overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому посилається на те, що є донькою відповідача. 19.11.2014 року позивачці виповнилося 18 років, а тому аліменти, як на неповнолітню дитину перестали виплачуватися. На теперішній час, позивачка навчається на 1 курсі Національного лісотехнічного університету України на денній формі навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмір 1/4 частини заробітку (доходу) на період її навчання починаючи з 19.10.2015 року і до 30.06.2019 року. Позивач в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.5), яка навчається в Національному лісотехнічному університеті України на денній формі навчання (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, суд вважає, що позов не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182, 198-201 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191, 198-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваною заявою, в якій посилається на те, що її дідусь та бабуся [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані у [INFO], яка належала їм на праві спільної сумісної власності і після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді вище зазначеної квартири. Спадкоємцем першої черги після їх смерті є її батько відповідач по справі [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач по справі не прийняв спадщину після смерті своїх батьків, вона 05.11.2015р., звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], до Кремінської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на квартиру на ім.»я спадкодавця. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Позивачка просила суд розглянути справу без її участі у з»язку з тим, що вона мешкає на тимчасово окупованій території і не має можливості виїхати для участі у справі. Відповідач, надіслав до суду заяву в якій зазначив про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника та дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 10.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17) яка є рідною бабусею позивачки, що підтверджується, паспортом,свідоцтвами про народження, укладення шлюбу (а.с.6-7, 9,10, 14, 15). Таким чином позивачка відповідно до ст.. 1265 ЦК України є спадкоємцем п»ятої черги за законом, після смерті бабусі. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], на яку вона мала право власності на час смерті, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18-22). Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. 1265, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.07.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №223, посилаючись на втрату почуття любові та поваги один до одного, в наслідок чого вони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, через що шлюб має формальний характер. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] Спір про місце проживання дитини та поділ спільного майна між подружжям відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, в адресованій суду письмовій заяві просив справу розглядати у свою відсутність, визнавши позовні вимоги. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 15.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.07.2014 року, актовий запис №223. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії 1-КГ №190161 виданого 20.11.2014 р. Сторони, дійшовши згоди щодо місця проживання дитини з матірю, шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно дост.109 СК Українишлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 25 вересня 2010 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управляння юстиції було зареєстровано їх шлюб із відповідачем, актовий запис №821. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюбно - сімейні відносини фактично припинені, разом сторони не проживають з січня 2014 року, ведуть окреме один від одного життя, спільного господарства не ведуть, давно втратили інтерес один до одного. Все це призвело до повної втрати довіри між ними. Подальше спільне життя з відповідачем неможливо, це суперечить спільним інтересам їх та дитини. Після фактичного припинення відносин син [PERSON] мешкає разом з позивачкою. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та зазначив, що спору відносно майна, місця проживання дитини та її утримання немає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 25 вересня 2010 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис №821 /а.с.5/. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис 150 /а.с.8/. Спору щодо мешкання дитини немає, син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишиться мешкати з позивачкою. З січня 2014 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 26 грудня 2003 року Ленінським відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції було зареєстровано їх шлюб із відповідачем, актовий запис №1295. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини відсутності взаємопорозуміння між ними, байдужості до життя та проблемам кожного, відсутності сімейного вогнища, зловживання відповідачем алкогольними напоями. Між ними зникло почуття кохання та піклування один про одного, спроби порозумітись та почати спочатку у них неодноразово не виходили. Через це шлюбні відносини між ними фактично припинились. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливо, це суперечить інтересам позивачки. Майна, що є спільною власністю позивача та відповідача, немає. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засіданні позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26 грудня 2003 року Ленінським відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис №1295 /а.с.5/. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Від шлюбу дітей не мають. Майна, що є спільною власністю позивача та відповідача, немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 13 серпня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано їх шлюб із відповідачем, актовий запис №509. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинились з серпня 2012 року через сварки та скандали, які постійно виникають через різні погляди на ведення домашнього господарства та виховання дочок. На її прохання змінити свою поведінку відповідач не реагує. Відновлювати стосунки з відповідачем позивачка категорично проти. Подальше спільне життя з відповідачем неможливо, це суперечить спільним інтересам їх та дітей. Спільне господарство на час позову не ведеться. Після фактичного припинення відносин дочки [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з позивачкою, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, надала до суду заяву про доповнення позовних вимог, в якій просила відновити їй прізвище після розірвання шлюбу - «[PERSON]» та стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що в них немає підстав для розірвання шлюбу та навпаки є можливість для примирення та зберігання сімейних відносин, надав суду клопотання про надання строку для примирення, терміном шість місяців. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 13 серпня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис №509 /а.с.4/. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с.5-6/. Спору щодо мешкання дітей немає, дочки після розірвання шлюбу залишаться мешкати з позивачкою. З серпня 2012 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач з позивачкою сумісно не проживає, на протязі всього часу після фактичного розірвання відносин відповідач жодного разу не звернувся до позивачки з метою примирення, не зробив жодних дій, направлених на збереження шлюбу. Позивачка категорично відмовляється на примирення з відповідачем, та надала суду пояснення, в яких вказала, що давно втратила будь-які почуття до відповідача. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 29 травня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини разногласий з питань виховання дитини, в сім'ї склалась конфліктна ситуація, тяжка атмосфера. Між ними в період сумісного проживання виникали часті конфлікти. Вони з відповідачем перестали розуміти один одного. Шлюбні відносини припинились з моменту окремого проживання, відновлення яких позивачка не бажає. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливо, у зв'язку з чим позивачка вважає, що їх сім'я розпалась. Спору про розділ майна, яке є їх спільною сумісною власністю, на даний час немає. Між нею та відповідачем досягнуто угоду про виховання дитини, який буде проживати з позивачкою. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та наполягала на його задоволенні, просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 29 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Луганська, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис №62 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис №183 (а.с.5). Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Спору про розділ майна, яке є їх спільною сумісною власністю, на даний час немає. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя не можливо, так як суперечить інтересам сторін. Між позивачем та відповідачем досягнуто угоду про виховання дитини - сина [PERSON], [INFO], який буде проживати з позивачкою. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи вимоги не наданням відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимого з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-КГ №190209 від 22.01.2015 р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №105. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину: доньку - [PERSON], яка проживає з матірю, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання малолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від якого позивач звільнена при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: син - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та з 01.02.2016 р., обґрунтовуючи вимоги не наданням відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, уточнивши позовні вимоги, у звязку з чим, просила суд, стягувати з відповідача аліменти утримання неповнолітньої дитини: син - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня предявлення позову до суду. Уточнені позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвелення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимого з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому 11.11.2011 р., Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, шлюбі, про що складено відповідний актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ЕЛ №160286 від 21.11.2014 р., повторно виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №6. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину: сина- Давида, який проживає з матірю, добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання малолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від якого позивач звільнена при подачі позову.

Outcome: approved