Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] [INFO], батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а також зобов'язати Стрийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області внести зміни до актового запису про народження № 398 [PERSON], яка народилась [INFO] у м. Стрий Львівської області, складеного 04.07.2018 року Стрийським міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, вказавши як батька [PERSON], [INFO], громадянин України та видати нове свідоцтво про народження. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 24.08.2017 року вона познайомилась з відповідачем, після чого вони стали проживати як сім»я у фактичних шлюбних відносинах та вести спільне господарство у її квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вони разом ходили до друзів та їх сприймали як подружжя. Інколи відповідач їздив додому у с. Загірне Стрийського району, де живе його мати, нібито допомогти їй по господарству. 02.11.2017 року їй стало відомо, що вона вагітна про, що вона повідомила відповідача. З початку грудня 2017 року відповідач почав її уникати, не телефонував та не відповідав на її телефонні дзвінки. Згодом вона дізналась, що відповідач 16.12.2017 року зареєстрував шлюб з іншою жінкою. Однак навіть після одруження з іншою жінкою він надсилав їй «смс повідомлення», цікавився її здоров'ям та власноруч написав розписку, що не залишить її з дитиною. [INFO] народилась її дочка [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини дані батька дитини записані з її слів. У зв'язку з тим, що її дитина являється донькою відповідача, однак він не визнає цієї обставини, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Представник позивача адвокат Маципура Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задоволити. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] спілкується з позивачкою та йому відомо про судові засідання. Він писав розписки про визнання дитини, однак до дитини не навідується та не піклується про неї. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи Стрийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не з'явився, надіслали на адресу суду заяву, згідно якої просили проводити розгляд справи без представника відділу та просили постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мешкали однією сім'єю, вели сумісне господарство та фактично знаходилися у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Даний факт стверджується наданими у судовому засіданні показами свідків. Зокрема, свідок [PERSON], показала, що доводиться позивачці подругою. Вказала, що позивач у жовтні 2017 року познайомила її з [PERSON], якого представила своїм хлопцем. Вона неодноразово бачила його у квартирі позивачки, коли приходила до них у гості. Також вказала, що в той період іншого чоловіка її подруга [PERSON] не мала. Відповідачу було відомо, що [PERSON] вагітна, однак взимку 2017 року він її покинув. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивачка є подругою його дружини (разом працювали на роботі), а він являється хресним батьком її дитини. Йому відомо, що позивач проживала з [PERSON] як чоловік та дружина. Відповідачу було відомо про вагітність [PERSON], та він не заперечував що це його дитина. Вони товаришували сім»ями, ходили в гості один до одного. Проте в кінці 2017 року відповідач залишив позивачку та на даний час не цікавиться і не допомагає дитині. Суд надає віри показанням допитаних свідків, оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені заявником у поданій заяві про про визнання батьківства Також встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2018 року, актовий запис № 398 виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, де у графі «батько» записано [PERSON]./а.с 7/ Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] здійснена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Факт проживання позивачки та відповідача однією сім'єю, а також народження у них дитини, також стверджується наданими у судовому засіданні представником позивача оригіналами розписок написаних [PERSON], згідно яких останній вказує, про свої почуття до [PERSON], а також копією фотографії переписки, згідно якої [PERSON] повідомила відповідача про народження дочки. /а.с. 10, 28-30/ Суд приймає до уваги вищевказані докази, оскільки такі у судовому засіданні відповідачем не спростовані. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved