Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини, [PERSON] , [INFO] . Подружжя розірвали шлюб 08.10.2018 року. Згідно з рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року, відповідач сплачує аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1000,00 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що дитина часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом бронхіальна астма, коштів на повноцінне утримання не вистачає, витрати зросли. Також, [PERSON] акцентувала увагу на те, що малолітній [PERSON] найближчим часом піде до школи у перший клас, а це потребує додаткового догляду та значно більших коштів для матеріального забезпечення сина. Розмір аліментів, які позивач отримує сьогодні, не достатній і не може забезпечити потреби дитини. У зв`язку з тим, що малолітній [PERSON] за станом здоров`я потребує додаткового утримання, [PERSON] не може працевлаштуватися. Позивач вважає, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить кращий захист інтересів дитини, надасть більш комфортні умови життя, а також зможе забезпечити потреби [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що вимога позивача про зміну способу аліментів є необґрунтованою, а факти, викладені в позовній заяві, не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства України. [PERSON] наголосив, що на теперішній час офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, нерухомим майном не володіє. Також, відповідач має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] та батьків пенсійного віку, яким надає матеріальну допомогу. Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.2013 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із довідкою про потребу дитини(дитини-інваліда) у домашньому нагляді №13/9 від 10.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку з 18.07.2016 року, а також потребує домашнього нагляду з 22.01.2019 року. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста за формою № 028/о від 22.10.2018 року, виданого КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14», [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: бронхіальна астма. Згідно із консультативним висновком спеціаліста за формою №028/о від 02.12.2019 року, виданого ОДКЛ №1, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: бронхіальна астма. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2003 року вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у ч. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Надані сторонами письмові пояснення та докази свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання дітей, факт батьківства відповідачем визнається і не оспорюється. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зі ст.192 СК України вбачається, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не надав обґрунтовані висновки, які підтверджують факт утримання батьків пенсійного віку та надання їм матеріальної допомоги, а також те, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, не суперечить вимогам статей 182,183 СК України, суд дійшов висновку позовні вимоги позивача задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved