Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 22 липня 1999 року, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 30.01.2017 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, і на даний час вони проживають окремо один від одного. Діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи важке її матеріальне становище, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала повністю, просить його задовольнити та просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в засіданні позов визнав, зазначив що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), що буде достатнім для належного утримання дітей. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.01.2017 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Як вбачається із матеріалів справи, діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Згідно довідки № 48 від 22.03.2017 року відповідач [PERSON] дійсно працює у ТзОВ «Гербор-Холдінг» на посаді верстатника спеціальних деревообробних верстатів. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працює та має стабільний дохід, інших неповнолітніх дітей чи утриманців немає, встановлений прожитковий мінімум для дітей даного віку, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Даний розмір аліментів на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дітей. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір. Рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. На підставі ст. ст. 180-182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved