Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , шлюб з яким було розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 року по справі №132/2373/13-ц. Відповідно до актів за №1501 від 19.11.2018 року та №231 від 18.02.2019 року обстеження матеріально-побутових умов і проживання [PERSON] в [ADDRESS] не проживає. Крім того, відсутність відповідача в житловому будинку понад рік можуть підтвердити свідки. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядженняі користування майном з підстав, передбачених ст.ст.317, 319, 405 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] . За вказаних обставни звернулась в суд з даним позовом. 14.08.2019 року на адресу суду за вх.7327/19 надійшло заперечення [PERSON] проти позову, згідно якого останній просить в задоволенні позову відмовити. В обгрунтуваання заперечення зазначив, що в житловому будинку в [ADDRESS] проживав на правах члена власника будинку, оскільки зазначене домоволодіння належало матері позивача. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначений житловий будинок зареєстровано на праві приватної власності за позивачем [PERSON] 15.01.2019 року. Таким чином, з моменту реєстрації права власності за позивачем житлового будинку до моменту подачі позову пройшло лише 6 місяців. За таких обставин, строк відсутності за місцем проживання один рік, як це встановлено ст.405 ЦК України не минув. В судове засідання позивач не з`явилася, проте в матеріалах справи наявна заява представника позивача [PERSON] -адвоката Тарасюк О.М. про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, при цьому на адресу суду надійшла зава його представника-адвокат Конашкова О.В. за вх.9686 від 22.10.2019 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду з урахуванням заперечень від 14.08.2019 року за вх.7327/19. Судом постановлено провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом всановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 21.01.2019 року, індексний номер витягу: 153328252. Підставою виникнення права власності є рішення Калинівського районного суду від 06.11.2018 року по справі №132/3672/18. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.11.2018 року по справі №132/3672/18 визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який згідно Технічного паспорту, виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 25 липня 2018 року, складається з житлового будинку літ.А, прибудови літ.а, ганків, загальною площею 106,3кв.м., житловою площею 58,6кв.м., сараю з літньою кухнею та гаражем літ.Б, погребу з шиєю літ.П/Б, сараю літ.Б1, убиральні літ.б, криниці №1, воріт з хвірткою №2, огорожі № 3 , інвентаризаційною вартістю 298388грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в місті Гребінка Васильківського району Київської області. У зазначеному житловому будинку зареєстрований колишній чоловік позивача- [PERSON] . На підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області по справі №132/2373/13-ц шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 1996 року в виконкомі Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №19-розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу відповідачку надалі іменовано прізвищем « [PERSON] ». Таким чином, відповідача було вселено в житловий будинок, як члена сім`ї за згодою власника [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у житловий будинок в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що позивач є власником, житлового будинку [ADDRESS] , відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, вибув із зазначеного житлового будинку та постійно проживає в м.Калинівка Вінницької області про що свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов і проживання №1501 від 19.11.2018 року та №231 від 18.02.2019 року, доказів протилежного відповідачем не надано, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі №702/101/18 (провадження №61-42856св18). За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Так, згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем подано до суду розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які остання понесла за даним позовом, розмір яких становить 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Вказані витрати підтверджені розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордера №31 від 29.08.2019 року, а відтак, підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved