Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку, зокрема [PERSON] колишній чоловік. Проте, у зазначеній квартирі не проживає з червня 2013 року, його особисті речі у квартирі відсутні, оплату комунальних послуг не проводить. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №212, що знаходиться за адресою: м. Херсон. вул. Степана Разіна, будинок №75. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність, враховуючи згоду сторони позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору дарування одної другої квартири від 12.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 12.01.2010 року, та договору дарування частини квартири від 28.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 28.03.2014 року, є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.03.2014 року за № 19195921 та 28.03.2014 року за № 19715194. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1985 року. який рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22.08.2017 року розірвано. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб № 50 від 19.09.2017 року за адресою: м. Херсон, вул. Степана Разіна. 75, кв. 212 зареєстрований [PERSON], але не проживає з червня 2013 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням у спірному будинку, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved