Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 18.10.2008\~року вона\~ перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем.\~У період\~шлюбу,\~за кошти\~батьків позивача,\~було придбано\~трикімнатну квартиру,\~що знаходиться\~за адресою:\~[ADDRESS].\~Дана квартира\~на праві\~власності належить\~відповідачу [PERSON],\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~квартири від\~16.05.2012\~року.\~Згідно звіту\~про незалежну\~оцінку від\~22.05.2018\~року,\~оціночна вартість\~квартири складає\~105\~300,00\~ грн.\~Позивач вважає,\~що квартира\~була придбана\~під час\~шлюбу,\~є об,єктом\~спільної сумісної\~власності подружжя.\~Просила визнати\~майноспільною\~сумісною власністю\~подружжя та\~ здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири. У підготовче судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача., на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача [PERSON] судове засідання не з,явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Судом ухвалено про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, оюставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються участниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2008 року у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21 ( а. с. 9). У період шлюбу було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира на праві власності належить відповідачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області - [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 545, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] передали у власність, а [PERSON] прийняв у власність вказану трикімнатну квартиру, розташовану на четвертому поверсі п,ятиповерхового житлового будинку, загальною площею - 55,41 кв.м, житловою площею 36,52 кв.м. Згідно п.5.4 вказаного договору, майно набувається у спільну сумісну власність подружжя (а.с.10-15). Відповідно до звіту про незалежну оцінку, ФОП [PERSON] від 22.05.2018 року, оціночна вартість об,єкта оцінки трикімнатної квартири, розташованої на 4-ому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 55,41 кв.м, житловою 36,52 кв.м. Група капітальності 1 , станом на 22.05.2018 року, складає 105\~300,00 грн (а.с.16-21). Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~ст.61 СК України\~ об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України\~ дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.1 \~ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно ст.71 СК України\~ майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст..372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11). Зі змісту п.п.23, 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21.12.2007\~року \~№ 11 \~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв,язку з чим, суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 частини квартири. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved