яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 серпня 2015 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2015 року. Позивач обґрунтовуючи договір зазначає, що в зазначеному житловому будинку є зареєстрованим відповідач по справі [PERSON], який в будинку не проживає, проте з реєстраційного обліку не знявся. Реєстрація відповідача порушує право власності позивача та розпорядження частиною будинку. Позивач просить захистити її право власності і постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засіданні позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та третя особа не зявилися в судове засідання, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення в позові. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.08.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2015 року позивач є власником житлового будинку № 32-а по пров. Червоному в м. Житомирі /а.с.4-6/. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідач є сином колишньої власниці житлового будинку, будучи прописаним в будинку, фактично не проживає в ньому, тому втратив право користування житловим будинком. Останній не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Згідно будинкової книги за адресою: м. Житомир, пров. Червоний, 32-а, відповідач є зареєстрованими в зазначеному вище будинку / а.с. 7-8/. Судом встановлено, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин. Встановлених законом випадків збереження за ними права користування частиною будинку не встановлено. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України позивач, як власник спірної частини будинку, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1. ст. 321 ЦК України права власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Право власника порушене і підлягає захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved