Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною заявою. Зазначила, що за час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 28). Відповідач у судове засідання також не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 18, 19, 26, 27), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Подав відзив на позовну заяву, яким просив стягувати аліменти в мінімальному розмірі, тобто в сумі 930 грн (а.с. 20). В обгрунтування відзиву зазначив, що дійсно працює неофіційно, отримує мінімальну заробітну плату, частину якої витрачає на допомогу дочці. Зазначив, що кошти йому потрібні також для домогоги своїй матері, яка є пенсіонером та отримує незначну пенсію. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 27 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області був зареєстрований шлюб сторін (а.с. 9). 06 липня 2011 року у сторін народилася спільна дитина [PERSON] (а.с. 6), яка проживає разом із позивачем (а.с. 8). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 12 ЦПК України, не надано доказів отримання мінімальної заробітної плати та утримання ним інших осіб. З огляду на наведене, зважаючи на необхідність забезпечити дитині рівень життя, достатній для її всебічного розвитку, також враховуючи на відсутність доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подання заяви і до повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У даному випадку позов пред'явлено 04 травня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial