Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. В обгрунтування позову зазначила, що з 11 серпня 1990 року позивачка і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] відповідно до акту огляду МСЕК 05.09.2000 року було визнано інвалідом І групи (довічно). Відповідач [PERSON] є рідним братом [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.202 року у справі №2-5686/2002 р. [PERSON] було визнано недієздатним. Позивачка була призначена його опікуном. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року у справі №344/3068/15-ц, яке набрало законної сили 22.07.2015 року за [PERSON] було визнано у порядку спадкування право власності на одну другу частку житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] , яке належало матері [PERSON] - [PERSON] . Іншим співвласником вказаного будинку є [PERSON] . За даними технічного паспорту на вказаний будинок від 20.05.1982 року вказаний об`єкт складається із підвалу площею 47,2 кв.м., першого поверху літ.А площею 93,3 кв.м. та мезоніну 27,9 кв.м. У 2011 році у будинку сталась пожежа, внаслідок якої деякі приміщення будинку були частково зруйновані. [INFO] [PERSON] у віці 57 років помер. За життя право власності на вищезазначену частку житлового будинку [PERSON] зареєструвати не встиг. У зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, до якої, зокрема входить вищезазначена частка житлового будинку. За заявою позивачки по місцю проживання спадкодавця, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білокінь К.С. ( [ADDRESS] ) була заведена спадкова справа №171/2020. [PERSON] (донька спадкодавця) звернулась на адресу нотаріуса із заявою від 22.06.2020 року №517 про відмову від спадщини. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Із довідки вих.№1364/20-14 від 20.10.2020 року вид. державним нотаріусом Білокінь К.С. також вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом до всього майна спадкодавця [PERSON] є позивачка. Інших спадкоємців немає. Разом із цим, у видачі свідоцтва на право на спадщину позивачці було відмовлено із посиланням на п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на вищезазначену частку житлового будинку за спадкодавцем та відсутності оригіналу технічного паспорту на об`єкт спадкування (оригінал якого знаходиться у відповідача). Про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину державним нотаріусом Білокінь К.С. 20.10.2020 року позивачці було видано відповідну постанову вих. №1365/02-31. Таким чином, відсутність державної реєстрації об`єкту спадкового майна та технічного паспорту на вказаний об`єкт є обставинами, які об`єктивно унеможливлюють видачу позивачці свідоцтва на право на спадщину. Виготовлення технічного паспорту на об`єкт вимагає отримання безпосереднього фізичного доступу до нього як позивача (замовника інвентаризації) так і інженерів з технічної інвентаризації (виконавців). Фізичного доступу до зазначеного житлового будинку позивачка не має, оскільки у неї відсутні ключі до вхідних дверей цього приміщення. Єдиний комплект ключів, оригінал технічного паспорту на даний будинок та державний акт на земельну ділянку під вказаним будинком знаходиться у відповідача. Досудовою вимогою від 26.11.2020 року відповідачу було запропоновано надати доступ до вищезазначеного об`єкту. Однак, вказане прохання залишилось без відповіді і реагування зі сторони відповідача. Отже, у позивачки є перешкоди у виготовленні технічного паспорту на даний житловий будинок, без якого здійснення державної реєстрації права власності та видача їй свідоцтва на право на спадщину неможливо. Враховуючи наведене просить суд усунути перешкоди у здійсненні позивачкою права спадкування за законом і користуванні спадковим майном одною другою часткою житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача надати позивачці фізичний доступ до житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання, яке призначено на 08.06.2021 року не з`явився, вкотре відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантину та обмежувальними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби. Перевіряючи поважність причин неявки в судові засідання, наведені у клопотанні відповідача, зокрема у зв`язку з установленим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантином та обмежувальними заходами, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби, суд вважає, що зазначена заявником причина, не може вважатися поважною для відкладення розгляду справи. Відповідач був завчасно повідомлений про день і час судового засідання шляхом направлення судових повісток. Поведінка [PERSON] щодо завчасного та регулярного звернення до суду із заявами про відкладення розгляду справи (09 лютого 2021 року, 02 березня 2021 року, 08 квітня 2021 року, 11 травня 2021 року), свідчить про обізнаність відповідача про їх проведення. Доказів про неможливість явки до суду у зв`язку із встановленими карантинними обмеженнями, а саме неможливістю дістатися до Івано-Франківського міського суду, хворобливим станом здоров`я, чи з інших поважних причин, [PERSON] суду не надав. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзиву не подав, причина неявки в судове засідання не є поважною, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов). Як встановлено судом, 20.05.1992 року, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого, згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 31.03.1992 року справа 2-1152, була [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.08.1990 року, тобто були подружжям, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 11.08.1990 року. Відповідно до акту огляду МСЕК Серії МСЕ №051619 від 05.09.2000 року [PERSON] було визнано інвалідом І групи (довічно). З рішення Івано-Франківського міського суду від 03.06.2002 року, яке набрало законної сили 04.07.2002 року, у справі №2-5686/2002 р., [PERSON] було визнано недієздатним. З архівного витягу від 17.07.2019 року, з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №506 від 26.12.2002 року вбачається, що [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] . Як вбачається з листа директора департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 05.09.2019 року №М/986 станом на 04.09.2019 року рішення Івано-Франківського міського суду від 03.06.2002 року (справа №2-5686/2002 р.) про визнання [PERSON] недієздатним та рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.12.2002 року №506 про встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON] не скасовувались та не втратили чинності. З копії ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.07.2015 року встановлено, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року яким позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково та визнано за [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] право власності на 1/2 частину спадкового майна - житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] , залишено без змін. Відтак, [PERSON] на праві власності належала на 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 16.03.2020 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною другою статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці першої-п`ятої черг). Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк тривалістю у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 22.07.2020 року №850/02-14 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена спадкова справа за №171/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом №404 від 22.06.2020 року [PERSON] та заяви про відмову від прийняття спадщини №517 від 22.07.2020 року [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. 08.09.2020 року [PERSON] зверталася до Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою про здійснення реєстрації на спадкове майно за адресою [ADDRESS] . Як роз`яснено листом Управління реєстраційних процедур вих.№35/64.3-02/45 від 05.10.2020 року на заяву позивачки від 08.09.2020 року, - відповідно до п.42 Порядку №1127 для реєстрації права власності на індивідуальні житлові будинки, що закінчені будівництвом до 5.08.1992 року подається, зокрема, технічний паспорт. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо (стаття 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 20.10.2020 року №1364/02-14 спадкоємцем за законом до всього майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців немає. 20.10.2020 року державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.О. видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , із посиланням на п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якою визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. 26.11.2020 року [PERSON] направлено письмову вимогу [PERSON] , якою відповідачу було запропоновано надати доступ до будинку [ADDRESS] . Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаного з позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав - позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-3095цс15. Таким чином, [PERSON] , яка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є співвласником частини спадкового майна в тому числі і спірного домоволодіння, має право володіти й користуватися належною їй частиною спадкового майна, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених повноважень мають рівні права. Частиною першої статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття набула право володіння та користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, в тому числі і в порядку статті 391 ЦК України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз статті 391 ЦК України свідчить, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що після смерті [PERSON] вона стала співвласником частини спадкового майна в тому числі і спірного домоволодіння, однак позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю через відсутність фізичного доступу до нього у зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідача. Оскільки, у [PERSON] є перешкоди у вільному користуванні своєю власністю через відсутність фізичного доступу до нього та неможливості виготовлення технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] , без якого здійснення державної реєстрації права власності та видача їй свідоцтва на право на спадщину неможливо, суд вважає вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити їй перешкод у користуванні одною другою часткою житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача надати позивачці доступ до житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] , такими, що грунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved