Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 10 лютого 1999 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: доньку Олександру, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони перестали жити разом як чоловік та дружина, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Шлюб носить формальний характер і не відповідає їх інтересам. Позивач подальше спільне життя вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Афанасьєва». Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просить праву розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, строк для примирення просить не надавати, судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на неї. Відповідач також не зявився у судове засідання, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності, строк для примирення просив не надавати. У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №048932 від 10 лютого 1999 року, від подружнього життя мають двох дітей: доньку Олександру, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС №056893 від 11 травня 2007 року та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи та заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сімю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом зясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав і проти його задоволення не заперечував, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їхніх дітей, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому суд враховує письмове клопотання позивача, у якому вона просить судові витрати покласти на неї. Зважаючи на те, що позивачем судовий збір вже було сплачено при подачі позову, підстав для повторного його стягнення суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved