Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого покликається на те, що [INFO] у шлюбі, укладеному 27.02.2003 року між нею та [PERSON], народився син [PERSON]. 25 липня 2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду, шлюб між ними розірвано. 20 березня 2017 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду, вирішено: Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 16.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом 12.04.2017 року видано виконавчий лист № 442/1222/17, який разом із відповідною завою подано на примусове виконання у ВДВС Дрогобицького МРУЮ. 18 квітня 2017р. державним виконавцем Чигер М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53783304 із примусового виконання виконавчого листа № 442/1222/17. На даний час виконавче провадження ВП №53783304 із примусового виконання виконавчого листа №442/1222/17, перебуває на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів по даний час [PERSON] сплатив лише 2210,89 грн. аліментів, у зв»язку із чим утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 25589,11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, здійсненим державним виконавцем Дрогобицького МРВДВС ГТУЮ у Львівській області Чигер М.І. Наявність такої значної суми заборгованості у відповідача [PERSON] із сплати аліментів у користь позивача свідчить про ряд протиправних дій (бездіяльності) відповідача, внаслідок чого грубо порушуються не тільки її законні права та інтереси, а й законні права та інтереси їхнього спільного із відповідачем сина [PERSON], на утримання та забезпечення якого ці аліменти присуджені до стягнення судом. Саме ці наведені вище обставини змушують її звернутися з даним позовом в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, від її представника [PERSON] поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, то судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. При цьому, статтею 20 Цивільного кодексу України «Здійснення права на захист» визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Частиною 10 статті 7 Сімейного кодексу України «Загальні засади регулювання сімейних відносин» встановлено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України «Призначення Цивільного процесуального кодексу України» Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Статтею 2 ЦПК України «Завдання та основні засади цивільного судочинства» встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України «Право на звернення до суду за захистом» кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України «Способи захисту, які застосовуються судом» передбачено, що 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином виходячи із наведених вище положень, позивач правомірно звернулася з даним позовом в суд. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками: [PERSON] - [INFO]. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2017 року, вирішено: Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 16.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом 12.04.2017 року видано виконавчий лист № 442/1222/17. 18 квітня 2017р. державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Чигер М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53783304. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11.02.2019 за виконавчим листом №442/1222/17, виданим 12.04.2017 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, станом на 31.01.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 25589,11 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень абзацу 1 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України «Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину» передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved