overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 24.07.2006 року виконавчим комітетом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №10. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка: [PERSON] [INFO]. У позовній заяві позивач посилається на те, що з початку вересня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо, у зв'язку з чим в них склалися різне коло спілкування та сформувалися різні погляди на життя. Сторони спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить суд про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує просить задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.07.2006 року виконавчим комітетом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області актовий запис №10. (а.с.4) Від шлюбу у сторін народилася дочка: [PERSON] [INFO], що стверджено копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 22.09.2006 року (а.с.5) На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище «[PERSON]» Враховуючи вище зазначене суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був реєстрований 15.11.2010 року у Дзвиняцькі сільські раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу дітей у сторін немає. У позовній заяві позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаєморозуміння.Сторони спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій зазначила,що просить суд про розгляд справи у її відсутності. Позов підтрумує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2010 року у Дзвиняцькі сільські раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 9, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2010 року. (а.с.11) Від спільного шлюбу дітей у сторін немає. На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки суду невідомо яке прізвище бажає залишити за собою позивач після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище - «[PERSON]» Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був реєстрований 27.01.2007 року виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] [INFO]. У позовній заяві позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаєморозуміння. З березня 2014 року сторони спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у ньому. Просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив, зазначив, що йому відомо, що позивач на протязі двох років живе з іншим чоловіком. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.01.2007 року виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено (повторним) свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.08.2014 року .(а.с.4) За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] [INFO], що стверджено копією (повторного) свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 18.04.2014 року.(а.с.5) На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]» Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 01 вересня 2001 року у відділ реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №259. Від спільного подружнього проживання у них є син [PERSON], [INFO], якого просила залишити проживати з нею. З самого початку їхнього сімейного життя все було нормально, однак з часом відносини між ними погіршилися з вини відповідача, часто почали виникати сварки, суперечки, вони не могли дійти до згоди при вирішенні навіть простих побутових питань, а тому це все привело до фактичного розпаду сім'ї, яка існує формально. Надії на збереження сім'ї немає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій з позовними вимогами згідний і просить розглянути справу без його участі. Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] З позовної заяви та заяв сторін вбачається, що примирення неможливе. Наведені обставини свідчать, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сім'ю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище позивача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. Неповнолітню дитину необхідно залишити на проживання з позивачем. На підставі наведеного і ст.ст. 104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. В своїх позовних вимогах позивач пояснила, що [INFO] у шлюбі з відповідачем у неї народився син [PERSON], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на її утриманні. Тому позивач просить стягнути із відповідача аліменти на сина в розмірі ? частини від заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання подав заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Рішенням Кременецького районного суду від 20.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON],[INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановленого, що син [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. В своїх позовних вимогах позивач пояснила, що за час спільного проживання із відповідачем у громадянському шлюбі у неї народився син [PERSON],[INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач просить стягнути із відповідача аліменти на сина в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання подав заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Син [PERSON], [INFO] на даний час є неповнолітнім та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановленого, що син [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на користь їх дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки дочка досягла повноліття, навчається, тому потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі забезпечити її сама. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона працює завідуючою відділом соціального обслуговування, її заробітна плата становить 2100 грн., дочка отримує стипендію до 900 грн., однак не працює. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що працює офіційно водієм, його зарплата становить 1800 грн., з нього стягуються аліменти на іншу дитину від другого шлюбу в розмірі 1/4 частини його доходів, також він має хвору матір, тому не зможе сплачувати аліменти в заявленому розмірі, тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/10 частини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.08.2000 року, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Згідно довідки №1830 [PERSON] з 01.09.2015 року навчається в Хмельницькій гуманітарно-педагогічній академії на денній, бюджетній формі навчання, термін закінчення навчання 30.06.2019 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, та те, що дочка сторін по справі продовжує навчання, не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак отримує стипендію, а відповідач не заперечує, що має можливість надавати дочці матеріальну допомогу, однак також враховуючи його обмежені можливості надавати таку допомогу, оскільки з нього на підставі виконавчого листа з 15.09.2004 року також стягуються аліменти на користь іншої особи на утримання іншої дитини в розмірі 1/4 частини, він має хвору на онкологічне захворювання матір, а його заробітна плата становить лише 1800 грн., тому заявлений розмір аліментів поставить у його у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково в розмірі 1/10 частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В подальшому позивач уточинила свої позовні вимоги, в яких пояснила, що у шлюбі з відповідачем у неї народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має нерегулярний дохід, їздить на заробітки до Російської Федерації, де працює підрядником на будівництві та отримує неофіційні заробітки. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача аліменти на сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач до суду подала заяву, у якій позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини його неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходяться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановленого, що син [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей. В своїх позовних вимогах позивач пояснила, що у шлюбі з відповідачем у неї народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в розмірі в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання подав заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 01.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття Судом встановленого, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на повному утриманні позивача, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про стягнення із відповідача аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 750 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. В подальшому позивач змінила свої позовні вимоги, в яких пояснила, що у шлюбі з відповідачем у неї народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач просить суд стягувати із відповідача аліменти в розмірі в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання подав заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановленого, що неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] знаходяться на повному утриманні позивача, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved