Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послались на те, що [INFO] під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача загинув її батько [PERSON] - на нього впала металева заготовка вагою 2,6 тонн. Нещасний випадок стався за вини відповідача - у зв'язку з порушенням законодавства про охорону праці семи працівників відповідача. Смерть близької людини спричинила їй непоправної моральної шкоди, яка полягає в її тривалих душевних стражданнях від усвідомлення невідворотності втрати близької людини, проте моральної шкоди їй не відшкодовано, а відтак просить стягнути з відповідача на свою користь 250000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на підставах, у ньому зазначених. Представник відповідача проти їх задоволення заперечував за тих підстав, що загибель батька позивача сталась не тільки за вини працівників підприємства, а також і за його вини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Судом установлено, що [INFO] під час виконання своїх трудових обов'язків у ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ» (далі - Відповідач) за професією слюсаря із збирання металевих конструкцій загинув [PERSON], який є батьком позивача, у зв'язку з порушенням посадовими особами і працівниками Відповідача своїх посадових інструкцій та інструкцій по охороні праці та самим [PERSON] інструкції по безпечному проведенню робіт для стропальників, що обслуговують вантажопідйомні крани, що підтверджується матеріалами справи - свідоцтвом про народження позивача, трудовою книжкою [PERSON], актом за формою Н-1, складеним 22 квітня 2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а також було прийнято в судовому засіданні з боку представника відповідача без заперечень (а.с.6-16). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Суд уважає, що саме Відповідач як роботодавець несе відповідальність перед позивачем за моральну шкоду на підставах, передбачених главою 82 ЦК України, так як всилу правил ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Більш того, відповідно до ст. ст. 1, 8, 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 року №2245-ІІІ, «Шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого». Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки», Відповідач є об'єктом підвищеної небезпеки. Відтак, судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача у його запереченнях проти пред'явленого позову за тих підстав, що нещасний випадок стався також і за вини потерпілого. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення її розміру, як ступінь вини Відповідача, яка полягає в порушенні законних прав [PERSON] на належні та безпечні умови праці, що спричинило його загибель, глибину душевних страждань позивача, пов'язаних з їх душевним болем, викликаним відчуттям втрати близької людини, негативні наслідки, які виникли в результаті такої втрати та є довічними, що безперечно спричинило їй важкої психічної травми, порушило її звичний склад життя та потребує додаткових зусиль для його організації, інші обставини, які мають істотне значення, а саме порушення з боку самого [PERSON] при виконанні робіт інструкції по їх безпечному проведенню, тому суд уважає, що у зв'язку з цим розмір моральної шкоди повинен бути визначеним у розмірі 100000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Отже, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі положень ст. 88 ЦПК України з Відповідача в дохід держави підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial