Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений 22 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 10. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 червня 2012 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 10. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Причиною розпаду сім`ї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, оскільки мають різні характери та погляди на життя, розв`язання сімейних проблем. Сторони втратили почуття любові один до одного. Шлюбно - сімейні відносини між ними припиненні з липня 2018 року. Позивач вважає, що їх сім`я розпалось остаточно та поновлена бути не може. Спору про сумісно - нажите за період шлюбу майно на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу між ними не має. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », судові витрати по справі покласти на відповідача, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Також повідомила, що сімейно - шлюбні відносини між сторонами припиненні з липня 2018 року. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином причини не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 червня 2012 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 10, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Подружжя мають малолітня дитину - [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2018 року, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно нажатого майна подружжя, місця проживання дитини не вбачається. На підставі зазначеного, а також приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved