Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким надати [PERSON] мешкаючий за адресою [ADDRESS], і.п.н. [NUMBER], дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітньому [PERSON] [INFO], без згоди його батька - [PERSON], строком дії до досягнення дитиною повноліття. Також просила надати дозвіл [PERSON] мешкаючий за адресою [ADDRESS], і.п.н. [NUMBER], на тимчасовий виїзд за межі території України громадянина України, малолітнього [PERSON] [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], строком до 16.07.2025 року, терміном не більше 30 діб протягом календарного року, в наступні країни світу: Арабська Республіка Єгипет, Турецька Республіка, Грецька Республіка, Республіка Кіпр,Республіка Болгарія, Республіка Чорногорія, Республіка Хорватія, Італійська Республіка, Королівство Іспанія, Французька Республіка, Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка, Республіка Білорусь. Свої вимоги мотивує тим, що З 2008 року разом із відповідачем по справі проживали однією родиною без реєстрації шлюбу. [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER].Згодом, стосунки між позивачкою та відповідачем погіршилися та з 2014 року вони проживають окремо. Позивачка - разом із дитиною, а відповідач за адресою: [ADDRESS].Після розірвання відносин відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, матеріально не допомагає, фактично відсторонився та живе своїм життям.В теперішній час відповідачка створила родину з іншим чоловіком з яким мають спільну дитину.В липні 2017 року [PERSON] звернулась з проханням до відповідача по справі про надання нотаріального дозволу для тимчасового виїзду [PERSON] разом з нею на відпочинок за межі України. На що він відповів відмовою. При цьому жодним чином свою відмову не обґрунтував. [PERSON] вважає, що тимчасова подорож сина до іншої країни з метою відпочинку та розвитку дитини,як найкраще відповідає його інтересам, розширює його кругозір, та добре впливає на його психологічний та фізичний розвиток. Позивачка зауважує, що крім того, що відповідач не піклується про нормальний розвиток їхнього сина, не цікавиться його життям та не допомагає матеріально, своєю відмовою у надані дозволу на тимчасовий виїзд за межі країни позбавляє сина прав гарантованих Конституцією та Законом України. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, її представник звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Малиновської райадміністрації м. Одеси у судове засідання також не з'явився, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 2031 від 07.08.2017 року [PERSON] [INFO] проживає разом із своє матір'ю - [PERSON] за адресою - [ADDRESS]. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві вона має намір виїхати разом з сином за межі державного кордону України в Арабська Республіка Єгипет, Турецька Республіка, Грецька Республіка, Республіка Кіпр,Республіка Болгарія, Республіка Чорногорія, Республіка Хорватія, Італійська Республіка, Королівство Іспанія, Французька Республіка, Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка, Республіка Білорусь,, з метою оздоровлення, відпочинку та розвитку дитини. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина за кордон. Також стверджує, те що виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, але, не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, враховуючи, що місце проживання відповідача взагалі не відомо та позивач не має іншої можливості захистити свої права, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи Відділу опіки та піклування Малиновської райадміністрації м. Одеси про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України- підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved