Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом та заявою про збільшення позовних вимог, в яких просить стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди 59 000 грн., з яких 1000грн. з [PERSON], 8000грн. з ПАТ «Шахти «Надія» та 50000грн. з [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує наступним. Під час розгляду Червоноградським міським судом Львівської області цивільної справи №459/844/15-ц за її позовом до ПАТ «Шахта «Надія» з вимог, що випливають з трудових правовідносин, відповідачами неодноразово в брутальній, принизливій, та образливій формі, було принижено її честь, гідність та ділову репутацію, не зважаючи на те, що в очах оточуючих стосовно неї завжди була позитивна соціальна оцінка, оскільки вона та її сім`я законослухняні і добропорядні. Зокрема у своїй позовній заяві зазначає, що у період з 1999 року по 31.07.2014р.(день звільнення) працювала на ПАТ «Шахта «Надія» друкаркою, а з 2002р. інженером відділу економіки, планування, ціноутворення, організації праці і заробітної плати. З початку її роботи на шахті і до останнього часу, жодних зауважень і стягнень по роботі не мала, завжди характеризувалась позитивно як по місцю роботи, так і по місцю проживання. Зазначає, що до 2014 року у неї були нормальні робочі стосунки із керівником підприємства [PERSON], які погіршилися у березні 2014р., коли між ними виник конфлікт, внаслідок їхніх різних політичних поглядів, оскільки [PERSON] відкрито підтримував колишній режим [PERSON], а вона уродженка Луганської області, була прибічницею Євромайдану, учасників якого він назвав «бандерівцями» та бандою, на що вона йому заперечила, внаслідок чого, за ініціативою [PERSON] розпочалось її переслідування на підприємстві, яке виразилось у незаконному переведенні на підсобне господарство ПАТ «Шахта «Надія», позбавлення премії, що призвело до її незаконних страждань та вимушеного звільнення у зв'язку з порушенням роботодавцем відносно неї законодавства про працю. Такі незаконні дії керівництва по відношенню до неї, порушення її трудових прав, зумовило її звернення спочатку до Сокальського районного суду Львівської області, а згодом до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ПАТ «Шахта «Надія» із залученням третіх осіб без самостійних вимог: директора ПАТ «Шахта «Надія» [PERSON], Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання змінити формулювання причини та дати звільнення, здійснити перерахунок та виплати премії з 2012р і відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Червоноградського міського суду від 13.03.2015р. було відкрито провадження у справі № 459/844/15-ц за вищевказаним позовом. З цього часу на неї, її чоловіка, та її представників почав чинитися явний, відкритий постійний психологічний тиск організований керівництвом шахти, який супроводжувався в дні судових засідань системним приниженням їхньої честі, гідності, ділової репутації, погрозами фізичною розправою, тощо, що змушувало її 08.05.2015р., 22.05.2015р., 11.06.2015р., 24.06.2015р., 26.06.2015р. звертатися з відповідними заявами у Червоноградський МВ ГУ МВСУ у Львівській області та в інші органи. Такі діяння відбувалися і під час судових засідань у зв'язку з чим постановами Червоноградського міського суду від 07.07.2015р. та 21.07.2015р. було накладено адміністративні стягнення по. ст.185-3 ч. 1 КУпАП (прояв неповаги до суду)на відповідача [PERSON], який спочатку, у свій робочий час, був вільним слухачем, а згодом, за довіреністю підприємства став представником Шахти у цій цивільній справі. Через такий психологічний тиск, що загрожував її життю та здоров'ю, життю і здоров'ю її представників, 08.05.2015р. було відкладено судове засідання на інший день з її вимогою про забезпечення безпеки. 22.05.2015р. ситуація повторилася. В цей день, відразу після судового засідання, організовані керівництвом працівники, які в період розгляду справи знаходились навпроти будівлі суду по вул.Св.Володимира,15 в м.Червонограді, демонстративно встановили на виході з будівлі суду сміттєвий ящик спеціально привезений для цього із шахти з написом фарбою «[INFO]», супроводжуючи таке своє діяння словесними коментарями і погрозами того, що адвоката можуть кинути в цей ящик. В час того коли вона на свій мобільний телефон старалася зафіксувати вказаний факт, головний інженер шахти, відповідач [PERSON], який під час виконання своїх трудових обов'язків організовував все це дійство перед судом, в присутності великої кількості працівників шахти обізвав її «дурою», чим принизив її честь і гідність, оскільки відповідно до діючого в Україні сприйняття цього слова, у його змісті розуміється: нерозумна, дурна жінка. Зазначає, що під час судового засідання 10.06.2015р. в черговий раз, в робочий час, знову під будівлю суду було організовано доставлені працівники шахти, з метою вчинення тиску на суд, на неї та її представників, і інших хто був на її стороні. Після судового засідання, працівник шахти [PERSON] в черговий раз, в присутності багатьох людей, на весь голос, почав принижувати честь та гідність її представника адвоката [PERSON], а коли її чоловік зробив йому зауваження, нецензурна лайка полинула в його сторону. Через вказані незаконні дії працівників шахти та відповідачів [PERSON] і [PERSON] позивачка змушена була звертатися до Червоноградського МВ ГУ МВС у Львівській області з заявою від 11.06.2016р. про притягнення до адміністративної відповідальності керівника ПАТ «Шахта «Надія» [PERSON] по ст.ст.185-1, 185-2 КУпАП, після чого масовий виїзд працівників шахти під будівлю суду припинився. Окрім того вказує, що під час засідання 25.06.2015р., коли суд видалив [PERSON] з залу судових засідань за порушення порядку в залі судових засідань, виходячи із зали [PERSON], в присутності інших, принизливо обізвав адвоката [PERSON], за що був притягнутий до адмінвідповідальності постановою Червоноградського міського суду від 11.07.2015р. за прояв неповаги до суду. Вже з наступного судового засідання, яке відбулось 03.07.2015р. [PERSON] став представляти інтереси шахти за довіреністю від імені ПАТ «Шахта «Надія». Як факт приниження її честі, гідності та ділової репутації [PERSON] позивачка зазначає, що 10.07.2015р., перед початком судового засідання, в залі Червоноградського міського суду, в присутності інших представників шахти, та інших осіб, щоб її зганьбити, принизити і вивести із себе, під час виконання обов'язків представника підприємства у цій справі, зводячи на неї наклеп, став обзивати «курвою». Дане слово, використовується для назви жінки яка має посилений фізіологічний потяг до зайняття сексом за гроші(повія, проститутка), а в Західних регіонах України вживається ще й в якості лайки. В процесі між зазначеними жестами руки останній показував їй «дулі» з викриками, що вона справи не виграє, і ніякої моральної шкоди не отримає. Такі свої образливі висловлювання в її сторону він продовжував в цей день неодноразово демонстративно, з метою приниження її честі і гідності, обзивав її, на весь голос, в присутності її чоловіка [PERSON] та інших осіб, що були присутні в залі судового засідання і знають її давно з позитивної сторони, «курвою», «курвою брехливою» та іншими образливими словами, чим принизив її честь та гідність. Відповідач спричинив їй такими діяннями моральну шкоду. Після того, як її представник адвокат [PERSON] попросив головуючого по справі вжити заходів до нього за таку поведінку в суді, то останній став лайливо ображати і адвоката, погрожуючи йому при цьому фізичною розправою, за що в подальшому був притягнутий постановою Червоноградського міського суду від 21.07.2015р. до адміністративної відповідальності. 31.08.2015р. через канцелярію суду вона подала заяву про збільшення позовних вимог (підстав позову) в якій зазначає, що 23.07.2015р. під час проведення обшуку на ПАТ «Шахта «Надія», директор підприємства в своєму службовому кабінеті, в адміністративному корпусі ПАТ «Шахта «Надія», спілкуючись з представниками правоохоронних органів, в присутності інших осіб, обізвав її «проституткою», чим принизив її честь та гідність. Ухвалою Сокальського районного суду від 26.04.2016р. позовну вимогу [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення 8000грн. на відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду за заявою позивачки, оскільки директор ПАТ «Шахта «Надія» [PERSON] помер, а рішення Червоноградського міського суду від 21.09.2015р. у справі № 454/844/15 виконано в добровільному порядку. Позивач [PERSON] та її представники - адвокат [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. В обґрунтування вимог навели суду обставини, викладені в позові. Додатково пояснили, що внаслідок таких висловлювань відповідачів завдано шкоди доброму імені позивачки, яке останні зганьбили, перед її знайомими та чоловіком, родиною, навісивши на неї ярлик брехливої людини, особи легкої поведінки(курви). Представник відповідача ПАТ «Шахта Надія» подав заперечення на позов, в якому просить в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Шахта «Надія» відмовити з підстав викладених в запереченні. Зокрема зазначає, що адміністрація ПАТ «Шахта «Надія» позовні вимоги [PERSON] не визнає, відхиляє їх повністю, вважає такі необґрунтованими та безглуздими, як такі, що сформовані на підґрунті особистої неприязні позивачки до керівника підприємства. Крім того вказують, що ПАТ «Шахта «Надія» не може нести відповідальності за дії своїх представників при розгляді Червоноградським міським судом справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія» з трудових правовідносин, оскільки довіреностями виданими підприємством чітко прописані повноваження представника, та наведено перелік дійна які має право уповноважена особа, і за всі дії вчинені представниками поза повноваженнями прописаними в довіреностях, ПАТ «Шахта «Надія» не має жодного відношення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Подав заперечення проти позову та додатково пояснив, що не обзивав [PERSON] «курвою брехливою» під час судового засідання 10.07.2015р., як про це вказує позивачка. Зазначає, що слово «курва» було висловлено ним не відносно до [PERSON], а як матюк, в якості нецензурної лайки, у зв'язку з тривалим та остогидлим йому судовим процесом, від якого йому «здали нерви» та в пориві емоцій на підставі неправдивих відомостейстосовно розрахунку премії, які позивачем були подані в якості доказу до суду по справі № 454/844/15. Свою вину у тому, що вилаявся в залі суду визнає, про те зазначає, що це було здійснено ним не усвідомлено, але не в сторону [PERSON] Щодо висловлення «брехлива» сказаного в адресу [PERSON] зазначає, що в сукупності з викладеними обставинами, вказаний вислів слід розуміти як оціночне судження про особу позивача, за яке особу не може бути притягнуто до відповідальності. Також зазначає, що твердження позивача щодо тлумачення його слів є припущеннями. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Подав заперечення проти позову. Просить у позовних вимогах до нього відмовити з підстав наведених в його запереченні. Додатково пояснив, що не пригадує чи вживав по відношенню до [PERSON] за обставин зазначених в позові вислів «дура», оскільки вони неодноразово по відношенню один до одного критично висловлювалися. Зазначає, що навіть якби й висловлювався в адресу [PERSON] названим словом, то це є його оціночним судженням, на яке він має право, і за яке він не може бути притягнутий до відповідальності. Третя особа по справі на стороні відповідача - [PERSON] на неодноразові виклики суду не з'являвся, з будь-якими пояснення, клопотаннями, запереченнями не звертався, а згодом помер. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 22.05.2015р., коли відбувався розгляд справи у Червоноградському міському суді він знаходився навпроти входу в Червоноградський міський суд. В цей час працівниками ПАТ «Шахта «Надія», серед яких був і [PERSON] було притягнуто смітник з написом «[INFO]». Коли його жінка [PERSON] вийшла на вулицю з приміщення суду щоб сфотографувати смітник, [PERSON] з натовпу, в присутності великої кількості людей обізвав її «дурою», сказавши «шо ти дура вийшла». Крім того, повідомив, що 10.07.2015р., коли він разом зі своє дружиною [PERSON] перед судовим засіданням зайшов в приміщення зали суду, у ньому вже були присутні велика кількість працівників ПАТ «Шахта «Надія». Серед них був і [PERSON], який ще перед судовим засіданням показував його дружині дулі, та нецензурно виражався в її сторону обзиваючи її «курвою». Під час судового засідання 10.07.2015р. [PERSON] продовжував виражатись в сторону [PERSON] образливими словами, обізвавши її в його та великої кількості людей в приступності «курвою», «курвою брехливою», та багатьма іншими образливими словами, що було нестерпно для нього, як для чоловіка. Також зазначив, що дружина дуже важко переносила такі образи зі сторони відповідачів, навіть була змушена звертатися в лікарню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 22.05.2015р. вона повинна була бути допитана як свідок у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія». Пригадує, що після закінчення судового засідання 22.05.2015р. вона разом з [PERSON] виходили з приміщення суду, де була велика кількість людей, та сміттєвий ящик. Коли [PERSON] захотіла сфотографувати цей сміттєвий ящик, [PERSON] на весь голос, так що його почули, з невідомих для неї причин обізвав її «дурою» сказавши «шо ти дура вийшла сюди фотографувати?!». Відповідно до ст. 270 ЦК, право на повагу до честі та гідності є особистим немайновим правом фізичної особи, яке відповідно до глави 22 Книги 2 ЦК України належить до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 297 ЦК, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими (ч. 2 ст. 297 ЦК). В Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009р. роз'яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 3 Конституції України регламентовано, що честь та гідність людини визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28 Конституції України). Згідно ст.23 ч.2 п.4 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Згідно ст.275 ЦПК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України, зокрема, шляхом відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 280 ЦК України регламентовано, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зазначені роз'яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. Згідно витягу з трудової книжки та наказу №103-к від 06.08.2014р., [PERSON] працювала інженером відділу економіки, планування, ціноутворення, організації праці і заробітної плати ПАТ «Шахта «Надія» та звільнена 31.07.2014р. З наказу №103-к від 28.05.2014р. вбачається, що [PERSON] тимчасово, терміном на один місяць, переведено на підсобне господарство ПАТ «Шахта «Надія». З наказу №107-к від 02.06.2014р. вбачається, що вищевказаний наказ про переведення [PERSON] на підсобне господарство відмінено. Наказом №254 від 17.06.2014р. [PERSON] оголошено догану за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме, за залишення робочого місця без вагомих причин. Даний наказ відмінено наказом №348 від 11.08.2014р. З позовної заяви та ухвали від 31.03.2015р. вбачається, що у провадження Червоноградського міського суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія», 3-х осіб [PERSON], Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу , зобов'язання виплатити премію, змінити формулювання причини звільнення та зобов'язання здійснити перерахунок премії, виплат розрахункових при звільненні та відшкодування премії. Із звукозапису судового засідання та роздруківки вбачається, що представник ПАТ «Шахта «Надія» [PERSON] під час судового засідання 10.07.2015р. висловлювався до [PERSON] нецензурними словами, а саме: «курва брехлива». З постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 21.07.2015р. вбачається, що на відповідача [PERSON] накладено адміністративне стягнення по ст.185-3 ч.1 КУпАП за образливе висловлювання нецензурними словами та погрози фізичною розправою до [PERSON] під час розгляду цивільної справи. Факт образи честі гідності та ділової репутації позивача підтверджено і постановою слідчого Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 20.01.2016р. про закриття кримінального провадження відкритого відносно [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч.1 с. 296 КК України у зв'язку з тим, що за такі дії він вже притягався до адміністративної відповідальності. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2016р. [PERSON] визнано винним по ст.173 КУпАП у тому, що він 10.07.2015р. перед початком судового засідання висловлювався нецензурною лайкою в сторону [PERSON] З висновку судово-лінгвістичної експертизи №056/57 від 08.02.2016р. вбачається, що вислови [PERSON] «курва» та «курва брехлива» та [PERSON] - «дура», є образливими та такими, що принижують честь та гідність [PERSON] Також, вислів «курва брехлива» є виразом брутальної, принизливої та непристойної форми. З відповіді Червоноградської ЦМЛ від 03.11.2015р. вбачається, що [PERSON], 07.09.2015р. 11.09.2015р. зверталася зі скаргами на головні болі безсоння, тривогу, плаксивість, неприємні почуття в тілі мігруючого характер, діагноз розлади адаптації з тяжкою тривожною депресивною симптоматикою. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.03.2016р., яке набрало законної сили, у справі № 459/844/15 у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія» яким підтверджено законність вимог [PERSON] до ПАТ «Шахта «Надія», що спростовує заперечення відповідачів про надуманість та безпідставність у зв'язку з якими було влаштоване пікетування приміщення суду, та буловисловлено на думку відповідачів, оціночні поняття про неї «дура» «брехлива». Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно публічно висловлювалися до позивачки [PERSON] образливими висловами, що принизило її честь та гідність. В Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009р. зазначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. З огляду на зазначене, суд погоджується з тим, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди, оскільки вона обрала саме такий спосіб порушеного права (який передбачений главою 3 ЦК України). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань [PERSON], яка внаслідок принизливих висловів відповідачів понесла стрес, її турбують головні болі, після зазначеного інциденту оточуючі пригадують їй про це, що викликає в неї негативні емоції, що в свою чергу негативно відбивається на її здоров'ї. Враховуючи, що вислови [PERSON] в сторону [PERSON] є, крім іншого, брутальними та непристойними, а також те, що він є значно молодшим від позивачки, ступінь його вини в посяганні на честь та гідність останньої є значно вищим, в порівнянні з [PERSON] Таким чином, суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості та приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачці джерелом для збагачення. Судові витрати, в силу ст.88 ЦПК України, слід покласти на відповідачів, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial