Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитиниу твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004 року, який розірвано відповідно до судового рішення 15.06.2011 року. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В судове засідання прибули позивач та її представник. Позивач підтримала позовні вимоги, Відповідач на повторний виклик в судове засідання не з'явився, про місце і час судвого розгляду повідомлений належним чином, письмової заяви про розгляд справи без його участі в суд не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004 року, який 15.06.2011 року розірвано, що підтверджується копією рішення Комінтернівського районного суду Одеської області. (а.с.5) Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де батьком дитини зазначено [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с.7). Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач останні роки добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на утримання сина не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, заперечень проти розміру вимог не надавав, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття сина, який забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved