Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 березня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділ ЗАГСу Радянського району м.Львова, актовий запис №132. Вказує, що на протязі багатьох останніх років сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між н6ими шлюбних та сімейних відносин. Спільних дітей не мають. Вже протягом шести останніх років сторони проживають окремо, продовжувати таке сімейне життя позивачка не бажає. На підставі наведеного просить укладений шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, на адресу суду надіслала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності та згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач проживає за адресою: [INFO], саме на цю адресу були скеровані виклики до суду, а тому слід вважати що рекомендоване повідомлення про виклик його в судове засідання вручено. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою\~рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів слідує, що відповідач належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 24 березня 1990 року у відділ ЗАГС Радянського району м.Львова, актовий запис №132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії ІІ-СГ №436405. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності ізст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому спільне подружнє життя з відповідачем є не можливе. Суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. На\~підставі наведеного,

Outcome: approved