Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила встановити факт батьківства [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису №622 від 17.05.2006 року про народження [PERSON] , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві виключивши про батька [PERSON] зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів цього заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають доньку [PERSON] 1998 , р.н. 04.08.2005 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. На момент ухвалення рішення [PERSON] проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з іншим чоловіком [PERSON] до 2014 року. [INFO] у позивача народився син [PERSON] . Батьком був записаний [PERSON] , оскільки [PERSON] , народився до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. В подальшому стосунки між позивачем та [PERSON] не склалися, разом з тим він є батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.05.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що з часу народження позивачем сина [PERSON] , нею не ставилось питання про оспорювання батьківства відповідача [PERSON] та про визнання батьківства за [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року у справі призначено судово-генетичну експертизу. 02.12.2020 року до суду надійшов висновок експерта від 24.11.2020 року №10-2210. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторонами в справі надані пояснення та заперечення, підстави, визначені законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідачів. Суд, врахувавши заяву позивача, відзив відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 17.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, його матір`ю є [PERSON] , батьком записаний [PERSON] (актовий запис № 622). Реєстрація народження дитини була проведена Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, відповідно до якої дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Як зазначає позивач справжнім його батьком є [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала на момент ухвалення рішення про розірвання шлюбу від 04.05.2005 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив з якого вбачається, що він факт свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] не визнав, однак не заперечував проти спільного проживання з позивачем у зазначений нею період. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно висновку експерта №10-2210 від 24.11.2020 року [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] .. Ймовірність даної події складає 99,99999997%. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку експерта, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією експерта, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і можуть бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Задля реалізації цього права та встановлення батьківства [PERSON] відносно його сина [PERSON] необхідно також виключити запис про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] шляхом внесення змін до актового запису про народження [PERSON] . Окрім того, в графі «Батько» необхідно зазначити батьком [PERSON] , громадянина України, [INFO] . Зокрема, внесення змін до актового запису про народження дитини передбачено статтею 134 Сімейного кодексу України, відповідно до якої на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач також просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Обставини на які посилався відповідач як на підставу для відмови у стягненні аліментів не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне. Слід зазначити, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За аналізом наведених правових норм, враховуючи наведене вище та те, що відповідачем доказів на підтвердження відсутності можливості виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не надано, суд приходить до висновку, що відповідач не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача про стягнення аліментів у частці від доходу. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини визначені у ст. 182 СК України, а також рівень життя в країні, вартість продуктів харчування, одежі, комунальних платежів та інше. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки фактично позовні вимоги заявлені до [PERSON] , суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми судового збору 840,80 грн. та на користь держави суми судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved