Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON], треті особи - Страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.06.2017 року о 16 год. 20 хв. в м. Вишгород по пр. І. Мазепи, 1-А, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при виникненні небезпеки для руху, який водій об'єктивно спроможній виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], який належить позивачу, та в подальшому допустила наїзд на металевий паркан, лавку, сміттєву корзину, внаслідок чого автомобілі та майно зазнали механічних пошкоджень. Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року [PERSON], яка порушила п.2.3.6. та п.12.3. Правил дорожнього руху, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень. В результаті неправомірних дій відповідача, що виразилось в пошкодженні автомобіля, позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», яка виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 18007, 84 грн. Позивач не погоджуючись із даною сумою відшкодування самостійно замовила у суб'єкта оціночної діяльності ФОП «[PERSON]» звіт про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням її автомобіля. По даному звіту встановлено: вартість відновлювальних робіт становить 75770,52 грн., визначено вартість матеріального збитку, який становить 33273,46 грн. Детально ознайомившись зі звітом ФОП «[PERSON]» [PERSON] виявила, що всі показники вартості відновлювального ремонту, вартості запасних частин автомобіля суб'єктом оціночної діяльності ПАТ НАСК «Оранта» були суттєво занижені. Різниця між отриманою від страхової компанії сумою грошей та фактичним розміром шкоди склала 15 265, 62 грн. Відповідач в добровільному порядку жодних витрат не відшкодувала, врегулювати спір мирним шляхом не вдалося, оскільки відповідач на телефонні дзвінки не відповідала. Крім того, позивач зазначила, що тривалий час вимушена була змінювати свій спосіб життя: витрачати час на проведення експертиз, дослідження, ремонтувати автомобіль, відмовлятись від запланованих поїздок на автомобілі, витрачати свій час та кошти на транспортування автомобіля до експертизи, яку проводила страхова компанія, до оцінювача матеріальних збитків, ремонтувати автомобіль. Винними діями відповідача було пошкоджено майно позивача, що завдало і завдає їй душевних страждань. У зв'язку із чим звернулася до суду та в силу вимог ст. 1194 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 265, 62 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3390, 00 грн. В подальшому представник позивача збільшивши розмір позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 265, 62 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000, 00 грн., а також просила стягнути з відповідача в порядку відшкодування судових витрат, які складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 2290 грн., вартості проведеного дослідження у розмірі 1100,00 грн., вартості надання правової допомоги у розмірі - 5000, 00 грн. Позивач та представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, пояснила що порівнюючи два дослідження, проведеного ПАТ НАСК «Оранта» та ФОП «Ткачук Максим Сергійович» слід зазначити, що ПАТ «НАСК «Оранта» при оцінці збитку виходить з цін на вартість деталей, відновлювального ремонту станом на 2 червня 2017 року (тобто за 18 днів до ДТП), ФОП «Ткачук Максим Сергійович» використовує у звіті ціни станом на 28 червня 2017 року (тобто після ДТП). Звіт ФОП «Ткачук Максим Сергійович» більш доцільним, оскільки ремонт автомобіля має відбуватись після ДТП, та ціни на запчастини є актуальними на час проведення ремонту. Відповідно до часу використання цін має місце суттєва різниця в розмірі вартості запчастин. Також оцінщики застосовують різний коефіцієнт зносу автомобіля. В звіті має місце різниця вартості ремонтних робіт, які ПАТ НАСК «Оранта» занижені. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача будучи присутнім у судових засіданнях проти позову заперечував, позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Пояснив, що розраховану у звіті суму матеріального збитку відповідач вважає завищеною. Звіт наданий відповідачем не є висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, проведений з порушенням норм законодавства, а саме у звіті відсутні відомості про повідомлення відповідача як іншого учасника ДТП про запланований огляд, та відповідач не запрошувався на огляд. На обґрунтування завдання їй моральної шкоди і її розміру, не надала жодних належних та допустимих доказів. На підставі викладено просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що страховою компаніє в повному об'ємі було виконано свої зобов'язання, забезпечивши у встановленому законом порядку проведення огляду, щодо якого претензій та зауважень не надходило, оцінку прямих збитків, підготовку відповідного звіту на підставі Методики товарознавчої експертизи та виплативши страхове відшкодування в повному об'ємі. Позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Звіт поданий до суду відповідачем не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір страхового відшкодування НАСК «Оранта» був встановлений відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, зазначив, що різниця суми страхового відшкодування має бути відшкодована винною стороною у ДТП. Просив прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі. Представник ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 24.07.2017 року (а.с. 7). З вказаної постанови вбачається, що 20.06.2017 року о 16 год. 20 хв. в м. Вишгород по пр. І. Мазепи, 1-А, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при виникненні небезпеки для руху, який водій об'єктивно спроможній виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], та в подальшому допустила наїзд на металевий паркан, лавку, сміттєву корзину, внаслідок чого автомобілі та майно зазнали механічних пошкоджень. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 144). Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado» на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом № АЕ № 8806461 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с. 147). Автомобіль марки «Volkswagen Golf Plus» державний номер [NUMBER] на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» за полісом № АК № 2981920 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.04.2017 року ( а.с. 150). Згідно дослідження № АІ5452ВІ-23.06/5 ПВЗ про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номер [NUMBER], складений Головним спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» Черашнім О.Д., вартість матеріального збитку завдана власникові автомобіля [NUMBER] складає 18007, 84 грн. (а.с. 134-140). 26.09.2017 року [PERSON] було виплачено ПАТ НАСК «Оранта» грошові кошти у розмірі 18007, 84 грн. (а.с. 147). Відповідно до звіту № 54/52.07.17 від 05.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ «Volkswagen Golf Plus» державний номер [NUMBER], складеного ФОП «[PERSON]», який діє на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 232/16 від 21.03.2016 року, вартість матеріального збитку завдана власникові автомобіля [NUMBER] на дату оцінки КТЗ складає 33 273, 46 грн. (а.с. 13-31). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз'яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, є наявність наступних фактів: 1) факту, що позивач є власником автомобіля, який пошкоджено; 2) факту, що відповідач управляв цим автомобілем під час ДТП; 3) факту порушення відповідачем дорожнього руху, що призвело до ДТП; 4) факту пошкодження автомобіля позивача в результаті цього ДТП. Зважаючи на наявність та доведеність всіх зазначених вище фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, суд приходить до висновку, що для повного відшкодування позивачу матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП, розмір такого відшкодування слід визначати як різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та встановленим розміром матеріального збитку згідно звіту складеного ФОП «[PERSON]», який діє на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 232/16 від 21.03.2016 року. Отже, розмір матеріального збитку, що повинен бути сплачений позивачу, становить 15 265, 62 грн. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Разом з тим, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З врахуванням того, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути адекватним завданій моральній шкоді, беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на те, що позивач пережила емоційний стрес, витрачала час на проведення експертиз, дослідження, що призвело до вимушених змін у життєвих стосунках позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, їх тривалість, час та зусилля, які були необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в розмірі 5000 грн. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання юридичних послуг від 26.02.2018 року року, згідно якого сторони домовились, що вартість визначених у договорі послуг складає 5 000 грн. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує роз'яснення пункту 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із якими розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Аналізуючи викладені норми, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки суду не надано детальний опис робіт (наданих послуг) кількість годин витраченого часу, кількість та тривалість судових засідань, проведених по даній справі, акт приймання наданих послуг, квитанцію про сплату позивачем витрат на правову допомогу саме у такому розмірі. За проведення оцінки вартості матеріального збитку та складення суб'єктом оціночної діяльності ФОП «[PERSON]» звіту позивачем було оплачено на його користь 1100, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 920839 від 05 липня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 12), а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 240, 00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial