Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 30.10.2013 року Відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства з серпня 2019 року та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сім`ї, довіри, різних поглядів на життя, у зв`язку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині визначення місця проживання доньки [PERSON] просила залишити без розгляду, в іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши письмові докази, суд вважає вимоги позивача щодо розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним iз подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.10.2013 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства з серпня 2019 року та не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась з причини постійних сварок, різних поглядів на життя, відсутністю порозуміння між подружжям. Враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а відповідачка визнає позовні вимоги та просить шлюб розірвати, суд враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та ухвалити рішення у судовому засіданні. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає за необхідним при розірвання шлюбу, відновити дошлюбне прізвище відповідача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 768,40 гривень

Outcome: approved