Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень органу державної влади, визнання недійсним правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння. Свій позов мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 29 грудня 1999 року за № 83 їй було надано земельну ділянку площею 0,1660 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Селище» с. Новосілки Вишгородського району Київської області. 08 вересня 2005 року [PERSON] отримала Держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1660 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3221886401:36:058:0001, серії ЯА №589247, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010534200095. Земельну ділянку вона використовувала за цільовим призначенням, для вирощування сільськогосподарських культур. Наприкінці вересня 2015 року Позивач приїхала на город, побачила, що на її земельній ділянці невідомими особами побудовано паркан. Після чого, за допомогою публічної кадастрової карти в мережі Інтернет за адресою http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta вона зясувала, що на її земельну ділянку накладається інша - площею 0,1067 га за кадастровим номером 3221886400:36:058:0154, цільове призначення якої для індивідуального садівництва. \~ Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та Головне управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи в суді були повідомлені належним чином через публікацію відповідного оголошення в засобах масової інформації газеті «Урядовий курєр». Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області не заперечувала проти задоволення позову. Треті особи - Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи в суді були повідомлені належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~всі\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим\~\~є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно\~\~і всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що Позивач набула право приватної власності на земельну ділянкуплощею 0,1660 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 3221886401:36:058:0001 08 вересня 2005 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №589247. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 11.09.2013 р. №КИ3221886400.36.058/00005363 земельна ділянка передана гр. [PERSON] для індивідуального садівництва. Таким чином Головне правління Держземагентства у Київській області передало безплатно у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1067 га за кадастровим номером 3221886400:36:058:0154 для індивідуального садівництва, яку сформовано за рахунок та в межах земельної ділянки, що належить Позивачу на праві приватної власності. Крім того, як вбачається з листа управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 25.11.2015 року №Д-653/1-404/6-15 земельна ділянка з кадастровим номером 3221886400:36:058:0154 для індивідуального садівництва повністю накладається на належну Позивачу земельну ділянку кадастровий номер 3221886401:36:058:0001, тобто входить до її меж. Виходячи з викладеного, Головним управлінням Держземагентства у Київській області прийнято неправомірне рішення та передано відповідачу [PERSON] земельну ділянку, яка фактично перебувала в приватній власності Позивача. Як було встановлено судом, в подальшому вказана земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується наданою інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, номер запису 4405142. Статтею 629\~ЦПК України\~встановлено, що договір є обов'язковим до виконання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди. Разом із тим частиною третьою статті 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215235 ЦК України), так і з позовом\~\~\~\~ про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330,\~338 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення прав Позивача на вільне володіння та користування належною йому земельною ділянкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved