Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачену за товар суму в розмірі 2170 грн. 70 коп., три процента річних від простроченої суми в розмірі 21 грн. 70 коп. та інфляційні збитки в розмірі 471 грн. 89 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що 28.11.2014 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу лінолеуму на загальну суму 2170 грн. 70 коп., на підтвердження чого їй була надана накладна за №231 від 28.11.2014 року. Згідно укладеного договору купівлі-продажу позивач здійснила оплату замовленого товару у повному обсязі, а відповідач зобов'язався доставити за вказаною адресою придбаний позивачем згідно накладної лінолеум. Однак до теперішнього часу відповідач своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу не виконав - придбаний позивачем згідно накладної лінолеум не доставив. 04.02.2015 року позивач звернулась із письмовою претензією до відповідача з проханням повернути сплачений за товар кошти, проте дана претензія була залишена відповідачем поза увагою, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона повинна постійно витрачати додаткові сили на організацію свого життя, тому розмір моральної шкоди позивач оцінює у 1000 гривень, які просить також стягнути з відповідача на свою користь. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, як убачається з матеріалів справи, 28.11.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу лінолеуму на загальну суму 2171 грн. 70 коп., на підтвердження укладення якого позивачу була надана накладна за №231 від 28.11.2014 року (а.с.3). Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу позивач здійснила оплату замовленого товару, лінолеуму, у повному обсязі в розмірі 2171 грн. 70 коп., а відповідач зобов'язався доставити за вказаною позивачем адресою придбаний нею згідно накладної лінолеум (а.с.3). Однак відповідач своїх зобов'язань не виконав, лінолеум згідно накладної позивачу не доставив. 04.02.2015 року позивач звернулась з письмовою претензією до відповідача з проханням повернути сплачені нею згідно накладної грошові кошти (а.с.4). Проте дана претензія була залишена відповідачем поза увагою, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Отже, розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплачених за товар грошових коштів у розмірі, вказаному позивачем в пред'явлених нею до відповідача позовних вимог, 2170 грн. 70 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, позивач у виконання укладеного договору купівлі-продажу сплатила відповідачу вартість придбаного лінолеуму згідно накладної у повному обсязі, однак відповідач придбаний позивачем товар останній не передав, а відтак суд уважає, що сплачені позивачем згідно накладної грошові кошти за лінолеум підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі визначеному позивачем у пред'явлених позовних вимогах, а саме 2170 грн. 70 коп. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 21 грн. 70 коп. та інфляційних збитків у розмірі 471 грн. 89 коп., суд зазначає наступне. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов'язання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з вищевикладеного, судом установлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу, а саме не здійснення доставки позивачу придбаного нею лінолеуму, однак користування отриманими від неї грошовими коштами, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача: -інфляційних втрат за період з грудня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 471 грн. 89 коп., -три процента річних від простроченої суми за період прострочення з 28.11.2014 року по 24.04.2015 року в розмірі 21 грн. 70 коп. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що ця частина позовних вимог також підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, позивачем не доведено факт та не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в результаті дій або бездіяльності відповідача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Окрім того, Законом України «Про захист прав споживачів», з яким позивач пов'язує пред'явлені нею позовні вимоги, а саме його 5-м пунктом статті 4 передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Таким чином, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial