Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові [PERSON] вказала, що 17.07.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1447. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], на утримання якого позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), відповідача щомісячно починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. Протягом 2016 року стосунки між сторонами зіпсувались, відповідач не допомагає фінансово, дитина перебуває на утриманні позивача. Із березня 2016 року сторони не проживаю разом та не ведуть спільного господарства. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. У звязку з цим позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб та стягнути аліменти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Судом досліджено докази: -свідоцтво про шлюб (на а.с. 4), відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] 17.07.2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1447; -копія паспорта [PERSON]А.(на а.с. 5); -свідоцтво про народження (на а.с. 6), відповідно до якого батьком [PERSON] [INFO], зазначений [PERSON]; Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1447 (а.с. 4). Сторони довгий час живуть окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного, тож подальше збереження сімї буде суперечити їх інтересам. Тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами належить розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір аліментів не суперечить вимогам законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 551,20 грн. в дохід держави, а також з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved