Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач працює приватним підприємцем, але добровільно коштів на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. Позивач в судове засідання зявилася, уточнила позовні вимоги та просила стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З актового запису про народження №40 від 15.03.2012 року, складеного Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] є батьком, а [PERSON] матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ№134564. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалось, що відповідач працює приватним підприємцем та має постійний дохід, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обовязку по утриманню дитини в частці від заробітку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує загальне матеріальне становище сторін та потреби дитини даного віку, а також те, що сторони створили нові сімї. На підставі викладеного, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Одночасно, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них; а також положення ст.185 СК України щодо обовязку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 76, 84,180, 182 СК України,

Outcome: partial