Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до Харківської міської ради, [PERSON], у якій, з урахування уточнень, просить суд встановити факт припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] з 08 вересня 1988 року у зв'язку з виділом 1/2 частини вказаного будинку [PERSON] з присвоєнням окремої адреси; встановити факт належності за життя [PERSON], який помер [INFO], на праві власності житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], в цілому з 08 вересня 1988 року; встановити факт належності за життя [PERSON], померлій [INFO], як на частку в спільному майні подружжя, право власності на 1/2 частину житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], з 08 вересня 1988 року; визнати за позивачем, право власності на житловий будинок А-1 з прибудовами та надвірними будівлями по [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що за життя, [PERSON] все своє майно та майнові права, де б вони не знаходились і з чого б вони не складались і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право, - заповіла своїй дочці -[PERSON] (позивачці), про що склала відповідний заповіт. [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем за заповітом є позивачка, інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. У передбачений законом шести місячний термін позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з питання оформлення спадщини після смерті її матері за заповітом Однак, прийняти у спадщину житловий будинок позивачці так і не вдалося у зв'язку з відсутністю всіх правовстановлюючих документів на весь будинок, оформлених на [PERSON] Як було встановлено, свою 1/2 частину у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], [PERSON] на своє ім'я так і не переоформила, оскільки з самого початку Свідоцтво про право власності на вказаний будинок видавалося на ім'я саме [PERSON] Оформила лише спадкову 1/2 частину, яка належала її чоловіку за життя. На даний час позивачка - [PERSON] є єдиною спадкоємницею житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Харківської міської ради - у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки до суду, не повідомив. 16.09.2014 року до суду надішли пояснення на позовну заяву, в яких представник відповідача просив розглянути справу без участі представника ХМР та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до інформації Державного архіву Харківської області та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 07 квітня 1959 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради депутатів трудящих було прийнято рішення за № 180 про виділення робітникам будкомбінату № 3 гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельну ділянку для індивідуального будівництва по [ADDRESS] та оформлення документів на збудовані ними будинки. Згідно до акту прийняття індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих Червонозаводського району м. Харкова №76-18 від 30.03.1965 року, домоволодіння [PERSON] та [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] було прийнято до експлуатації. 14 вересня 1965 року Виконавчим комітетом Червонозаводської районної ради депутатів трудящих було прийнято рішення за № 295-17, яким вирішено надати гр. [PERSON] та гр. [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на збудований ними будинок, встановивши їм адресу: [ADDRESS] та закріпити за ними земельні ділянки площею по 600 кв. м. кожному, що підтверджується архівною копією від 10.09.2014 року №01-28/р-915. Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради депутатів трудящих від 16 липня 1975 року, частині домоволодіння [ADDRESS], яка знаходиться в користуванні [PERSON], присвоєно інший номер, а саме № 15-А. Право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] з прилежними до нього будівлями належало [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Однак, як встановлено у судовому засіданні, вказане свідоцтво видане без врахування рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради депутатів трудящих від 16 липня 1975 року. Також, судом встановлено, що актом прийняття до експлуатації домоволодіння за № 282/44 від 05.07.1988 року, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], що належав [PERSON], прийнято до експлуатації. 16 серпня 1988 року ЖЕО Червонозаводського району м .Харкова видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на ім'я [PERSON], яке біло належним чином зареєстровано у Харківському міському БТІ 08 вересня 1988 року за № 55238. Згідно відповіді КП «Харківське міське БТІ» №848/3 від 26.09.2014 року, після прийняття до експлуатації право власності на ? частини житлового будиноку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про власності від 24.06.1981 р., виданого ЖЕО Червонозаводського району м. Харкова. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності Отеж, з прийняттям виконкомом рішення про розподіл домоволодіння за адресою [ADDRESS] на два окремих будинки між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] з присвоєнням будинку гр. [PERSON] адреси: [ADDRESS], а будинку гр. [PERSON] адреси: [ADDRESS] та видачі [PERSON] Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 15-А, припинилося право спільної часткової власності вищевказаних осіб на домоволодіння № 15, внаслідок чого виникло право особистої власності у гр. [PERSON] на будинок [ADDRESS], а у гр. [PERSON] на будинок [ADDRESS]. Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає можливим встановити факт припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] з 08 вересня 1988 року у зв'язку з виділом 1/2 частини вказаного будинку [PERSON] з присвоєнням окремої адреси, а також факт належності [PERSON] на праві власності житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], в цілому з 08 вересня 1988 року. 08 січня 1955 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане Червонозаводським бюро РАЦС в м. Харкові 08 січня 1955 року, актовий запис за № 36. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, який діяв на момент отримання права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER], видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 4 Харківського обласного управління юстиції від 06 грудня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 11148. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно до приписів ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказану спадщину, після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 28 липня 2004 року та зареєстровано в реєстрі за № 6-1292. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 01 листопада 2013 року, актовий запис № 14120. За життя [PERSON] все своє майно та майнові права - заповіла своїй дочці - [PERSON], про що свідчить складений 26 вересня 2013 року заповіт, посвідчений приватним, нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1390. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], [PERSON] є донької [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтв про шлюб та розірвання шлюбу позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], після розірвання якого присвоєно їй прізвище [PERSON], а після шлюбу та його розірвання з [PERSON] залишено прізвище - [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] з питання оформлення спадщини після смерті її матері за заповітом, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35623931 від 04 листопада 2013 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 жовтня 2014 року, що винесена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] в цілому, у зв'язку з відсутністю всіх правовстановлюючих документів на весь будинок, оформлених на [PERSON] Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач у судовому засіданні пояснила, що свою частину у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], [PERSON] на своє ім'я так не переоформила, оскільки з самого початку свідоцтво про право власності на вказаний будинок видавалося на ім'я саме [PERSON]. Оформила лише спадкову 1/2 частину, яка належала її чоловіку за життя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності за життя [PERSON] як на частку в спільному майні подружжя, право власності на 1/2 частину житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], з 08 вересня 1988 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Приписами ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позову та вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок А-1 з прибудовами та надвірними будівлями по [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved