Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1992 року, вона є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу № 13826902 від 10.03.2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за нею зареєстровано право власності на вказану вище квартиру. Відповідно до довідки про склад сім?ї в квартирі зареєстровано 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Шлюб між нею та відповідачем був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2013 року. Вказує, що відповідач з липня 2013 року не проживає в вищевказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих його речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач з липня 2013 року жодного разу не з'являвся у квартирі, комунальні платежі не сплачував, то всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на неї. Позивач вказує, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з липня 2013 року, понад двох років , без поважних причин, не приймає участь в утриманні житла, а його реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє їй розпоряджатися квартирою на свій власний розсуд та значно обмежує її права як власника нерухомого майна. А тому, просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. А тому суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1992 року, [PERSON]є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу № 13826902 від 10.03.2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за нею зареєстровано право власності на вказану вище квартиру. Згідно довідки, виданої Головою Житлово-будівельного кооперативу № 14 [PERSON] № 477 від 04 грудня 2015 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], кв. 160, не утримує дане житло, не сплачує комунальні послуги більше двох років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321, ЦК України України,

Outcome: approved