Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність харакретів, сторони спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та спільно не проживають, позивач вважає примирення неможливим. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо надання строку на примирення заперечувала, судовий збір з відповідача просила не стягувати. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, щодо надання строку на примирення заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.3 ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як з`ясовано судом, 30.10.2015 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1460. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). На період розгляду справи шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з положеннями ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від відшкодування вартості сплаченого судового збору позивач відмовилась. Враховуючи наведене та

Outcome: approved