Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася в Христинівський районний суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, посилалась на те, що 15 листопада 2014 року між нею та відповідачем у справі - [PERSON] [INFO] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 121 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СР № 109416. За час перебування в шлюбі, в нах народилася спільна дитина (син) - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І -CP № 206822 від 28.04.2015 року. Починаючи з квітня місяця 2017 року сімейне життя між нами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй (позивачці) та душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх дитини та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між нами немає. Шлюб вони розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Окрім цього, проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо нашої дитини. Разом з тим враховуючи ту обставину що відповідач не надавав та не надає зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини, у неї є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. До обставин, які надають суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать, зокрема, випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Під час слухання справи позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, поросить задовольнити. Під час слухання справи відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення під час розгляду справи, виходячи з наступного. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує, щовідповідач є працездатною особою, та відповідно має обов'язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом, саме у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. \~\~\~\~Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не надав суду доказів про те, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, не надав документи, які підтверджують відсутність заробітку, а навпаки позов визнав в повному обємі не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому виходячи з наведеного, дана стаття не передбачає стягнення аліментів у відсотках. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. \~

Outcome: partial