Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання в житловому будинку, що знаходиться за адресою: м.Гадяч, [PERSON], 22. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Гадяч, [PERSON]янської, 22 . В даному будинку зареєстрований її племінник [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Гадяцькою міською радою. На даний час [PERSON] в будинку не проживає понад 8 років та жодним чином в утриманні, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків. Оскільки, [PERSON] в добровільному порядку не знімається з реєстрації, позивачка змушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їхньої участі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Представник третьої особи сектору реєстрації місця проживання Гадяцької міської ради не зявився з невідомих суду причин. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 30.03.2006 року право власності на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [PERSON], 22 в м.Гадяч Полтавської області належить [PERSON]. Згідно до довідки, наданої виконкомом Гадяцької міської ради Полтавської області за вище вказаною адресою зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно актів комісії від 25.08.2016 року, 22.02.2017 року, на предмет проживання [PERSON] за адресою [PERSON], 22 в м.Гадяч Полтавської області, виявлено, що останній зареєстрований за даною адресою, але не проживає і особисті речі відсутні . Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України\~передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Враховуючи ті обставини, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній, оплату за житло не здійснює, суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною жилою площею. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття\~з\~реєстрації\~місця проживання особи здійснюється на підставі судового\~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~приміщення\~або\~права користування житловим\~приміщенням,\~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України\~Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання\~реєстрація місця\~проживання\~та\~місця\~перебування\~осіб здійснюється органом реєстрації.\~Центральний\~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної\~політики\~у\~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно\~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування\~осіб\~в\~Україні,\~ зразки\~документів, необхідних для реєстрації \~і\~ зняття\~ з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та\~місця перебування. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved