Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, який було уточнено під час розгляду справи, в якому просить розділити між нею та відповідачем будинок № 18 розташований по вул. Шаумяна в м. Ніжині з тих підстав, що їй на праві часткової власності належить 3/4 частини будинку, а відповідачу 1/4 частина будинку і між ними виник спір, щодо порядку користування спірним будинком та господарськими будівлями розташованими біля нього, тому просила виділити їй в натурі 3/4 частини даного будинку. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, представник позивача [PERSON] пояснив, що [PERSON] на праві власності належить 3/4 частина житлового будинку № 18 розташованого по вул. Шаумяна в м. Ніжині на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06 вересня 2007 року, 1/4 частина належить відповідачу. Так як сторонам належить 3/4 та 1/4 частки відповідно в спільній частковій власності та між ними виникли непорозуміння з приводу користування будинком та господарськими будівлями розташованими біля будинку, просить позов задовольнити і виділити позивачу в натурі 3/4 частини будинку по першому варіанту розподілу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-338 від 21.12.2015 року. Відповідач позовні вимоги визнав частково пояснивши, що він є власником 1/4 частини спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON], власницею 3/4 частини житлового будинку № 18 розташованого по вул. Шаумяна перейменованої на «вул. Гуньківська» в м. Ніжині є позивачка [PERSON]. Так як між ним і позивачкою дійсно виникають непорозуміння з приводу користування будинком і господарськими будівлями розташованими біля будинку він не заперечує виділення йому частки по варіанту № 1 запропонованому експертом. Представники третіх осіб Ніжинської міської ради та комунального підприємства «Ніжинське МБТІ» в судове засідання не зявились надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступних висновків. Згідно положень ст. 319 ЦК України закріплено право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, тобто усі власники мають рівні умови здійснення своїх прав. Здійснення права спільної часткової власності врегульовано статтею 358 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст.364 ЦК України \~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Стаття 367 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи, що між сторонами виникли суперечки з приводу користування спірним житловим будинком з надвірними будівлями і відповідно до положень матеріального закону вони мають право на їх виділ в натурі із спільної часткової власності. Оскільки між сторонами учасниками спільної часткової власності немає домовленості з приводу реального поділу будинку відповідно до їх часток у праві власності на спільну річ, то виходячи з положень ст. 3 ЦПК України [PERSON] маючи правомочності у відношенні належної їй частки в праві власності на спільне майно обґрунтовано звернулася до суду за захистом своїх прав. З наявних в матеріалах справи копій спадкових справ заведених Ніжинською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 23.07.2006 року та [PERSON], яка померла 20.10.1997 року (а.с. 35-71) вбачається, що 06.09.2007 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на 1/2 частину будинку № 18 розташованого по вул. Шаумяна в м. Ніжині та на 1/2 частину вказаного будинку після смерті батька [PERSON], при цьому на 1/2 частину будинку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON], який успадкував вказану частку після смерті діда [PERSON]. Отже сторони успадкували спірний будинок, при цьому 3/4 частини [PERSON], а 1/4 частину [PERSON]. Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданими КП «Ніжинське МБТІ» від 15.10.2007 року (а.с. 9, 78) підтверджується, що 3/4 частини будинку розташованого по вул. Шаумяна, 18 в м. Ніжині належить [PERSON], а 1/4 частина будинку належить [PERSON]. Вартість будинку в розмірі 410806 гривень та його можливі варіанти розподілу визначено судовою будівельно-технічною експертизою № С-338 від 21.12.2015 року (а.с. 103-118), яка погоджена рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 43 від 24.02.2016 року (а.с. 128). З вказаного рішення виконкому крім того вбачається, що вул. Шаумяна в м. Ніжині перейменована на «вул. Гуньківська». Вказаний висновок передбачає два варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованими по вул. Гуньківська, 18 (колишня вул. Шаумяна) в м. Ніжині Чернігівської області. При цьому різниця між варіантами лише в порядку розподілу господарських споруд. Враховуючи думку сторін, які заперечували сплату будь-якої компенсації один одному, суд враховуючи, що обидві сторони мають інвалідність приходить до висновку, що розподіл слід здійснити по варіанту № 1, який передбачає сплату позивачем компенсації на користь відповідача в мінімальному розмірі 364 гривні, так як другий варіант передбачає сплату компенсації відповідачем на користь позивача в значному розмірі, що становить 18534 гривні. До вказаного висновку суд приходить ще й зокрема тому, що за обраним варіантом розподілу № 1 відповідачу необхідно буде закласти прорізи між наступними приміщеннями: житловою кімнатою 2-1 та передпокоєм 1-1; житловою кімнатою 2-1 та житловою кімнатою 1-2; житловою кімнатою 2-1 та житловою кімнатою 1-3, так як під час розгляду справи встановлено, що вказані прорізи вчинено відповідачем самовільно, а закладення потребуватиме значних грошових витрат. Отже суд вважає необхідним виділити сторонам частки спірного будинку в натурі по варіанту № 1 та схеми розподілу згідно додатку № 1 визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи № С-338 від 21 грудня 2015 року. Такий розподіл є доцільним, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки і користування спільним житловим будинком і спільними господарськими будівлями та спорудами ускладнить стосунки між ними. Крім того за обраним варіантом розподілу з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути грошову компенсацію в розмірі 364 гривні. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач [PERSON] є інвалідом І групи (а.с 20), відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с 46), згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вони обоє звільнені від сплати судового збору. Отже в силу ст. 88 ЦПК України обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, тому підстав для стягнення з відповідача судового збору суд не вбачає.

Outcome: approved