Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] з 30% до 50 % прожиткового мінімуму при стягненні 1/3 частки його доходу. В позовній заяві позивач вказала, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2014 року з [PERSON], на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В липні 2017 року в СКУ були внесені зміни та мінімальний розмір аліментів був збільшений до 50% прожиткового мінімуму. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечила проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON], до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти заявлених вимог до суду не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно матеріалів справи відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с.5). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Відповідно до ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та або в інших випадках, передбачених СК. Суд приймає до уваги загально відомий факт внесення змін до п.2.ч.2 ст. 182 СК України, так за новою редакцією: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, суд вважає, що існують підстави для збільшення мінімального розміру стягуваних аліментів. За вказаних обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити - збільшити мінімальний розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду його не сплатила. На підставі викладеного,

Outcome: approved