Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2018, вона є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі проживає та зареєстрована вона, її дочка [PERSON] , та чоловік [PERSON] . Також, як виявилося, в квартирі зареєстровані невідомі їй особи, які є родичами попереднього власника квартири. Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідачі хоча і зареєстровані в належній позивачу квартирі, але з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири за даною адресою не проживають і взагалі ніколи туди не приходили. Відповідачі не приймають участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймають участі в оплаті комунальних платежів необхідних для утримання квартири, де проживають на даний час їй не відомо. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів в її помешканні є перешкодою в реалізації нею прав власника квартири, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження нею своєю квартирою та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча повістки надсилалися за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому порядку та повернулися до суду з поштовою відміткою про те, що адресат відсутній. Згідно доповідної судового розпорядника, повістки вручити не виявилося можливим, так як зазначені адресати відсутні за місцем реєстрації. Оскільки на підставі ст.130,131 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.04.2018, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Анцут Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 479 (а.с.6-7). Згідно довідки голови квартального комітету №4 «Гірський» м. Могилів-Подільський від 16.05.2019 та довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради №11610 від 19.11.2018, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 04.2017 за даною адресою не проживають. Місце проживання невідомо (а.с.8,9). Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у належній на праві власності позивачу [PERSON] квартирі, однак з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, а саме з 10.04.2018 по теперішній час за місцем реєстрації не проживають, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування належною на праві власності позивачу квартирою. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову до суду в розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved