Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 02 вересня 2011 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, від якого у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. Після народження дитини відповідач ухиляється від утримання своєї дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Ведення між сторонами спільного господарства припинено, відповідач проживає окремо, донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Враховуючи що [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання дитини та дружини, працевлаштований та має постійний дохід у розмірі 10000,00 грн., інших осіб на утриманні не має, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про задоволення позову. У судове засідання сторони не з'явились, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином. Позивач [PERSON] направила до суду заява про розгляд справи у її відсутність, зі змісту якої вбачається, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №223 (а.с. 4). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд враховує вік, стан здоров'я дитини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, крім спільної дитини із позивачем, інших дітей не має, непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, за положеннями ч.ч. 2, 4, 6, ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як було встановлено під час судового розгляду справи відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Доказів, які б спростовували дані обставини, суду не надано. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку, також підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню з дня подання позову до суду, тобто з 12 квітня 2018 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved