Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що шлюб було зареєстровано виконкомом Закусилівської сільської ради Народицького району Житомирської області 19.02.2006 року, але відносини в сімї не склалися, збереження сімї вважає неможливим. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП №012659 від 19.02.2006 року(а.с. 3) та копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №042939 від 12.02.2007 року(а.с. 6). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В позовній заяві позивач зазначила, що їх з відповідачем подружнє життя не склалось, втрачено повагу й сімя фактично перестала існувати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від вказаного обовязку, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 487,20 грн. та на користь держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved