Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що влітку [PERSON] самовільно перемістив межу вглиб її ділянки на 1 м та звів паркан із залізобетонних стовпчиків і металевої сітки довжиною 12 м, з даного приводу Голо пристанським районним судом було вирішено питання про усунення мені перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу даного паркану, рішення суду набрало законної сили та було примусово виконано. Весною 2014 року відповідач знову на тому ж місці незаконно побудував паркан довжиною 12 м. Позивач просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної позивачу на праві власності земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу 12 метрів самовільно зведеного паркану, що складається з залізобетонних стовпчиків і металевої сітки та привести межі земельної ділянки у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю; заборонити [PERSON] в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці по [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності на землю. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача та відповідач проти позову заперечували, просили у частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні належної позивачу на праві власності земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу 12 метрів самовільно зведеного паркану закрити провадження у справі, оскільки вже існує рішення ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Вимоги позивача про заборону [PERSON] в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності вважають безпідставними та незаконними, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 15.08.2014 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні належної позивачу на праві власності земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу 12 метрів самовільно зведеного паркану. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0, 1197 га за адресою: [ADDRESS]. 14.12.20011 року рішенням Голопристанського районного суду зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної позивачу земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно зведеного паркану. Рішення не скасовано та набрало законної сили. Так, позивач під час судового розгляду не надав суду будь-яких доказів у підтвердження порушення його прав зі сторони відповідача шляхом зведення паркану після виконання рішення суду від 14.12.2011 року. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимог позивача заборонити [PERSON] в подальшому будівництво будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці по [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності на землю, не можуть бути задоволенні, оскільки суд не може вирішувати про порушення права особи на майбутнє. Крім того позивачем та його представником не надано жодного доказу в підтвердження обставин зазначених у позові, у судовому засіданні представником позивача не заявлялось будь-яких клопотань про забезпечення доказів, а суд, відповідно до діючого законодавства, позбавлений можливості за своєю ініціативою порушувати питання про витребування доказів по справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах, суд вважає вимоги [PERSON] не доведеними, не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed