Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 2004 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] у них народилась спільна донька - [PERSON], а [INFO] син - [PERSON]. Спільне життя у сторін не склалося тому з 2010 року вони проживають окремо. Діти зареєстровані та проживають разом із позивачем, яка їх утримує, та створює належні умови для їх розвитку та виховання. На даний час позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком від якого у них народилася донька. Чоловік позивача [PERSON] виконує батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дітей. З 2010 року відповідач не цікавиться своїми дітьми, також весь цей час його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток дітей. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, проте надали суду письмові заяви в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та докази додані до нього. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника та зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON], народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.8). [PERSON], народився [INFO],його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с7). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.10). Позивачка разом із дітьми, зареєстровані за адресою: [ADDRESS], а фактично проживає в [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи (а.с.16,17). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Канівської міської ради від 07.02.2019 року, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.43). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991року, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відноснойого дітей, позивачка стверджує, що з 2010 року, останній не приймає участі у вихованні їх спільних дітей, взагалі не приймає участі у їх житті. За даними акту обстеження умов проживання дитини, а саме за місцем проживання [PERSON] та [PERSON], комісією встановлено, що для повноцінного розвитку дітей створені всі необхідні умови. Діти мають свої спальні місця, місця для виконання домашніх завдань обладнані всім необхідним, діти забезпечені одягом, взуттям, речами особистої гігієни, шкільним приладдям. Родина проживає в найманій квартирі, проте з весни 2019 року планує переїхати у своє власне житло, яке вони придбали на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2017 та в якому на даний час тривають ремонтні роботи (а.с.13,17). Крім того, за даними характеристики [PERSON] учениці 8-А класу Канівської гімназії імені Івана Франка Канівської міської ради Черкаської області, де навчається дитина, вбачається, що дитина за час навчання зарекомендувала себе як старанна та відповідальна учениця. Крім того, з даної характеристики вбачається, що вихованням дитини займаються мати та вітчим, відвідують батьківські збори, цікавляться її життям, дбають про здоров'я та розвиток творчих здібностей. Батько дитини у вихованні дочки участі не бере, не цікавиться її досягненнями, батьківські збори та шкільні заходи не відвідував (а.с.11). За даними характеристики [PERSON], [INFO] учня 6 класу Канівської гімназії імені Івана Франка Канівської міської ради Черкаської області, де навчається дитина, вбачається, що він за час навчання зарекомендував себе як здібний, старанний, організований та вихований учень, має високий та достатній рівень знань. Крім того, з даної характеристики вбачається, що вихованням дитини займаються мати та вітчим, відвідують батьківські збори, цікавляться його життям, дбають про здоров'я та розвиток творчих здібностей. Батько дитини у вихованні сина участі не бере, не цікавиться його досягненнями, батьківські збори та шкільні заходи не відвідував (а.с.12). З висновку спеціаліста - психолога Канівської гімназії імені Івана Франка вбачається, що діти проживають в емоційно стабільному та благополучному середовищі, відчувають любов з боку матері та вітчима, захищеними та і в безпеці, мають умови для задоволення своїх потреб за місцем проживання. Враховуючи негативне ставлення дітей до батька, небажання батька [PERSON] виконувати свої обов'язки щодо дітей, відсутність стійкої емоційної прив'язаності дітей до батька, позбавлення його батьківських прав не суперечить врахуванню інтересів дітей. У даній ситуації немає підстав вважати, що повна відмова від стосунків з батьком завдає чи завдасть в майбутньому шкоду соціально-психологічному здоров'ю дітей (а.с. 15). В матеріалах справи міститься договір купівлі- продажу квартири від 18.01.2017 з якого вбачається, що вітчим [PERSON] придбав трикімнатну квартиру по [ADDRESS] (а.с.13), що свідчить про те, що сім'я забезпечена житлом. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо своїх дітей, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні, не відвідує і взагалі не спілкуються з дітьми без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов'язками щодо дітей є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на встановлене та прийнявши до уваги висновок виконавчого комітету Канівської міської ради суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного

Outcome: approved