Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, вказавши, що 30 вересня 2007 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу маєють неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29.11.2012 року по справі №2120/4999/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, за ініціативою чоловіка. Позивач також зазначає, що їх неповнолітня дитина мешкає з нею. Усі витрати, пов'язані з утриманням дитини несе позивач одна. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини - [PERSON] [INFO], не дає, тому рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.12.2015 року по справі №666/6094/15-ц з нього присуджено до стягнення аліменти. Позивач вказує, що вона має намір разом з дитиною в період з 01.02.2016 року по 31.09.2016 року тимчасово виїжджати за кордон для відпочинку та оздоровлення. Однак, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачем за кордон для відпочинку та оздоровлення. У зв'язку з цим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом, та вказуючи, що вона гарантує повернення дитини до України до постійного місця проживання, просить суд їй надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 01.02.2016 року по 31.09.2016 року в наступні країни світу: Єгипет, Туреччина, Греція, Кіпр, Болгарія, Чорногорія, Хорватія, Італія, Іспанія, Російська Федерація, Франція. Також позивач просить дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України на період з 01.02.2016 року по 31.09.2016 року в наступні країни світу: Єгипет, Туреччина, Греція, Кіпр, Болгарія, Чорногорія, Хорватія, Італія, Іспанія, Російська Федерація, Франція, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги та просив надати [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини, а також дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України на період з 03.02.2016 року по 01.10.2016 року до країни Туреччини, та стягнути судові витрати. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти їх задоволення та просив відмовити. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради Органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення та зазначила, що вони відповідають інтересам дитини. Вислухавши представника позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 01 червня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №523. Відповідно до заочного рішення Суворовського районного суду м.Херсона №2120/4999/12 від 29.11.2012 року, яким шлюб, зареєстрований 30 вересня 2007 року Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №942, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Також рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №666/6094/15-ц від 10.12.2015 року з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частину всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 03.11.2015 року і до досягнення повноліття дитини. Відповідно Довідки КП «Центр» Виконавчого комітету Херсонської міської ради виданої [PERSON] в тому, що вона проживає в [ADDRESS]. Склад сім'ї: власник - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], онучка - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 14.11.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зареєстровано шлюбі 14 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1483. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Так згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ,постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами). Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 зі змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що малолітня дитина позивача та відповідача - [PERSON], [INFO], відповідно до Довідки КП «Центр» проживає разом з позивачем, батько дитини - відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки, про що 10.12.2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона ухвалено рішення. Крім цього в судовому засіданні з пояснень відповідача судом встановлено, що позивач перешкоджає йому у вихованні дитини через що він відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі позивача, чи відповідатиме його відмова у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон інтересам дитини відповідач пояснити суду не зміг, однак відмовляється надати позивачу дозвіл на виїзд їх дитини у супроводі позивача за кордон. Жодних доказів чи обґрунтувань підстав відмови позивачу у дозволі на виїзд дитини за кордон у супроводі позивача відповідачем у судовому засіданні не надано. На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконання, що у зв'язку з немотивованим ухиленням відповідача від надання дозволу на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька, позивач позбавлена можливості отримати дозвіл батька на виїзд їх малолітньої дитини у її супроводі за межі України з метою оздоровлення дитини та відпочинку. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду їх малолітньої дитини є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3 ст.313 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], за межі України відповідає інтересам дитини, сприяє її розвитку, відпочинку та оздоровленню. З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. З урахуванням того, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, згідно квитанції №14889488 від 30.12.2015 року в сумі 487,20 гривень, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р.

Outcome: approved