Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] частини вказаного будинку належать на праві власності батькові позивачки [PERSON] . Зазначає, що єдиним спадкоємцем майна діда є його син, а батько позивача [PERSON] , який спадщину приймати не бажає. Проте звернувшись у нотаріальну контору з метою прийняття у спадщину частки будинку діда виявилося, що дід не зареєстрував свого права власності на частку будинку. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 02.09.1975р., встановлено, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в с. Сілець Сокальського району. Із довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 02.12.2019р., встановлено, що2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] на підставі рішення Сокальського районного суду від 26.06.1991р. Реєстрація права власності на 1/3 частину будинку у КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» не проводилася. Згідно копій свідоцтва про народження позивачки [PERSON] та її батька [PERSON] , встановлено що позивач є онукою [PERSON] .. В ході розгляду справи встановлено, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності реєстрації права власності на 1/3 частку спадкового будинку. Згідно пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки право власності на 1/3 частку спадкового житлового будинку не зареєстровано, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а також згідно приписів ст. 1264 ЦК України позивач як спадкоємець за законом має право на спадкування вказаної частки будинку після смерті діда. На підставі викладеного,

Outcome: approved