Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у якій, уточнивши свої позовні вимоги просить суд: виключити з опису і арешту майна квартиру [ADDRESS]; скасувати арешт державної виконавчої служби Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська накладений на квартиру [ADDRESS], а також на всі операції по реєстрації та перереєстрації цієї квартири. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 05.02.2010 року вона згідно договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. На момент укладання договору купівлі-продажу вищезгадана квартира не була під арештом, щодо неї не було спорів за квартиру та вона за квартиру розрахувалась з продавцем повністю, про це є нотаріальна-посвідчена заява [PERSON] та витяг з реєстру правочинів від 11.02.2010 року о 18:38 виданий приватним нотаріусом [PERSON] У звязку з тим, що вона хворіла, то звернулась до КП ДМБТІ для реєстрації договору купівлі-продажу кв. 3, по вул. Косіора, 29, у м. Дніпропетровську в березні 2010 року. Жодних обовязків негайно звернутися до реєстратора (КП ДМБТІ) законодавство не містило. 04.05.2010 року реєстратор КП ДМБТІ [PERSON] прийняв рішення про відмову в реєстрації прав власності за нею за вищезгадану квартиру у звязку з тим, що ухвалою АНД райсуду від 14.04.2010 року накладено арешт по цивільній справі № 2/401/423/12 на кв. 3, б. 29, по вул. Косіора у м. Дніпропетровську, як таку, що належить (зареєстрована) [PERSON] У звязку з відомою в реєстрації за нею права власності на квартиру вона звернулася до суду з відповідною заявою заявою про визнання її 3 особою по справі та скасування арешту, сплатила судовий збір. Ознайомитись з матеріалами справи 11.12.2013 року вона дізналась, що арешт не скасовано і винесено рішення про стягнення з [PERSON] боргу, тобто її квартиру можуть продати. Вона звернулась з відповідною заявою до суду негайно скасувати ухвалу про накладання арешту на кв. 3 по вул. Косіора у м. Дніпропетровську. Ухвалою від 23.12.2013 року було скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою судді АНД райсуду від 14.04.2010 року в частині кв. 3 по вул Косіора, 29 у м. Дніпропетровську.Скасовуючи ухвалу суд АНД району встановив, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2010 року. 19.12.2013 року вона звернулась до відповідача для того, щоб державний виконавець не проводив ніяких дій з [ADDRESS] та 24.12.2013 року я надала додатково копію свідоцтва про шлюб в якому вона змінила прізвище з Фокіної на [PERSON]. Вона звернулася до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з метою зареєструвати право власності, але реєстратор 11.01.2014 р. прийняв рішення про відмову у державній реєстрації права власності на [ADDRESS] на її імя. Відмовлено було у звязку зтим, що на неї накладено арешт АНД відділом державної виконавчої служби. 14.01.2014 року вона звернулась з заявою до відповідача про скасування постанови про арешт [ADDRESS], але відповідачем було відмовлено в скасуванні арешту. Після цього вона повторно звернулась до відповідача з вимогою скасувати арешт на належну їй квартиру, але листом від 08.02.2014 року їй було відмовлено з пропозицією звернутись до суду про визнання права власності на [ADDRESS]. Рішенням від 16.10.2014 року по справі № 202/354/14-ц провадження № 202/3774/2014 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, за нею було визнано право власності на [ADDRESS], але арешт позбавляє її можливості зареєструвати право власності. Ознайомившись 29.05.2015 року з наданими копіями матеріалів виконавчого впровадження вона взнала, що державним виконавцем ВДВС АНД району Рак М.С. складено опис майна [ADDRESS] і начебто квартира опечатана, але вона стверджую, що постійно користується спірною квартирою після розрахунку згідно договору купівлі-продажу і гадки не мала, що її хтось описував та опечатував. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги за предявленою позовною заявою та просив її задовольнити. В обґрунтування позову посилався на викладені у ньому обставини. Представник Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, та представник Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову зауважуючи на відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового розгляду, про причин неявки суд не сповістила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, зокрема матеріали виконавчого провадження, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, позивачка за договором купівлі продажу від 05.02.2010 року придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір було посвідчено нотаріально. До Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», як до органу, який саном на 2010 рік виконував функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, позивачка з питанням про державну реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу кв. 3, по вул. Косіора, 29, у м. Дніпропетровську, звернулася у березні 2010 року, проте процес державної реєстрації завершено не було. Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ від 15.07.2013 року по виконавчому провадженню ВП № 38876791, де боржником є [PERSON], а стягувачем [PERSON], було прийнято рішення про накладення арешту на усе майно боржника [PERSON] Під дію вказаного рішення державного виконавця також потрапила і спірна квартира [ADDRESS], яка ще у 2010 році була відчужена [PERSON] на користь [PERSON]. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року по справі № 202/3548/14-ц за позивачкою було визнано право власності на спірну квартиру. Це судове рішення набрало законної сили 27.10.2014 року. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved