Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №574066/2013 в національній валюті на суму 115269,26 грн. 29.10.2013 року договір пролонговано в національній валюті на суму 131475,12 грн. до 29.04.2014 року (з поповненням вкладу). По закінченню дії вищевказаного договору банківського вкладу, позивач неодноразово зверталась до банку з листами від 28.04.2014 року, 30.04.2014 року, 11.06.2014 року та в усній формі з вимогами про повернення суми банківського вкладу із нарахованими відсотками. Однак, на письмові звернення позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповіді не надав, а його представники в усній формі пояснили, що банк не має можливості виплатити кошти вкладникам та договір банківського вкладу №574066/2013 було пролонговано ще на шість місяців, незважаючи на заяву позивача про повернення депозиту від 28.04.2014 року. Зазначила, що через місяць її щоденних звернень до відповідача, ПАТ «ВіЕйБі Банк» почав частково виплачувати депозитний вклад та відсотки. Станом на 19.09.2014 року позивачу не виплачено суму депозиту 14858,97 грн. та нараховані по ньому відсотки. Також, зазначила, що 17.02.2014 року між нею та відповідачем був укладений ще один договір банківського вкладу (депозиту) №748582/2014 в національній валюті на суму 30000,00 грн. строком до 17.08.2014 року. Кошти та відсотки по закінченню договору банківського кладу було перераховано банком на поточний рахунок, не зважаючи на звернення позивача щодо повернення відсотків та депозиту. Таким чином, станом на 19.09.2014 року відповідачем не повернуто позивачу банківські вклади н загальну суму 48508,35 грн., та нараховані відсотки по ним на загальну суму 16266,54 грн. Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договорами банківських вкладів №574066/2013 від 29.04.2013 року та №748582/2014 від 17.02.2014 року, у зв'язку з чим суми вкладів із нарахованими відсотками підлягають стягненню у повному обсязі. Крім того, внаслідок неправомірних дій ПАТ «ВіЕйБі Банк» позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 50000,00 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 29.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» №574066/2013 (в національній валюті України) на суму 115269,26 грн. з виплатою відсотків. 29.10.2013 року договір було пролонговано в національній валюті на суму 131475,12 грн. (з урахуванням поповнення вкладу) до 29.04.2014 року. 28.04.2014 року позивач звернулась до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів по договору №574066/2013 від29.04.2013 року. Однак, звернення позивача [PERSON] було залишено ПАТ «ВіЕйБі Банк» без уваги. Встановлено, що після цього позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами про повернення банківського вкладу, а саме 30.04.2014 року та 11.06.2014 року, однак письмової відповіді ПАТ «ВіЕйБі Банк» надано не було. Працівники банку в усній формі повідомили позивача про те, що банк тимчасово не має можливості виплатити кошти вкладникам та договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» №574066/2013 (в національній валюті України) від 29.04.2013 року було пролонговано на шість місяців, незважаючи на заяву позивача про повернення депозиту від 28.04.2014 року та її звернення від 30.04.2014 року, 11.06.2014 року. Крім того, встановлено, що 17.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB!.. «Піврічний» №748582/2014 (в національній валюті) на суму 30000,00 грн. до 17.08.2014 року з виплатою відсотків. З матеріалів справ вбачається, що кошти та відсотки по закінченню дії договору банківського вкладу було перераховано банком на поточний рахунок та незважаючи на неодноразові звернення позивача до ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернуті не були. Таким чином, відповідач, всупереч положенням ст. 1060 ЦК України, умовам договорів та заявам позивача не повернув [PERSON] суми депозитних вкладів, у терміни визначені договорами. Позивач просила стягнути з відповідача банківські вклади на загальну суму 48508,35 грн., невиплачені проценти по ним в сумі 16342,39 грн. та нарахувати проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] були укладені договори банківських вкладів «Швейцарський «Постійний» №574066/2013 (в національній валюті України) від 29.04.2013 року та «З любов'ю, VAB!.. «Піврічний» №748582/2014 (в національній валюті) від 17.02.2014 року, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договорів банківських вкладів №574066/2013 від 29.04.2013 року та №748582/2014 від 17.02.2014 року, а тому сума внеску по вказаним договорам 48508,35 грн. із нарахованими відсотками по ним в сумі 16342,39 грн., підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Позивач також просила стягнути з відповідача проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, 3% річних за договором банківського вкладу №574066/2013 від 29.04.2013 року становлять 257,69 грн., виходячи з наступного розрахунку: сума боргу - 14858,97 грн.; строк виконання зобов'язань - 29.04.2014 року; кількість прострочених днів за період з 29.04.2014 року по 25.11.2014 року (на момент ухвалення рішення) - 211 днів; 3% річних за період з 29.04.2014 року по 25.11.2014 року: 14858,97 грн. (заборгованість за договором) * 3% * 211 (кількість прострочених днів виконання зобов'язання) : 365 : 100 = 257,69 грн. 3% річних за договором банківського вкладу №748582/2014 від 17.02.2014 року становлять 279,33 грн., виходячи з наступного розрахунку: сума боргу - 33649,38 грн.; строк виконання зобов'язань - 17.08.2014 року; кількість прострочених днів за період з 17.08.2014 року по 25.11.2014 року (на момент ухвалення рішення) - 101 день; 3% річних за період з 17.08.2014 року по 25.11.2014 року: 33649,38 грн. (заборгованість за договором) * 3% * 101 (кількість прострочених днів виконання зобов'язання) : 365 : 100 = 279,33 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за договорами банківських вкладів №574066/2013 від 29.04.2013 року та №748582/2014 від 17.02.2014 року на загальну суму 537,02 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надала суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 653,88 грн. судового збору.

Outcome: partial