Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування даного позову позивач посилається на те, що, вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, дитина проживає разом із позивачкою. Відповідач припинив спілкування із сином, батьківської турботи та піклування до дитини не виявляє, життям дитини не цікавиться, виконувати свої батьківські обов`язки не бажає. Оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмове клопотання, у якому просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, а також зазначила про те, що позов підтримує, та просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Залучений судом до участі у справі прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив про те, що, вимоги позивача вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вік дитини, її думку відповідно до положення ст.171 СК України, заслухано не було. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про народження, виданого 10.02.2012р. Баглійським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї, наданої 13.02.2019р. Чаплинською селищною радою Васильківського району Дніпропетровської області, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України в Дніпропетровській області, відповідач зареєстрованим не значиться. Згідно Висновку №85, наданого 14.02.2019р. Чаплинською селищною радою Васильківського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] , навчається в 1-Б класі Чаплинської середньої загальноосвітньої опорної школи. Батько дитини понад 5-ть років з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується. Згідно Висновку від 13.08.2020р., Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітнього сина, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як встановлено судом, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності хронічного алкоголізму чи наркоманії, душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання відповідача. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, протягом тривалого часу відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: батьківського піклування та батьківської турботи до дитини не виявляє; станом здоров`я дитини не цікавиться; фізичний та моральний розвиток дитини не підтримує; необхідних умов для навчання та проживання дитині не забезпечує; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Дослідивши, таким чином, докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про те, що дійсно мали місце обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог. Встановивши, таким чином, факт самоусунення відповідача від виховання дитини, та від виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, задовольняючи позов, суд,

Outcome: approved