Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, стягнення вартості спільно набутого майна, витрат на поховання та сплату кредиту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що проживала з [PERSON] однією сімєю з листопада 2005 року до дня його смерті 03 травня 2014 року, тобто перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. Натомість відповідачі діти померлого [PERSON] незважаючи на його похилий вік та хвороби будь-якої допомоги не надавали, не провідували батька; всі роботи по догляду за будинком здійснювала вона і всі її прохання до відповідачів про надання будь-якої посильної допомоги ними ігнорувалися. Її цивільний чоловік мав у власності в с. Дубриничі Перечинського району квартиру по вул. Центральній, № 131/24 та будинок по вул. Берег, № 1, де за час їх спільного проживання вони здійснили коштовні ремонти, поставили сучасні вікна, провели воду та газ; біля будинку побудували гараж та встановили нову огорожу. Загальна вартість грошових коштів, вкладених ними спільно у ремонти та покращення квартири і будинку, які на даний час вона може документально підтвердити складає 62 789 грн., з яких половину складає її частка. Будь-якої участі у вказаних роботах відповідачі не приймали. Крім цього, для продовження ремонту в будинку 14 квітня 2014 року [PERSON] взяв у кредитній спілці «Хосен» кредит у розмірі 7 000 грн., погашення якого на даний час здійснює вона. Також, всі витрати на поховання свого цивільного чоловіка у розмірі 1 930 грн. понесла вона, а тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. Відповідачі у судовому засідання позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] починаючи з листопада 2005 року і до моменту смерті громадянина [PERSON], а саме до 03 травня 2015 року, проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство. Даний факт підтверджується довідками Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 05 травня 2014 року за вих. № 298 (а. с. 5) та від 16 грудня 2014 року за вих. № 769 (а. с. 6). Крім цього факт проживання позивачки [PERSON] з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що наявні достатні та допустимі докази, які свідчать про те, що позивачка [PERSON] та померлий 03 травня 2014 року [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в період з листопада 2005 року до моменту смерті [PERSON], а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідачів на користь позивачки половини вартості витрат на придбання майна та проведення покращення власності померлого [PERSON] суд виходить з наступного. Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року в справі 6-97цс11 за положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини відносяться до четвертої черги спадкоємців. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 березня 2015 року відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували за померлим батьком [PERSON] по 1/3 частки його майна як спадкоємці першої черги (а. с. 78-82). Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч 3, 4 ст. 60 цього Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює наявний в матеріалах цивільної справи кошторис на ремонт даху, квартири та гаража за адресою: с. Дубриничі, вул. Центральна, 131/24 та кошторис на поточний ремонт приміщень та огорожі за адресою: с. Дубриничі, вул. Берег, 1, складений інженером-будівельником [PERSON], оскільки наявні в ньому виміри та кошторисна вартість не підтверджені жодними первинними товаророзпорядчими документами. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами розміру вартості витрат на придбання та проведення покращення майна померлого [PERSON] Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивачки понесені витрати на поховання [PERSON] в розмірі 1 930,00 гривень суд виходить з наступного. В ході судового засідання встановлено та визнано сторонами, що позивачка отримала від органів Пенсійного фонду державну допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 4 000 грн., що значно перевищує розмір витрат позивачки на поховання. У звязку з цим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки понесені витрати на поховання [PERSON] в розмірі 1930,00 гривень. Вирішуючи позовну вимогу позивачки про стягнення з відповідачів на її користь сплачений нею кредит в розмірі 4 000 грн. суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2014 року між померлим [PERSON] та кредитною спілкою «Хосен» був укладений кредитний договір № 80*20, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 7 000 гривень на споживчі потреби (а. с.13-15). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору № 80*20 зобовязання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується договором поруки позивачки [PERSON] за № 123 від 14 квітня 2014 року (а. с. 13). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] добровільно поручилася перед кредитною спілкою «Хосен» за виконання померлим [PERSON] своїх грошових зобовязань та добровільно здійснювала погашення заборгованості перед кредитною спілкою за даним кредитним договором після його смерті. На цій підставі суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки сплачений нею кредит в розмірі 4 000 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial