Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування якого посилається на те, що їй, на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 06.11.1996 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1199, належить квартира [ADDRESS], яка раніше належала відповідачу у справі - [PERSON]. З метою реалізації свого права власності на зазначену квартиру вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], з питання укладення договору купівлі-продажу даної квартири, однак отримала відмову, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ - Договір дарування квартири від 06.11.1996 року був викладений на спеціальному нотаріальному бланку серії ААВ №289827, який згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів неможливо перевірити на предмет його дійсності, та для якої нотаріальної дії його було використано. Разом з тим, на сьогоднішній день приватний нотаріус [PERSON] припинив свою діяльність, але документи до нотаріального архіву не передав, у зв'язку з чим, вона позбавлена можливості внести зміни до зазначеного Договору дарування квартири та вимушена була звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, але надала письмову заву, в якій визнала пред'явлені позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 06.11.1996 року позивач та відповідач уклали Договір дарування квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1199, серія бланку ААВ №289827 та зареєстрований в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі №75П, сторінка №273, запис №273, за умовами якого позивач отримала у дар від відповідача належну останній квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Маючи намір відчужити зазначену квартиру позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], з питання укладення договору купівлі-продажу даної квартири, однак отримала відмову, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ - Договір дарування квартири від 06.11.1996 року був викладений на спеціальному нотаріальному бланку серії ААВ №289827, який згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів неможливо перевірити на предмет його дійсності, та для якої нотаріальної дії його було використано (а.с.18). Разом з тим, згідно довідки Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 17.12.2013 року, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] припинив свою нотаріальну діяльність, але документи до нотаріального архіву не передав, у зв'язку з чим місцезнаходження нотаріальних документів невідоме (а.с.17). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи вище викладене, зокрема те, що відповідач визнала пред'явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зважаючи на те, що лише визнання в судовому порядку права власності на вказану квартиру за позивачем, надасть їй можливість користуватися усіма правами, якими наділяються власники майна, а саме - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на свій розсуд, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved