Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з відповідачем, що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 15 серпня 2009 року за актовим записом №233. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Свої вимоги мотивувала тим, що протягом тривалого часу з відповідачем не проживає, спільне господарство не ведуть. Наразі вагітна від іншого чоловіка, який визнає своє батьківство, проживають однією сімєю та ведуть спільне господарство, тому збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Після розірвання шлюбу просила її прізвище залишити [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, приходить до наступного. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав повністю, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 233 (а.с.8). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що вони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть (а.с.2). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. В матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява від 17.10.2018 за реєстраційним №3524, складена [PERSON], у якій зазначено, що останній разом із [PERSON], починаючи із жовтня 2017 року та по теперішній час проживають разом. За час спільного проживання [PERSON] завагітніла, та він, [PERSON] зі всією відповідальністю визнав себе біологічним батьком ще ненародженої дитини [PERSON], та претендую на офіційне батьківство. Згідно ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Зі змісту ч.2 ст.112 СК України вбачається, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України, передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved