overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

позивач звернулася до суду 20 січня 2016 року з позовом, вказавши, що 11 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] в них народився син - [PERSON]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною цього є відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на життя, на стосунки в родині та не могли дійти згоди в ключових питаннях, які визначають та характеризують їх родину. На цьому підґрунті між ними встановилися стійкі, неприязні відносини, в результаті чого почуття любові та взаємної поваги втратили своє існування. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася і просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 12 ). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2007 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 430 (а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). [INFO] в них народився син - [PERSON] (а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

позивач звернулася до суду 20 січня 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 20 червня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу, на дату звернення до суду, неповнолітніх дітей вони не мають. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 01 січня 2017 року. Причиною припинення стосунків стала розбіжність у поглядах на сімейне життя, його планування. Факт існування шлюбу спричиняє їй значні незручності, оскільки не дозволить в майбутньому укласти шлюб з іншою людиною у випадку створення з нею родини. Крім того такий юридичний факт поширює на набуте нею майно режим спільної сумісної власності для спростування якого потрібно звертатись до суду з метою визнання за нею права особистої приватної власності у звязку з окремим проживанням. Наразі спору стосовно поділу спільного майна не існує. В добровільному порядку через органи РАЦСу відповідач відмовляється розірвати шлюб, тому позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася остаточно і не може бути відновлена та просить розірвати шлюб (а.с.2-3). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рога Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 214 (а.с. 6 копія свідоцтва про укладення шлюбу). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 21.02.2017 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги, уточнила просила стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 21.02.2017 року. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем 09.10.2010 року народилася донька [PERSON], 29.12.2012 року народився син [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від їх виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася\~до суду\~21.02.2018р.\~з позовом\~до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Вказала, що 03 серпня 2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, за яким вона передала відповідачу 5300 євро, а відповідач зобовязався повернути їй суму заборгованості двома частинами, першу частину в сумі 4000 євро до 14.08.2017р., другу частину в сумі 1300 євро до 02.09.2017р. На підтвердження факту укладення договору позики відповідачем була складена розписка. Оскільки відповідач у встановлений строк не повернув суму боргу, просить стягнути з нього на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 198\~111,60 гривень, з яких: 182\~903 грн. основна сума заборгованості; 12\~640,43 грн. відсотки за користування позикою; 2568,17 грн. 3 % річних. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяву, у якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.280 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 03 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким позивач передала відповідачу 5300 євро, а відповідач зобовязався повернути їй суму заборгованості двома частинами, першу частину в сумі 4000 євро до 14.08.2017р., другу частину в сумі 1300 євро до 02.09.2017р., що підтверджується наданим до позову оригіналом розписки. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст.625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інше не встановлене договором або законом. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 182\~903 грн. основну сума заборгованості; 12\~640,43 грн. відсотки за користування позикою та 2568,17 грн. 3 % річних. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування оплати судового збору 1982 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду 21.07.2017 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2017 року до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2017 року до досягнення нею повноліття. Відповідач, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін: [INFO], народився син - [PERSON] батьком якого є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України) і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 березня 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 25 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між нею з відповідачем остаточно розірвані з лютого 2017 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала розбіжність у поглядах на сімейне життя, його планування, фізичне насилля в сім'ї. Збереження шлюбу на теперішній час є неможливим та не відповідає її інтересам, про що свідчить відсутність у неї такого наміру та бажання. Крім того такий юридичний факт поширює на набуте нею майно режим спільної сумісної власності для спростування якого потрібно звертатись до суду з метою визнання за нею права особистої приватної власності у звязку з окремим проживанням. Тому позивач просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. (а.с.2). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 серпня 2007 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 477 (а.с.4 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн., сплаченої нею при поданні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 липня 2014 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 24 квітня 2004 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням суду від 30.11.2010 р. між ними розірвано. Від спільного проживання вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та у встановленому законом способу і порядку, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 квітня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2010 року між ними розірвано (а.с.6 - копія рішення). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач належним чином повідомлений про дату слухання справи в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 липня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 31 серпня 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.9). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2013 року (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на утримання дитини визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов визнав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 січня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 28 лютого 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились, вони перестали підтримувати шлюбні відносини, вести спільне сімейне господарство, стали жити окремо один від одного. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам та інтересам дитини, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 16 ). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 17 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 62 (а.с.4 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5 -копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved