Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, вимоги якого мотивує наступним. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 04.08.2015, від якого у них є донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.09.2019 шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітню доньку залишено проживати з матір`ю. На даний час дитина, яка є дитиною-інвалідом, проживає разом з позивачем, яка здійснює за нею догляд. Оскільки ще до розірвання шлюбу чоловік не хотів приймати участі в утриманні дитини, та її утриманні у зв`язку із доглядом за дитиною до 3-ьох років, то в жовтні 2018 позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину та дружину. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.12.2018 призначено стягнення аліментів в розмірі по 1500 грн. на дитину до досягнення дитиною повноліття, та 1500 грн. на її користь до досягнення дитиною 3-ьох річного віку. Оскільки доньці виповнилось три роки, то стягнення аліментів на утримання позивача припинилось. Однак, їхня донька є інвалідом, має вроджену ваду головного мозку, мікроцефалію, дистонічний тетраперез у зв`язку із чим потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку із цим позивач вимушена звертатись до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку із здійсненням нею постійного догляду за дитиною-інвалідом, оскільки коштів, які виплачує управління соцзахисту по догляду за дитиною інвалідом не вистачає на мінімальні потреби. [PERSON] працює в НГВУ «Долинанафтогаз», отримує заробітню плату, інших утриманців (окрім їхньої доньки, на яку аліменти стягуються в розмірі 1500 грн.) у нього немає, то позивач вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу (аліменти) на її утримання. З приводу позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, то звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, позивач визначила спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач ніде не працював, а так як останній на даний час працює, то позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, а саме аліменти визначити в частці від доходу (заробітку). З приводу позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, то за період з 2018 по 2021 позивачем було понесено ряд витрат на лікування та оздоровлення дитини, що підтверджується відповідними доказами та становлять 49895, 82 грн. Оскільки батьки мають рівні обов`язки щодо участі в додаткових витратах на дитину, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути 50% потрачених нею коштів на додаткові витрати пов`язані із хворобою дитини, а саме 24947,91 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом, аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною 18-ти річного віку, стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 24 947,91 грн. та вирішити питання судових витрат. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.09.2019 шлюб між сторонами розірвано, а дочку залишено при матері (а.с. 13). Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого документу № 345/4225/18 виданого 13.01.2020 Калуським міськрайонним судом вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неї в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку (а.с. 18). Так як дитина [INFO] досягла 3-річного віку, то стягнення аліментів на утримання позивача припинилося. Статтею 88 СК України передбачено право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Зокрема, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Із системного аналізу норм ст. 80, 88 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Згідно посвідчення серії [NUMBER] державна соціальна допомога на дитину із інвалідністю до 18 років призначена [PERSON] , при цьому її законним представником (опікуном ) являється [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до виписки з протоколу ЛКК від 15.03.2021 № 271 [PERSON] є інвалідом, має вроджену ваду головного мозку, мікроцефалію, дистонічний тетраперез у зв`язку із чим потребує постійного стороннього догляду (а.с. 15 ). При цьому, позивач [PERSON] зареєстрована і проживає разом із дочкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 16). Суд враховує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України. Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що, оскільки позивач здійснює догляд за дитиною-інвалідом, відповідно позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання є обґрунтованими. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання позивача слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] та опікування нею. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частки від його доходу суд приходить до наступного. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Зокрема, в даному випадку суд враховує вік дитини, те що вона являється інвалідом та потребує значно більшого матеріального забезпечення, аніж мінімальний розмір аліментів. Також суд бере до уваги і те, що відповідач по справі є здоровою та працездатною собою і повинен брати участь в утриманні дитини та сплачувати аліменти у розмірі достатньому для забезпечення можливості розвитку дитини. Водночас, як вбачається із постанови старшого державного виконавця від 04.08.2020 ВП № 62470408 відповідач працює в НГВУ «Долинанафтогаз», де отримує відповідні доходи (а.с.18). Зважаючи на викладене, суд погоджується з тим, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно буде достатнім для належного розвитку та забезпечення дитини. Щодо вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки. Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Вказане зазначено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною інвалідом. З метою реабілітації дитини позивач їздила із донькою в реабілітаційні центри для дітей-інвалідів, а також в спеціалізовані клінічні санаторії, що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с. 19, 21, 25, 27, 29, 31). Для того щоб пройти дану реабілітацію, позивач їздила в м. Київ, м. Одеса, м. Вінниця у зв`язку із чим витрачала кошти на дорогу, що підтверджується квитками Укрзалізниці на загальну суму 3472,19 грн. (а.с. 20, 22, 24, 26, 28, 30, 31). Водночас, з 28.08.2019 по 05.09.2019 дитина перебувала на лікуванні в Калуській ЦРЛ з діагнозом ГРВІ, гострий бронхіт, що підтверджується випискою із медичної карти (а.с. 32) та за цей період на лікування позивачем було потрачено 1494,12 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а.с. 33-36). Також у зв`язку із наявними у дитини проблеми із зором, позивач разом із донькою консультуєтьсь в Офтальмологічному дитячому спеціалізованому лікувально-діагностичному центрі «Візус-кідс» та здійснила покупку для дитини окулярів (лінз) загалом за що було сплачено 3636,00 грн. (а.с. 37-42) Окрім цього, дитині проведено вакцинацію на що було потрачено 2683,51 грн., що підтверджується карткою вакцинацій дитини та фіскальними чеками про придбання відповідних медикаментів (а.с. 43-44). Із довідок № 104 від 16.04.2021 та 85 від 29.07.2020 вбачається, що [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з гідрокінезотерапії, що проходять на базі спортивно-оздоровчого комплексу « Акваторія ». Вартість у 2018 становила 7050 грн., 2019 -16 352 грн., 2020 - 12576 грн. (7896 + 4680), 2021 - 2632 грн., що в загальному становить 38 610 грн.(а.с. 45-46). Всього на лікування дочки позивачем витрачено 49895,82 грн. (3472,19 + 1494,12 + 3636 + 2683,51 + 38 610). При цьому, суд вважає, що всі ці витрати, пов`язані особливими потребами дитини, пов`язаними зі станом її здоров`я. Відповідно до ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків відносно дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 24947,91 грн. (49895,82 : 2 = 24947,91). додаткових витрат на утримання дочки Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: approved