Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 1584 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Мала Токмачка, вулиця Миру, 143, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», тамбур літ. «а», ганок «кр», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», убиральня літ. «Г», літній душ літ. «Д», погріб з входом літ. «П-г», паркан №1, ворота з хвірткою №2, басейн №3, з правом реєстрації у відповідних органах. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON], який помер 14 серпня 2009 року і після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1584 м2, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Миру, 143. Ще за свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 26 травня 2006 року секретарем виконкому Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за №97, яким заповів все своє майно і майнові права своєму синові [PERSON], який у визначений законодавством термін прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав у звязку з тим, що помер до закінчення шестимісячного строку від дня смерті батька, 15 січня 2010 року. Позивач прийняла спадщину свого чоловіка, подавши у встановлений законодавством строк до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, де було заведено спадкову справу за №342/2010. На частину спадщини права на вклади, що зберігаються в ТВБВ №10007/0202 ЗОУ АТ «Ощадбанк», які належали [PERSON] та які мав успадкувати [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, позивач отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2012 р. за реєстровим № 1-761. При зверненні позивача до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок від 08 липня 2017 року, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1571/02-31 від 08.07.2017 р. через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок. У звязку з цим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. У судове засідання позивачка не зявилась, до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без його участі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2009 року помер, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №151819, виданим 14 серпня 2009 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №7012. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в селі Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області по вулиці Миру, 143, який був зареєстрований за спадкодавцем на паперових носіях у погосподарській книзі Малотокмачанської сільської ради. Ще за свого життя [PERSON], склав заповіт, посвідчений 26 травня 2006 року секретарем виконкому Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за №97, яким заповів все належне йому майно і майнові права, своєму синові [PERSON], який в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини, але не встиг її прийняти у звязку з тим, що помер до закінчення шестимісячного строку від дня смерті батька, 15 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №164519, виданим 15 січня 2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №518. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, в порядку спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що залишилась після [PERSON], перейшло до спадкоємців його сина [PERSON], якими є його дружина позивач у цій справі, та їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] був чоловіком позивача до дня своєї смерті, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №277976, виданим 06 жовтня 1984 року Оріхівським відділом РАЦС Запорізької області. Позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, подавши у встановлений законодавством строк до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, де було заведено спадкову справу за №342/2010. Спільні з позивачем діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON], від спадщини відмовились, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 342/2010 та слідує, зокрема, з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2012 року за реєстровим №1-761, виданого позивачу на вклади, що зберігаються в ТВБВ №10007/0202 ЗОУ АТ «Ощадбанк», які належали [PERSON] та спадкоємцем яких був [PERSON] Зокрема, у цьому свідоцтві зазначено, що воно видане позивачу з урахуванням 2/3 спадщини, від якої відмовились [PERSON] та [PERSON] Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок від 08 липня 2017 року, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1571/02-31 від 08 липня 2017 року через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, оскільки відповідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.02.2012 р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання спадкоємцями правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно з вимогами Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. та Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13.12.1995 р., які діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. 01 липня 2004 року було прийнято Закон України №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон) згідно з вимогами якого обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, що знаходиться на території України. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення даних до єдиної державної інформаційної системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень. Відповідно до даних погосподарського обліку Малотокмачанської сільської ради Оріхівської району Запорізької області (книга №3, особовий рахунок №233, сторінка 78) житловий будинок господарськими будівлями та спорудами в селі Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області по вулиці Миру, 143 (сто сорок три), обліковується за [PERSON] (довідка №837 від 21.06.2017 року видана Малотокмачанською сільською радою). Наявність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та їх відповідності державним будівельним нормам підтверджена технічним паспортом, інвентарний номер 198, виготовленим 02 червня 2017 року фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону №1952-ІУ права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Чинним законодавством України не визначено порядку та терміну перенесення даних, що містяться на паперових носіях до електронного реєстру. Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що «Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час придбання спадкового майна були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Позивач надала таку довідку, видану виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 21 червня 2017 року за №837. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 02 червня 2017 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], спірний будинок складається з житловий будинок літ. «А», тамбур літ. «а», ганок «кр», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», убиральня літ. «Г», літній душ літ. «Д», погріб з входом літ. «П-г», паркан №1, ворота з хвірткою №2, басейн №3. Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець [PERSON] набув спірний житловий будинок у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла, що ніким не оспорюється, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved