Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.11.2011 Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 11.11.2011 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не мають того відношення один до одного як раніше, відповідач не надає належної матеріальної допомоги сім`ї, сімейні відносини між ними фактично припинені, вони не сумісні в психологічному плані, що призвело до втрати один до одного почуття любові та поваги. Позивач вказує, що подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.03.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін в порядку спрощеного позовного провадження на 17.04.2020. 17.04.2020 судове засідання відкладено до 15.05.2020 за клопотанням представника позивача. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, а також надав докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи, які просив стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 11 листопада 2011 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 07. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 11.11.2011. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 23.12.2011. Згідно довідки, виданої виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 03.02.2020 за вих. № 79, малолітній син сторін проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] . Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що сімейні відносини між подружжям фактично припинені, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 840,80 грн. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надані документи: договір про надання правової допомоги № 18/02 від 18.02.2020, акт № 1 виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №18/02 від 18.02.2020, товарний чек № 15 від 15.05.2020 на суму 600,00 грн. Отже, позивачем доведено факт отримання нею правничої допомоги, факт сплати суми у розмірі 600,00 грн. на правничу допомогу, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених нею витрат на правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 22.11.2019 справа №902/347/18).

Outcome: approved