Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що спільна з відповідачем неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається за контрактом. За рік її навчання позивачем сплачено 23000 грн. та 5200 грн. проживання в гуртожитку. Просила стягнути з відповідача 1/2 понесених нею додаткових витрат - 11500 грн. за навчання та 2600 грн. за проживання в гуртожитку. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд, відзив на позовну заяву, будь-яких інших заяв не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі в додаткових витратах на дитину, який регулюється положеннями Сімейного кодексу України. Сторони мають спільну неповнолітню (на час подання позову) дочку [PERSON] , [INFO] , яка з 07.08.2019 року навчається на денній формі навчання на факультеті економіки та бізнес-адміністрування Національного авіаційного університету на платній основі, який знаходиться в м.Київ. Вартість навчання за один навчальний семестр становить 11500 грн.. Згідно ст.185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Такий висновок підтверджено і Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 р. в справі №666/5055/15-ц. Навчання дитини є розвитком її здібностей, спрямованим на здобуття певної професійної освіти, тому витрати, понесені на здобуття такої освіти та пов`язані з цим витрати, понесені на оплату житла за місцем знаходження навчального закладу, є додатковими витратами. Позивачем представлено докази того, що нею понесені витрати на оплату навчання дитини сторін в сумі 23000 грн. (квитанція №0.0.1607897254.1д 07.02.2020, квитанція №6 від 31.07.2019 р.). Враховуючи, що згідно представлених суду платіжних документів щодо оплати проживання в гуртожитку платником в них вказано не позивача, а [PERSON] , суд вважає, що позивачем не представлено належних доказів того, що такі витрати понесенні безпосередньо нею. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Понесені судові витрати на сплату судового збору стягуються з відповідача пропорційно задоволеній частині вимог (81,6%). На підставі викладеного,

Outcome: partial