Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь [PERSON] з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн., починаючи з 21 квітня 2015 року і до повноліття [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу, укладеного 01.06.2007 року сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], з яким проживає позивач, при цьому між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов»язку щодо утримання вказаної дитини, на утримання якої щомісячно позивачу необхідно 2380 грн., проте відповідач не надавав коштів з 21 квітня 2015 року. Позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач визнав вимоги щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання вказаної дитини в сумі 1200 грн. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З положень ст.180 Сімейного Кодексу України вбачаються, що обидва з батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). З ч.2 ст.182 СК України вбачається, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.21 Конституції України, усі люди є рівні у своїх правах. Судом встановлено, що від шлюбу, укладеного 01.06.2007 року (копія свідоцтва а.с.4) сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва а.с.3), з яким проживає позивач (що відповідачем не заперечується), при цьому між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов»язку щодо утримання вказаної дитини, на утримання якої відповідач не надавав коштів з 21 квітня 2015 року. Проаналізувавши наведені дані, враховуючи положення ст.367 ЦПК України, наявність обов»язку щодо утримання вказаної дитини у обох батьків, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, а саме належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1200 грн. (яка становить навіть більший розмір ніж половину від вищевказаної позивачем суми), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2015 року і до повноліття [PERSON], [INFO]; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у безпідставних (враховуючи вищенаведені положення ст.21 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України). Суд вважає, що відповідно до положень ст.88 ЦПК України, належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. стягнути з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial