Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивавані тим, що 05 серпня 2000 р. сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. З грудня 2013 року чоловік мешкає окремо від позивача. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємовідносин між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, ведення спільного господарства та виховання дитини, тому примирення та збереження родини неможливе. Спору про поділ майна та місце проживання дитини немає, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, визнавши позовні вимоги. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 серпня 2000 р., який зареєстрований у Петровському відділі РАГС м. Донецька Донецької області, актовий запис № 176. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, миритися не бажають, спору про поділ майна та місця проживання дитини немає. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином позовні вимоги в частині про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 цього ж кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в долі від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно за ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини; розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Судом встановлено, що відповідач дійсно є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №310 (а.с.6), який проживає з позивачем, що підтверджується довідкою житлової організації (а.с.7), матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, але спроможний таку допомогу надавати, що є підставою для задоволення позову та стягнення аліментів. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 245 грн. 60 коп.. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст. ст. 105 ч. 3, 112, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved