Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та, з урахуванням уточнених вимог (а.с. 76-77), просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Зазначив, що він постійно приймає участь у вихованні та утриманні дітей, зокрема, купує одяг, взуття, речі, які необхідні для розвитку дітей (а. с. 28-29); на підтвердження зазначеного долучив копії чеків та квитанцій. У судове засідання з`явились позивач, відповідач та його представник. Позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала, що з боку відповідача здійснювалось на її ім`я перерахування коштів на утримання дітей. Представник відповідача та відповідач позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити. Надали пояснення аналогічні з відзивом на позовну заяву. Крім того, відповідач зазначив, що оскільки син періодично проживає з ним, на останнього він не має сплачувати аліменти. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6), які проживають разом з матір`ю (а. с. 80). З копій чеків та квитанцій вбачається, що [PERSON] дійсно здійснював покупки та перерахував на користь [PERSON] грошові кошти (а. с. 30-68). Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що частина аліментів відповідно до копій квитанцій АТ «КБ «ПриватБанк» сплачені відповідачем за період з 06.03.2021 року по 17.03.2021 року на загальну суму 4200,00 грн (а. с. 65-68), що має бути ураховано під час виконання даного рішення суду. Частиною 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо наданих відповідачем доказів на підтвердження сплати аліментів, суд не бере до уваги факт оплати відповідачем аліментів в період до подачі позову, оскільки аліменти присуджуються з моменту подачі позовної заяви. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей законними, обґрунтованими та задовольняє позов, стягнувши з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягненя з 02.02.2021 року, і до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial