Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті тітки - [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що, за життя її тітка, [PERSON] склала заповіт, яким належну тітці на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], заповіла їй - позивачу. Вона, в свою чергу, тривалий час проживала разом із тіткою, доглядала за нею, та, здійснила поховання померлої. Враховуючи те, що, вона є спадкоємцем за заповітом, і, тривалий час постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважала себе такою, що прийняла спадщину, і тому не звернулась до нотаріуса у передбачений законом строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов свого довірителя, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також суду зазначив, що, дійсно його довіритель є юридично необізнаною із порядком прийняття спадщини. Але, на час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, від спадщини не відмовлялась, тому вважала себе такою, що прийняла спадщину, і, у зв'язку з цим не звернулась до нотаріуса у передбачений законом строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні відповідач та його представник (кожен) позов не визнали, посилаючись на те, що, позивач не зазначила жодної поважної причини, за якої позивач пропустила строк для прийняття спадщини. Крім того, позивач була неодноразово повідомлена як нотаріусом, так і особисто відповідачем про наявність спадкоємця, та про необхідність звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На підставі зазначеного вважає, що, строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з не поважних причин. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Свідоцтва про смерть, виданого 20.04.2013р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 444, [INFO] померла [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], остання, 25.03.2013р. вчинила заповіт, яким, належну їй на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], заповіла позивачу - [PERSON]. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи позивач, яка є спадкоємцем за заповітом, звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно 26.09.2014р. (а.с.68), тобто з пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], який прийняв спадщину, і, в свою чергу, відмовився надати письмову згоду на подання заяви позивачем про прийняття спадщини, оскільки позивач без важних причин пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2015р., у зв'язку із пропуском позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на підставі чого рекомендував позивачу звернутися до суду. Згідно роз'яснень, наданих у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, позивач, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, із заявою про відмову від спадщини до нотаріуса не звертався. Як зазначає позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є те, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, і, вважала себе такою, що прийняла спадщину. Як пояснив суду представник позивача, позивач дійсно є юридично необізнаною, оскільки не має юридичної освіти та відповідного обсягу знань, які є необхідними при дотриманні вимог, визначених ЦК України, для реалізації спадкоємцем права на спадщину. Беручи до уваги доводи сторін, та, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що, позивач, яка здійснила поховання спадкодавця (а.с.10, 11), дійсно на час відкриття спадщини мешкала разом зі [PERSON], що, в свою чергу, давало право позивачу вважати себе такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, позивач не заявила про відмову від спадщини. Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги, що, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, і, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину - суд дійшов висновку, що, позивач, яка є спадкоємцем за заповітом, з поважних причин пропустила встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив, що, через відмову нотаріуса вчинити нотаріальні дії, позивач, пропустивши з поважних причин встановлений законом строк для прийняття спадщини, змушена звернутись з зазначеним позовом до суду для реалізації свого права на спадщину. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, На підставі викладеного,

Outcome: approved