Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 16 грудня 2012 року. В позовній заяві позивач посилається на те, що 16 грудня 2012 року після смерті [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 1,03 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративній території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села. Право власності на земельну ділянку [PERSON] було посвідчене державним актом на право власності на землю серії І-ОД №072766, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 26 лютого 2004 року. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за заповітом була вона. Звернулась у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову в цьому, оскільки були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Залишилась лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту на землю вона звернулась для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначене спадкове майно. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Сербівської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви відповідача та третьої особи, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 25 січня 1992 року, зареєстрований в реєстрі за №10 по Сербівській сільській раді 25 січня 1992 року). Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовилася від спадщини, що відкрилася після смерті 16 грудня 2012 року [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №317871, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 18 грудня 2012 року). Спадщина складається з: земельної ділянки площею 1,03 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративній території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №072766, виданого Кодимською районною державною адміністрацією (Інформація відділу Держземагенства в Кодимському районі Одеської області №579 від 16 жовтня 2013 року). Інші спадкоємці, які мали право на спадкування за законом - відсутні. Згідно частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового правав та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права ( ст.16 ч.2 п.1 ЦК України). Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал державного акту на право власності на землю). Про це позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №48 від 30 листопада 2013 року. З огляду на ці обставини, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист державного нотаріуса №1080/02-14 від 23 грудня 2013 року). Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Відтак, суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,03 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами селища на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №072766, виданого Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю по Сербівській сільській раді за №971 від 26 лютого 2004 року на ім»я [PERSON] марії Данилівни, померлої 16 грудня 2012 року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved