Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі - ПАТ «Азовзагальмаш») про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 3779,99 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що працювала у ПАТ «Азовзагальмаш», а з 27.05.2015 року була звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників. За період з вересня 2014 року по червень 2015 року відповідачем не була виплачена заробітна плата в сумі 3779,99 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - з 28.05 2015 року по день винесення рішення суду. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача направив заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 3779,99 гривень визнає повністю. Також зазначив, що середньоденна заробітна плата позивача становить 69,70 гривень. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач з 05.01.2011 року на підставі наказу від 01.05.2011 року № 2 працювала у Друкарні цеху 169 ПАТ «Азовзагальмаш» палітурником 2 розряду. 27.05.2015 року була звільнена за ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату відповідно до наказу № 301к. Згідно зі ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із змісту наведених норм, право працівника на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати підприємством звільненому працівникові усіх сум, що йому належать, як компенсація порушеного права на своєчасне отримання винагороди за працю при звільненні, знаходиться у залежності від вини підприємства. На виконання положень частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі № 6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з ч. 3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно з пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з довідкою-розрахунком від 27.10.2015 року № 238/ро-5769 ПАТ «Азовзагальмаш» середньоденна заробітна плата позивача складає 69,70 гривень. За даними представленого відповідачем графіку роботи № 1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години (8 годин 12 хвилин) на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з наступного дня після звільнення - з 28.05.2015 року по 16.11.2015 року складає 119 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.05.2015 року по 16.11.2015 року складає - 8294,30 гривень (119 дні х 69,70 грн.). Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем. За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню, складає 8294,30 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем позову в частині заборгованості по заробітній платі не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує нічиї права, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існують правовідносини з приводу стягнення заборгованості по заробітній платі, які фактично не заперечувалися сторонами. Зважаючи на те, що позивач на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, розмір якого становить 243,60 гривень, тому в силу положень частини третьої статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved