Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2016 року була прийнята на роботу на посаду редактора у ТОВ «С-ПІПЛ («Славпіпл ») з іспитовим терміном. Відповідач обіцяв офіційно зарахувати її на роботу 20.04.2016 року, але фактично зробив це 24.05.2016 року з відповідним записом у трудовій книжці та підписанням угоди про конфіденційність та нерозголошення інформації №24/05/06. На період іспитового строку відповідач обіцяв виплачувати 4000 грн, а з моменту офіційного працевлаштування - 5000 грн. З травня 2016 року почалася затримка заробітної плати (травень і червень 2016 року). В червні 2016 року не була виплачена заробітна плата за 2 попередні місяці, а 18.07.2016 року вона офіційно звільнилася з роботи. На день звільнення «С-ПІПЛ» («Славпіпл») нарахувало заробітну плату відповідно до надісланого гарантійного листа за травень-червень-липень 2016 року в сумі 11970 грн, але виплачено грошові кошти не було. Впродовж року після звільнення вона цікавилась питанням виплати заробітної плати у директора, але відповіді не отримувала. 03.03.2017 року на електронну адресу надійшов гарантійний лист без підпису про гарантовану виплату коштів без конкретних термінів в сумі 11970 грн. Крім того, зазначає, що на момент виходу на роботу знаходилась у відпустці по догляду за дитиною. У зв'язку із чим компанія обіцяла виплачувати додаткові кошти аз роботу у вихідні та святкові дні, а саме 200 грн за один робочий день. Вказує, що працювала на травневі свята 2,3,9 травня, а також на трійцю 2016 року (20 червня). Ці кошти не були нараховані в обіцяну заробітну плату і складають додатково 1000 грн, а тому загальна сума, що підлягає виплаті складає 12970 грн. У зв'язку із неправомірною затримкою виплати заробітної плати просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 19 липня до 29 серпня 2017 року в сумі 33423, 76 грн. Розрахунок зроблено з мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством, з липня 2017 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] з 24.05.2016 року по 18.07.2016 року працювала у відповідача на посаді редактора, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно копії гарантійного листа за вих. № 04 від 03.03.2017 року, майже через рік після звільнення позивача, за підписом директора ТОВ «Славпіпл» підприємство гарантувало здійснити оплату заборгованості перед позивачкою в сумі 11970 грн, чим фактично підтвердило та визнало розмір нарахованої заробітної плати, а також підтвердило факт її невиплати у день звільнення. Відповідно до ст. 116 Кзпп України виплати всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних при звільненні сум, у зазначені строки підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст. 117 Кзпп України повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума у зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати становить 33423,76 грн, що розрахована з дня звільнення по день звернення до суду із позовом, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на день розрахунку. У зв'язку із тим, що відповідачем на надано доказів на спростування доводів позивача, позовні вимоги цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 1000 грн за відпрацьовані святкові дні, оскільки вони не підтверджені належними доказами. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн, так як позивач від його сплати звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial