Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Київської місцевої прокуратури № 8,третя особа: ЖБК «Індикатор-12» про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивувала тим, що впродовж 2012 року Відповідачем проводилось досудове слідство у кримінальній справі по обвинуваченню Позивача у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України.28.03.2012 року Відповідачем винесено постанову № к/с 58-2865 від 28.03.2012 року, про накладення арешту, якою накладено арешт на нерухоме майно Позивача (далі - Постанова). На той час квартира [ADDRESS], не перебувала увласності Позивача, а знаходилася у володінні Позивача на підставі ордеру на житлове приміщення № 092279 від 22.05.1992 року, виданого Позивачу як члену житлово-будівельного кооперативу Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. 17.04.2012 року о 14:28:15, на підставі вказаною вище Постанови за реєстраційним номером 12403115, Першою київською державною нотаріальною конторою внесено обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.Впродовж проведення досудового слідства Відповідач не вбачав підстав для скасування накладеного арешту. Позивач зазначила, що 21 травня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва, у кримінальній справі № 2608/5890/12 постановлено обвинувальний вирок, яким засуджено та визнано винною Позивача у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України та призначено Позивачу покарання у виді 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень штрафу, що становить чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов'язані з організаційно розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями строком на 1 (один) рік (далі - Вирок).Згідно п.7) та 8) ст. 323 КПК України (1960 р.) постановляючи вирок, Суд повинен вирішити чи підлягає задоволенню пред'явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений, що зробити з майном, описаним для забезпечення довільного позову і можливої конфіскації майна.Згідно ст. 334 КПК України (1960 р.), у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову. Позивач зазначила, що ні в мотивувальній а ні в резолютивній частині Вироку відсутні будь які посилання та рішення Суду стосовно заявленого цивільного позову, як в період провадження досудового слідства так і в період судового слідства, що свідчить про відсутність такого цивільного позову та матеріальних претензій у потерпілої сторони.Крім того, 06.04.2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 366 га ч. 1 ст. 364-1 КК України засуджено особу, між діями якої, та наслідками у вигляді нанесення матеріальної шкоди потерпілому - Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-12» встановлено прямий причинний зв'язок. Також, на сторінці 4 обвинувального вироку Суду від 06.04.2012 року єд. ун. № 2608/1343/11, Судом встановлено факт відшкодування завданої потерпілому шкоди протягом 2011 року.Виходячи з цього, накладений арешт підлягав зняттю у момент постановлення Вироку, оскільки відсутні майнові претензії зі сторони потерпілого, але з невідомих причин у тексті Вироку відсутнє рішення Суду з приводу накладеного арешту. У відповідності до інформації яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Вирок від 21.05.2012 року у справі №2608/5890/12 набрав законної сили 05.06.2012 року. Позивач зазначила, що Вирок суду виконано: штраф сплачено, протягом року з дня набрання законної силі Позивач не був призначений на посаду пов'язану з організаційно розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто провадження у кримінальній справ (кримінальний процес) закінчено. Відсутні майнові претензії до Позивача зі сторони потерпілого у справі - Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-12», арештоване майно Позивача не було конфісковано, на нього не було звернено виконання покарання вигляді штрафу, про що свідчать матеріали кримінальної справи ун. 2608/5890/12 (пр.№1/2608/515/12) та матеріали кримінальної справи єд. ун. 2608/1343/11 (пр. №1/2608/153/12. 18.10.2016 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київські міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстратором Баліном Павлом Павловичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право власності Позивача на квартиру [ADDRESS], а також внесено запис про реєстрацію обтяження на підставі інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі Постанови яка була винесена Відповідачем 28.03.2016 року № к/с 58-2865, що підтверджується інформаційною довідкою № 70689595 від 18.10.2016 10:26:34. Враховуючи наведене вище Позивач протиправно обмежений у здійсненні права власності, тобто його право власності порушено, оскільки безпідставно діючий арешт, спричиняє Позивачу перешкоди у розпорядженні своїм нерухомим майном, а саме квартирою: [ADDRESS], внаслідок накладеного арешту у кримінальній справі, кримінальне провадження по якій завершено у 2012 році, та потреба в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт відсутня. Ухвалою суду від 15.11.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.03.2017 року справу прийнято до провадження судді Величко Т.О. Ухвалою суду від 07.09.2017 року залучено до справи у якості третьої особи ЖБК «Індикатор». Ухвалою суду від 07.09.2017 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 27.12.2017 року позов залишено без руху. Недоліки усунуто, справу призначено на 12.04.2018 року. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 28.03.2012 року Відповідачем винесено постанову № к/с 58-2865 від 28.03.2012 року, про накладення арешту, якою накладено арешт на нерухоме майно Позивача, а саме квартиру [ADDRESS], яка на той час не перебувала увласності Позивача, а знаходилася у володінні Позивача на підставі ордеру на житлове приміщення № 092279 від 22.05.1992 року, виданого Позивачу як члену житлово-будівельного кооперативу Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. Судом встановлено, що 17.04.2012 року о 14:28:15, на підставі вказаною вище Постанови за реєстраційним номером 12403115, Першою київською державною нотаріальною конторою внесено обтяження в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.Впродовж проведення досудового слідства Відповідач не вбачав підстав для скасування накладеного арешту. Судом встановлено, що 21 травня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва, у кримінальній справі № 2608/5890/12 постановлено обвинувальний вирок, яким засуджено та визнано винною Позивача у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України та призначено Позивачу покарання у виді 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень штрафу, що становить чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов'язані з організаційно розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями строком на 1 (один) рік. Судом встановлено, що вирок суду виконано: штраф сплачено, протягом року з дня набрання законної силі Позивач не був призначений на посаду пов'язану з організаційно розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто провадження у кримінальній справ (кримінальний процес) закінчено. Відсутні майнові претензії до Позивача зі сторони потерпілого у справі - Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-12», арештоване майно Позивача не було конфісковано, на нього не було звернено виконання покарання вигляді штрафу, про що свідчать матеріали кримінальної справи ун. 2608/5890/12 (пр.№1/2608/515/12) та матеріали кримінальної справи єд. ун. 2608/1343/11 (пр. №1/2608/153/12. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, враховуючи вищенаведене, а також те, що Позивач фактично позбавлений права розпорядження квартирою [ADDRESS], що перебуває у його приватній власності, внаслідок накладеного арешту на нерухоме майно на підставі винесеної постанови № к/с 58-2865 від 28.03.2012 року, та зважаючи на ті обставини, що провадження у кримінальній справі завершено, обвинувальний вирок набрав законної сили, покарання у вигляді штрафу виконано, матеріальна шкода відшкодована та арешт станом на дату пред'явлення цього позову не знятий і діє за відсутності потреби в цьому, що суперечить чинному законодавству України, та чинить перешкоди у здійсненні Позивачем свого законного права власності. Відповідно до ч.1 ст.ю 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Київської місцевої прокуратури №8, третя особа: ЖБК «Індикатор-12» про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Outcome: approved