Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 11 серпня 2009 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син- [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачем, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від обов'язку батька, щодо виховання та утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] офіційно не працює, однак є працездатним і фізично здоровим. Позивач не має фізичної змоги повноцінно забезпечити дитину всім необхідним. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання спільної дитини утвердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно і до досягнення сином повноліття . Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити та погодилась зменшити розмір заявленої суми аліментів до 800 гривень, які мають бути стягнуті з відповідача на її користь на утримання спільної дитини, щомісячно і до досягнення сином повноліття . Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково. Пояснив, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини, але платити по 1 000 гривень щомісячно фінансової можливості не має. Просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 800 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття . В ході розгляду справи було встановлено, що 11 серпня 2009 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON](а.с.4). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04 жовтня 2004 року(а.с.5)). Із довідки виданої виконавчим комітетом Клембівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області від 23 січня 2017 року встановлено, що у [PERSON] на утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини.. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням матеріального становища платника аліментів [PERSON], який має нерегулярний, мінливий дохід, а також того, що він не має на утриманні інших дітей, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоров'я, а також стан здоров'я дитини, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення сином повноліття. Те, що відповідач на час розгляду справи ніде офіційно не працевлаштований, як на це вказала позивач, та не заперечується відповідачем, не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Також по справі не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню на постійне місце роботи та належному виконанню батьківських обов'язків по утриманню дитини . При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1355 гривень. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Враховуючи викладене вище, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимог. Захищаючи права та інтереси дитини шляхом стягнення аліментів, суд не може обмежити у нормальному існуванні та проживанні батька дитини. Тому вважаю за можливе стягувати із відповідача на користь його дружини на утримання їхнього неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно до його повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення ним повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 25 січня 2017 року за вхід. №470, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 25 січня 2017 року. В іншій частині заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що необхідно відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ст.88 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved