Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30% про житнього мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2016 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 10 липня 2012 року. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивача зазначає, що донька знаходиться на її утриманні позивача та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріального забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач, який проживає окремо від своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання доньки, оскільки матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що він не має наміру ухилятися від свого обв'язку утримувати диньку, однак вважає, що сплата аліментів в розмірі ? частини доходу для нього є непосильною. Вважає за можливе сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини від доходу, оскільки його заробітна плата за період з 01 червня 2016 року по 30 листопада 2016 року складає 49 763,21 грн. без урахування утриманих податків з доходу фізичних осіб та військового збору, тому середньомісячна заробітна плата складає 6 800 грн., а ? частина з неї буде складати приблизно 1 700грн. До моменту звернення [PERSON] до суду із вказаною позовною заявою він за домовленістю із нею щомісячно добровільно перераховував на її картковий рахунок, передавав особисто або поштою понад 1400 грн. в якості аліментів на утримання спільної доньки. Крім того, він постійно купував речі, необхідний одяг, взуття, приладдя для навчання, велосипед, мобільний телефон, тощо, допомагав позивачу в іншій матеріальній формі в утриманні доньки, а саме регулярними продуктовими передачами. Зазначив, що постійно спілкувався із дитиною, цікавився її станом здоров'я та успіхами у навчанні, приймаючи активну участь у її вихованні. Зауважив, що позивач ніде не працює, а тому і не має власного доходу. Значну частину коштів та продуктів, що він їй передавав на утримання спільної дитини, вона витрачає на себе та свою матір. Зазначив, що на даний час він створив сім'ю, має дитину [PERSON], [INFO], на його утриманні також перебувають дружина та батьки. Тому вважає, що доцільним буде стягнення з нього на користь позивача на утримання доньки аліментів щомісячно у розмірі 1/5 частини від його доходу. Також надав суду письмові заперечення на позовну заяву, аналогічні поясненням, даним у судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає необхідним їх задовольнити виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON].(а.с.8) Від цього шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO].(а.с. 5) Як вбачається із Довідки Ділянки №43 КП «Жилкомсервіс» №2423 від 02.12.2016 року неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем у справі.(а.с.6) Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Згідно Довідки № 303 від 27.12.2016 року, виданої «Локомотивним депо Основа» Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», [PERSON] працює у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Основа» Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та отримує дохід. (а.с. 21) Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Так, враховуючи надані сторонами пояснення та обставини справи, той факт, що відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved