Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Мотивує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 квітня 2010 року, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зауважує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони з чоловіком проживають окремо з 2018 року. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Добровільно відповідач аліменти не сплачує. З огляду на вказане, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 03 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 23 липня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 15 вересня 2020 року подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи як шляхом направлення поштової кореспонденції на його адресу, так і шляхом розміщення оголошення про його виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті суду, причин неявки не повідомив, заяву про відкладення судового розгляду або про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 27 квітня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2011 року, стверджується, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зі змісту норми ч. 1 та ч. 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача зайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позов слід задовольнити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved