Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначила, що 04.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №15493, в ході виконання якого з неї примусово стягуються кошти в сумі 13384,90 грн. заборгованості за кредитним договором GP-4838599 від 29.07.2013, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». В березні 2020 року на адресу місця роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження №59579213 від 18.03.2020 року. В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що строк дії договору 24 місяці. До червня 2014 року вона справно виконувала свої зобов`язання, однак в подальшому в неї виникли деякі фінансові труднощі, а також сталася ситуація навколо реорганізації кредитодавця. Дані обставини призвели до виникнення заборгованості по кредитному договору, розмір якої позивачу важко назвати в силу того, що пройшло багато часу та не залишилося практично жодних документів, пов`язаних з договором. Є декілька платіжок, які можуть підтвердити часткове погашення кредиту, остання датована 12 травня 2014 року. Крім того, кредитний договір та договір страхування був укладений 29 липня 2013 року строком на 24 місяці, тобто дія даних договорів припинилася 29 липня 2015 року, отже вимога про стягнення заборгованості з рахуванням строку позовної давності сплинула 29 липня 2018 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, нотаріусом при вчиненні нотаріального напису не було враховано строк дії кредитного договору, дату останнього платежу на погашення заборгованості та не були враховані вимоги законодавства щодо застосування строків позовної давності та їх перебігу. А тому позивач просить суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, вчинений 04.07.2019, зареєстрований в реєстрі за №15493 таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 840,80 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 420,40 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, вирішення даного питання покладає на розсуд суду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася, не дивлячись на своєчасне повідомлення про день, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав: як вбачається з виконавчого напису, 04.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №15493 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором GP-4838599 від 29.07.2013, укладеним із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Строк платежу за Кредитним договором GP-4838599 від 29.07.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 липня 2018 року по 02 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 12884,9 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 500 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 13384,9 гривень (а.с.10). 18.03.2020 постановою ВП №59579213 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., при примусовому виконанні виконавчого напису №15493 від 04.07.2019, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] отримані в Серебрійському навчально-реабілітаційному центрі Могилів-Подільського району Вінницької обласної Ради (а.с.12). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), крім наведеного зазначено, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку. Судом встановлено наявність спору щодо заборгованості, оскільки часткове погашення кредиту позивачем до вчинення виконавчого напису підтверджується наданими квитанціями (а.с.14,15). Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, а також не надав суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тобто чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, тому наявні правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На\~підставі викладеного,\~

Outcome: approved