Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 лютого 2010 року виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . При цьому позивачка зазначає, що спільне життя їх подружжя не склалося у зв`язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння і почуттів любові. З квітня 2020 року разом однією родиною з відповідачем вона не проживає. Спільного бюджету не мають та спільне господарство не ведуть. Їх спільна дитина з моменту припинення сімейних відносин проживає з нею за її адресою проживання. Вважає, що родина розпалася остаточно. Подальше спільне життя, збереження родини та примирення є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Через її глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати їх сімейні відносини немає, тому вовна змушена звернутися до суду. Строк на примирення сторін їм не потрібний, ними вичерпані всі можливості зберегти родину. Сенсу відновлювати сімейні відносини немає. Спору з приводу поділу майна подружжя у них немає. Спору з приводу визначення місця проживання дитини теж немає, донька буде проживати і надалі з нею. Відповідач зобов`язується утримувати доньку у добровільному порядку та періодично надає матеріальну допомогу. Ухвалою суду від 12.10.2020 року за позовом відкрите спрощене провадження та призначено судовий розгляд на 17.11.2020 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згодний. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2010 року виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). З позову вбачається, що сторони з квітня 2020 року не підтримують подружні стосунки, не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство. Причинами розпаду сім`ї стало те, що між ними було втрачено взаєморозуміння та відчуття любові і поваги один до одного. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і збережена бути не може. Відповідач погодився з цим, визнавши позов у повному обсязі. Спорів щодо поділу спільного майна та місця проживання дитини між сторонами не існує. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільне господарство, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, збереження родини є неможливим, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Крім того, стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 420,40 грн., інша половина судових витрат в розмірі 420,40 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Таким чином, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачем було визнано позов та стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved