Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

позивач звернулася до суду 26 червня 2015 року з позовом, вказавши, що 23 січня 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу № KROOA+83016844. Вказаний договір складається із заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № KROOA+83016844 від 23.01.2014 р., анкети-заяви за програмою «[PERSON] в кредит за 30 хвилин» від 28.01.2014 р. та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до специфікації, що є додатком № 1 до договору, предметом лізингу є автомобіль марки BYD F-3 Plus вартістю 94\~990,00 грн., 2013 року випуску, седан/лифтбек, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Пункт 1.2. Заяви щодо умов страхування автомобіля відсилає до п. 2.9.4.5 договору, якими є Умови. Вона особисто договору страхування із страховою компанією не укладала. Її правовідносини щодо страхування предмету лізингу обумовлені договором з відповідачем: п. 2.9.4.5.1 та п. 2.9.4.5.2 передбачено, що відповідач самостійно визначає страхову компанію та протягом всього строку дії Договору щорічно здійснює страхування автомобілю за страховими ризиками, такими як, зокрема, пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на умовах повного КАСКО; п. 2.9.4.5.7 передбачено, що в разі настання страхового випадку та отримання відповідачем страхового відшкодування, відповідач за умови належного виконання нею умов договору за її вимогою зобовязаний спрямувати отримане страхове відшкодування на відновлення автомобіля; п. 2.9.4.5.5 передбачено, що вона має кожного року отримувати у відповідача [PERSON] страхування, встановлені страховою компанією. Проте в порушення ч.1 ст. 981 ЦК України та ст. ст. 15,16 Закону України «Про страхування», п. 1.1.1.87 Умов, відповідач як представник страхової компанії, не надав їй договору страхування чи будь-якого іншого документу, який його замінює (полісу, сертифікату). [PERSON] страхування, встановлені страховою компанією, які вона має отримувати у відповідача, не являються ні договором, ні полісом, ні сертифікатом. Зазначені правила є лише підставою для укладення договору страхування, що передбачено ст. 16 Закону України «Про страхування». 18 лютого 2015 р. автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок чого отримав механічні пошкодження. Відповідно до рахунку-фактури № 0009 від 25.03.2015 р. вартість робіт та запчастин на відновлення автомобілю становить 18260 грн. Нею, як лізингоодержувачем, виконано всі умови договору щодо сплати за договором, у тому числі і страхових внесків згідно з графіком, передбаченим додатком № 2 до договору, що підтверджується квитанціями відповідача. 22.05.2015 р. вона звернулася до відповідача з письмовою вимогою про виплату їй страхового відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля та надання належним чином оформлених документів, що є підставою для прийняття рішення про виплату або не виплату страхового відшкодування, зокрема договору страхування автомобіля або/та агентського договору банку із страховою компанією. Однак листом від 28.05.2015 р. відповідачем було повідомлено, що відповідно до п.п. 15.9, 15.11, 15.12 договору страхування, сума страхового відшкодування склала 5092,92 грн. і буде зарахована ним в рахунок погашення заборгованості за договором. В обґрунтування підстав відмови їй у страховому відшкодуванні на відновлення автомобіля відповідачем зазначено, що автомобіль був застрахований нібито не на повну вартість, а саме у п. 6 договору страхування зазначена сума 94990,00 грн., а дійсна вартість події склала 18\~073,65 грн. Проте насправді автомобіль був застрахований на повну вартість, оскільки його повна вартість на момент укладення договору складала саме 94990,00 грн., що підтверджується специфікацією до договору. Відповідач сам взяв на себе зобовязання згідно п. 2.9.4.5.1 і п. 2.9.4.5.2 Умов, які є частиною договору, щорічно за її кошти самостійно здійснювати страхування автомобілю на умовах повного КАСКО. Те, що вартість автомобіля підвищилася, не дає підстав для зменшення суми страхового відшкодування, оскільки на момент укладення договору автомобіль було застраховано на повну вартість на умовах повного КАСКО. Вона, як споживач, не має нести фінансові ризики, повязані з інфляцією, валютними коливаннями. Після ДТП і по сьогоднішній день автомобіль стоїть не відремонтований, оскільки в неї немає на це коштів. Вона своєчасно та в повному обсязі сплачувала лізингові платежі по договору, проте не може користуватися предметом лізингу з вини відповідача, оскільки останній відмовляється сплатити страхове відшкодування на його відновлення. Відповідачем порушено її право на отримання страхового відшкодування, відповідно до ст.. 15 Закону України «Про страхування», п. 2.9.4.5.7 Договору фінансового лізингу № KROOA+83016844 від 23.01.2014 р., строк виплати якого настав у звязку із предявленням такої вимоги. Також відповідачем як посередником СК «Інгосстрах» в порушення її прав не виконано обовязок щодо передачі їй договору страхування у передбаченій законодавством формі. Позивач просить зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виплатити їй страхове відшкодування на відновлення автомобілю марки BYD F-13 Plus вартістю 94\~990 грн., 2013 року випуску, седан/лифтбек, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 18\~260,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягала з підстав, викладених в позові, просила задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що банк не страхова компанія, власник автомобіля за договором лізингу банк. Від страхової компанії банк отримав 5000 грн., які вони пропонували позивачці зарахувати в рахунок погашення заборгованості за договором лізингу. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засідання встановлено, що 23 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір фінансового лізингу № KROOA+83016844. Вказаний договір складається із заяви про приєднання до Умов та [PERSON] надання фінансового лізингу № KROOA+83016844 від 23.01.2014 р., анкети-заяви за програмою «[PERSON] в кредит за 30 хвилин» від 28.01.2014 р. та Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-22). Згідно пункту 1.2. заяви, страхування предмету лізингу: умови страхування зазначені в п. 2.9.4.5 цього договору, якими є Умови. Згідно пункту 2.9.4.5. Умов, страхування предмету лізингу здійснюється лізингодавцем самостійно, з моменту підписання цього договору та протягом строку лізингу щорічно за наступними страховими ризиками: пошкодження, втрата або знищення предмета лізингу (сукупність вказаних ризиків), спричинені дорожньо-транспортною пригодою, пожежею, вибухом, ударом блискавки, падінням предметів або їх уламками, стихійними лихами, протиправними діями третіх осіб, викраденням або іншим незаконним заволодінням предмету лізингу та/або його розукомплектуванням; при страхуванні транспортних засобів на умовах повного «КАСКО». Страхова компанія, яка буде здійснювати страхування за цим договором, визначається лізингодавцем. Лізингодавець зобовязаний належним чином, своєчасно та в повному обсязі виконувати та дотримуватися усіх умов відповідних правил страхування страховика. Лізингоодержувач в момент передачі предмета лізингу та кожного наступного року страхування отримує у лізингодавця копію правил страхування, встановлених страховою компанією. В разі настання страхового випадку за договором страхування, лізингоодержувач зобовязаний негайно проінформувати про це лізингодавця та страховика. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон) визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до статті 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Аналогічні положення закріплені у ч.1\~ст.3 Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до специфікації, що є додатком № 1 до договору, предметом лізингу є автомобіль марки BYD F-3 Plus вартістю 94\~990,00 грн., 2013 року випуску, седан/лифтбек, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 23). 18 лютого 2015 року о 15-00 годині по вул. Кириленко, 25 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] кузов LGXC16AF3D0227532, який отримав механічні пошкодження (а.с. 26 копія довідки). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д3/04/15 складеного 02 квітня 2015 р. судовим експертом товарознавцем [PERSON], останнім на заяву ТзОВ АК «Укравтоекспертиза» проведено дослідження пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді автомобіля BYD F-3, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) LGXC16AF3D0227532. Відповідно до висновку, сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля BYD F-3, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) LGXC16AF3D0227532 в цінах на дату 25.03.2015 р. складає 11640,97 грн. (а.с. 69-98 копія висновку). Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР Страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. Згідно п. 1 ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. На підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д3/04/15 складеного 02 квітня 2015 р, ПрАТ «СК «Інгосстрах» як страховиком було розраховано суму страхового відшкодування та згідно страхового акту від 23.04.2015 р. № И-539 сума страхового відшкодування за договором страхування KRDDCPS-140S79K в частині майнових інтересів повязаних з володінням, користуванням та розпорядженням майна, що знаходиться в заставі, а саме: автомобіль BYD F-3, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТС САТ № 644116, за умовами страхування складає: 9700,80 грн. * 52,5% - 0,00 грн. = 5092,92 грн., де 0,00 грн. безумовна франшиза згідно умов договору. До виплати 5092,92 грн. без ПДВ. Вказаний розмір виплати вирішено провести ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.104). Суд не бере до уваги наданий позивачем рахунок-фактуру № 0009 від 25 березня 2015 р., згідно якому вартість ремонту автомобіля складатиме 18260 грн. (а.с.27), оскільки він проведений не експертом, а фізичною особою-підприємцем та містить суму можливих, а не фактичних затрат. Натомість щодо вартості пошкодженого автомобіля проведено дослідження судовим експертом з детальним висновком-дослідженням. Згідно п. 2.9.4.5.7 Умов та [PERSON] банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», в разі настання страхового випадку та отримання лізингодавцем страхового відшкодування, лізингодавець за умови належного виконання лізингоодержувачем умов цього договору на підставі вимоги лізингоодержувача зобовязаний спрямувати отримане страхове відшкодування на відновлення предмета лізингу, крім випадків повної конструктивної загибелі або втрати (загибелі) предмета лізингу. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем як лізингодавцем отримано суму страхового відшкодування у розмірі 5092,92 грн., яка і повинна бути спрямована позивачу на відновлення предмету лізингу згідно погодженого між сторонами п. 2.9.4.5.7 Умов та [PERSON] банківських послуг. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На момент подачі позову згідно Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинної станом на 26.06.2015 р. позивача було звільнено від сплати судового збору, тому оскільки заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума у розмірі 551,20 грн. (мінімальний розмір).

Outcome: partial