Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнювала, та у якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 248,7 кв. м; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 240,6 кв. м; визнати недійсним свідоцтво про право власності за [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 09.12.2011 року між сторонами був укладений договір про спільну діяльність. Згідно договору сторони домовились, що шляхом об'єднання зусиль, коштів і майнових прав спільно діяти з метою проектування, будівництва та вводу в експлуатацію будинку на дві родини за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору майнові та інші внески сторін у спільну діяльність за цим договором і майно створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складають спільну часткову власність сторін, розподілено результати спільної діяльності. Спільна часткова власність сторін складається з 1/2 частини будинку, а інша половина будинку належить третій особі [PERSON] Свої зобов'язання по договору про спільну діяльність позивачка виконала повністю, однак як їй стало відомо, відповідачка у квітні 2013 року виготовила технічний паспорт на будинок, де замовниками технічної документації є лише [PERSON] та [PERSON] Відповідачка при поданні документів на реєстрацію за собою права власності на 1/2 частину будинку не подала реєстратору договір про спільну діяльність, згідно якого одну частину будинку вони зводили спільно, за спільні кошти. 14.11.2013 р. відповідачка підписала заяву, яку нотаріально завірила, про права позивачки на частку будинку та визначено спільні приміщення. Висновком «БТІ та ЕО» від 20.11.2013 р. визначено ідеальну частку кожного співвласника будинку і її частка становить 1/4 у праві власності на будинок. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити. Відповідачка позов визнала, пояснила, що здійснила реєстрацію 1/2 частини будинку лише на себе у зв'язку із тим, що вся технічна документація знаходилась в неї. Не заперечує проти задоволення позову, оскільки іншого шляху оформлення документів, окрім як у судовому порядку немає. Представник третьої особи Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Згідно з ст.1134 ЦК внесене учас никами майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у ре зультаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власні стю учасників, якщо інше не встановле но договором простого товариства або законом. Для майнових вкладів учасників до говору, а також майна, яке буде створене (придбане) внаслідок їхньої спільної ді яльності, встановлюється правовий режим спільної часткової власності. У праві власності на спільне майно кожен з учасників має частку, величи на якої відповідає розміру його вкладу, якщо інше не передбачено договором. Поділ майна, що є у спільній частко вій власності учасників простого това риства, і спільних прав вимоги, які ви никли в них, здійснюється в порядку, установленому ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1139 ЦК України прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників. Умова про позбавлення або відмову учасника від права на частину прибутку є нікчемною. 09.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про спільну діяльність /а.с.6-8/. Згідно умов цього договору сторони зобов'язались шляхом об'єднання зусиль, майна, коштів і майнових прав спільно діяти /без створення юридично особи/ з метою проектування, будівництва та вводу в експлуатацію будинку на дві родини за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3 договору про спільну діяльність [PERSON] зобов'язалась передати у спільну діяльність пакет дозвільних документів на будівництво та проектну документацію, а також частку земельної ділянки загальною площею 0,0505 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у м. Львові. [PERSON] зобов'язалась забезпечити своєчасне і якісне будівництво згідно вимог державних будівельних норм і погодженої документації, тобто виконання робіт в об'ємах і строки, достатні для вводу в експлуатацію в термін до ІV кварталу 2012 року. Сторони виконання договору про спільну діяльність визнали у судовому засіданні, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 7.1 договору про спільну діяльність грошові, майнові та інші внески сторін у спільну діяльність за цим договором і майно, створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складають спільну часткову власність сторін. Загальна площа будинку відповідно до технічного паспорту, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.04.2013 р. становить 974,8 кв. м /а.с.13-23/. Згідно із нотаріально завіреної заяви від 14.11.2013 р. сторони попросили дати висновок реальних часток вартості по будинку [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до висновку про визначення ідеальних часток в будинку між співвласниками № 1/18269 від 20.11.2013 р., ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», [PERSON] займає такі приміщення: циф. 1-29 - коридор площею 4,4 кв. м, циф. 1-30 - коридор площею 3,3 кв. м, циф. 1-31 - коридор площею 14,8 кв. м, циф. 1-32 - житлова кімната площею 21,2 кв. м, циф. 1-33 - житлова кімната площею 21,8 кв. м, циф. 1-34 - кухня площею 15,4 кв. м, циф. 1-35 - гардероб площею 3,2 кв. м, циф. 1-43 - коридор площею 13,7 кв. м, циф. 1-44 - житлова кімната площею 18,9 кв. м, циф. 1-45 - санвузол площею 8,1 кв. м, циф. 1-46 - житлова кімната площею 30,9 кв. м. У спільному користуванні перебувають приміщення: циф. І - сходи площею 9,4 кв. м, циф. ІІ - комора площею 9,1 кв. м, циф. ІІІ - гараж площею 221,9 кв. м; перший поверх: циф. І - коридор площею 13,9 кв. м, циф. ІІ - сходи 11,9 кв. м; другий поверх: циф. І - площею 15,3 кв. м; третій поверх: циф. І площею 15,5 кв. м. Загальна площа 240,6 кв. м, що складає 25% від всього будинку або 1/4 ідеальну частку. [PERSON] займає такі приміщення: циф. 1-1 - коридор площею 4,3 кв. м, циф. 1-2 - сходова клітка площею 14,0 кв. м, циф. 1-3 - житлова кімната 17,6 кв. м, циф. 1-4 - санвузол площею 7,8 кв. м, циф. 1-5 - вітальня площею 30,9 кв. м, циф. 1-6 - кухня площею 14,0 кв. м, циф. 1-7 - гардероб площею 3,0 кв. м, циф. 1-15 - ванна площею 13.2 кв. м, циф. 1-16 - коридор площею 15,3 кв. м, циф. 1-17 - житлова кімната площею 18,2 кв. м, циф. 1-18 - гардероб площею 7,3 кв. м, циф. 1-19 - житлова кімната площею 20,8 кв. м, циф. 1-20 - житлова кімната площею 18,7 кв. м. У спільному користуванні приміщення: циф. І - сходи площею 9,4 кв. м, циф. ІІ - комора площею 9,1 кв. м, циф. ІІІ - гараж площею 221,9 кв. м; перший поверх: циф. І - коридор площею 13,9 кв. м, циф. ІІ - сходи 11,9 кв. м; другий поверх: циф. І - площею 15,3 кв. м; третій поверх: циф. І площею 15,5 кв. м. Загальна площа 248,7 кв. м, що складає 25% від всього будинку або 1/4 ідеальну частку /а.с.10/. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 5915619 від 16.09.2013 р. та відповідно і свідоцтво про право власності приймались на підставі заяви [PERSON] та без урахування договору про спільну діяльність, тобто, що грошові, майнові та інші внески сторін у спільну діяльність і майно, створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складають спільну часткову власність сторін, і як встановлено у ході розгляду справи становлять по 1/4 ідеальної частки будинку [ADDRESS], враховуючи, що єдиною умовою скасування державної реєстрації прав власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 5915619 від 16.09.2013 р. підлягає скасуванню, а свідоцтво про право власності від 16.09.2013 р. № 9475691 слід визнати недійсним. В свою чергу згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки сторони виконали всі умови договору про спільну діяльність, шляхом об'єднання зусиль, майна та коштів збудували 1/2 частину будинку [ADDRESS], створене ними майно складає спільну часткову власність, яка становить по 1/4 ідеальній частці будинку, визнання відповідачем позову відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу не суперечить правам та інтересам інших осіб, а тому слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS] за кожним з них, скасувавши рішення про державну реєстрацію та визнати недійсним свідоцтво про право власності.

Outcome: approved