Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , а [INFO] помер її батько - [PERSON] . Батько все належне майно заповів позивачці. Матері належало право на земельну ділянку площею 1,66га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Бутини Бутинської сільської ради. Батькові належало право на земельну ділянку площею 2,19га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Бутини Бутинської сільської ради. В 2003 році була розроблена технічна документація по видачі державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів власникам таких сертифікатів по Бутинській сільській раді, яка затверджена розпорядженням голови Сокальської районної державної адміністрації від 10.12.2003р. затверджену вказану технічну документацію. Позивачка прийняла спадщину після смерті батьків, обробляє спірні земельні ділянки, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що сертифікат на право на земельну ділянку не належної форми, що є перешкодою спадкування вказаної земельної ділянки. Позивачка подала заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та відзив, у якому заперечив проти позову, оскільки спадкуванню підлягає лише право на земельні ділянки, а не право власності на такі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Позивачка є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Відповідно до сертифікатів, [PERSON] належить право на земельну ділянку площею 2,19га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Бутини Бутинської сільської ради та [PERSON] належить право на на земельну ділянку площею 1,66га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Бутини Бутинської сільської ради 15.02.2000р. [PERSON] уклав заповіт, яким все нележне майно заповів своїй дочці - позивачці [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвами про смерть. Відповідно до довідки від 08.11.2017р., на день смерті [PERSON] , з нею проживали та були зареєстровані: чоловік [PERSON] та дочка - позивачка [PERSON] . Згідно розпорядження голови Сокальської районної державної адміністрації №711 від 10.12.2003р., таким затверджено технічну документацію по видачі державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів на земельну частку (пай) по Бутинській сільській раді (ТзОВ «Прогрес»), вирішено видати особам державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до списку до даного розпорядження, до осіб, яких стосується дане розпорядження, належать батьки позивачки [PERSON] , та [PERSON] . Постановою від 12.11.2020р. нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину - середню земельну часту (пай) площею 2,19га. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті матері та батька. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За таких підстав, право на земельну ділянку підлягає спадкуванню позивачкою.

Outcome: partial