Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Посилаючись на вимоги ст.ст.3, 55 Конституції України, ст.ст.270, 277, 614 ЦК України, просила суд зобов`язати відповідача Голову ЖБК «Легенда-4» [PERSON] публічно вибачитись перед нею за розповсюдження нею неправдивих відомостей відносно її заборгованості перед ЖБК «Легенда-4», які паплюжать її честь і гідність, шляхом розміщення офіційного вибачення із спростуванням інформації про її заборгованість перед ЖБК «Легенда-4» на дошці об`яв 3-го під`їзду будинку [ADDRESS] та відкликати з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради подання про несплату вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії від 18.12.2018 року №2, з наданням їй завірених печаткою ЖБК «Легенда-4» копій підтверджень спростування інформації. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати пов`язані із поданням до суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 1535,38 гривень. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона проживає з березня 1996 року в квартирі [ADDRESS] , право приватизації її родиною використану не було, вона є членом кооперативу ЖБК «Легенда-4», з березня 1996 року на її ім`я відкритий фінансово-обліковий рахунок на який нараховуються комунальні платежі. З 01.02.2017 року їй було призначено житлову субсидію, яку вона мала право отримувати, 2019 році вона помилилась з отриманням субсидії, хоча й бачила відсутність нарахування субсидії в особовому рахунку Мегабанку, але вважала, що субсидія є та чекала березня 2019 року. В квітні 2019 року вона з`ясувала, що ніякого рахунку на її ім`я в Ощадбанку не відкрито, на гарячій лінії щодо отримання субсидії дізналась, що субсидія не призначалась, оскільки було надано інформацію про її заборгованість перед ЖБК «Легенда-4». Інформація щодо існування нібито заборгованості не відповідає дійсності, дана інформація призвела до отримання мною чергового дуже сильного стресу із загостренням хронічних захворювань. Із повідомленням УПСЗН їй стало відомо про прийняте рішення 29.12.2018 року щодо припинення субсидії, але про те що субсидія була припинена вона дізналась лише 24.05.2019 року, коли звернулась до управління. Також зазначала, що відповідачем було розміщено на під`їзді будинку в якому вона мешкає інформацію про те, що вона є боржницею, сфотографувати оголошення вона не встигла, а пізніше оголошення взагалі зникло. Наполягала на тому, що інформація, яка була надана відповідачем до УПСЗ про існуючу нібито заборгованість та розміщення оголошення із зазначенням її як боржницю, є неправдивою, наклепницькою, образливою, принизливою, яка ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію. Після вказаних дій вона була змушена виправдовуватись перед безліччю людей, пояснювати, що вона ні в чому не винна, вважала, що [PERSON] таким чином намагалась її принизити, це є помстою [PERSON] проти неї кримінального провадження. Також просила стягнути судові витрати, які полягають в сплаті судового збору в сумі 768,40 грн, в сплаті комісії банку за сплату судового збору в сумі 7,68 грн, витрати на виготовлення та друк позовної заяви в сумі 759,30 гривень. В подальшому додатково збільшила розмір понесених судових витрат та просила стягнути також суму в розмірі 2250,40 гривень, які складаються з 15 гривень за відправку матеріалів до суду, 15 гривень за відправку матеріалів відповідачу, 829,30 гривень за сплату про виготовлення та друк клопотання про відхилення доказів, 1391,10 гривень за виготовлення та друк додаткових пояснень. Відповідачем подано до суду заперечення, відзив на позов в якому зазначено, що проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки у позивача існує заборгованість, доказів про її відсутність позивачем не надано. Акт не є тим документом про достовірність або недостовірність якого відповідач повинен доводити в рамках позову про захист честі та гідності. Акт свідчить про наявність існуючої заборгованості позивача та носить інформативний характер, суд не повинен встановлювати нікчемність акту. Прибутковий касовий ордер не надавався до УПСЗН та не може бути відповідним доказом в рамках даного позову. Окрім того, перевірка правомірності зарахування сплачених коштів за даним ордером проводилась в рамках перевірки ДФС Харківської області, відповідач надавала пояснення з приводу розрахунків та порушень з боку відповідача не виявлено. Що стосується кримінального провадження то [PERSON] є лише свідком в рамках провадження. Наполягала на тому, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений вимогами ст.16 ЦК України, доказів розміщення нібито оголошення про заборгованість позивачем не надано, а також відсутність юридичний склад порушення, що може бути підставою для задоволення позову саме про захист честі, гідності та ділової репутації. Представником позивача подано відповідь на заперечення на позов, зазначено, що наданий відповідачем акт-звірки є недійсним документом, таким, що не відповідає вимогам Цивільного кодексу, наказу МінФіну №148/234/383 від 10.11.1998 року. Також посилався на те, що наданий відповідачем прибутковий касовий ордер не є належним доказом, оскільки не може свідчити про сплату саме безнадійної заборгованості, яка складала 2934,82 гривні, тоді як даним ордером було оформлено прийняття саме 4000 гривень. Зазначав, що станом на 11.07.2017 року сума заборгованості позивача складала 241,86 гривень. Посилався на те, що відповідачем неодноразово порушуються вимоги ведення бух обліку, вимоги Статуту, що призвело до невірного розрахунку заборгованості та як наслідок подачу даного позову. Крім того, звертав увагу на те, що з приводу чисельних порушень ведення бух обліку звертались до Північно-Східного офісу держаудитслужби, ГУ НП в Харківській області, Міністерства Фінансів України, Головного Управління ДФС у Харківській області. Органами ДФС було повідомлено, що порушень податкового законодавства не встановлено, Держаудитслужбою повідомлено, що ЖБК «Легенда-4» не віднесено до мережі об`єктів контролю, МінФіном повідомлено, що здійснення перевірки стану та достовірності бух обліку не входить до їх компетенції. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності в присутності її представника [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача доводи позову, додаткових пояснень, відзиву на заперечення підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити, підтримала доводи відзиву. Представник 3-ї особи УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у визначений законом спосіб. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. За змістом частини першої статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Ч.1,2, 3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В рамках даного позову, з урахуванням предмету та підстав означених позивачем, позивач зазначає, що відповідач виклав неправдиву інформацію про існування нібито заборгованості перед ЖБК «Легенда-4» та розмістив дану інформацію у формі оголошення, що було розміщено в будинку, а також повідомив у формі подання УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про існування нібито заборгованості, що стало підставою для зняття субсидії. Позивач в позові посилалась на те, що оголошення вона не встигла сфотографувати, а потім воно взагалі зникло, відповідач категорично заперечувала проти розміщення нею такого оголошення. Судом було витребувано з УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради копію подання. Із змісту подання №2 від 18.12.2018 року, що датовано 18.12.2018 року вихідний номер 42, вбачається, що ЖБК «Легенда-4» при проведенні аналізу оплати внеску на утримання будинку, споруд та прибудинкової території виявили, що споживачу [PERSON] призначено субсидію для відшкодування витрат на квартплату за жовтень 2018 року в сумі 86,62 грн, листопад 2018 року в сумі 107,72 грн.. А відповідно до даних відомостей нарахувань та оплати квартплати станом на 01.12.2018 року виявлена заборгованість 1404,46 гривень, що є порушенням вимог п.22 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року №848. Просили припинити надання раніше призначеної субсидії споживачу [PERSON] до моменту подання нею документів, що підтверджують повне погашення вартості фактично спожитої послуги з врахуванням розміру призначеної субсидії. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.07.2014 року було частково задоволено позовні вимоги ЖБК «Легенда-4» та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за послуги з утримання будинків та споруд на прибудинковій території за період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року в сумі 3667 гривень 98 копійок. Із змісту рішення вбачається, що у задоволенні вимог ЖБК «Легенда-4» щодо стягнення суми заборгованості до 01.02.2011 року відмовлено, з посиланням на пропуск строку позовної давності (а.с.4 зворотній бік). Відповідно до наданих позивачем копій платіжних доручень 14.09.2014 року на виконання рішення суду нею було погашено 1911,58 гривень, а 22.09.2014 року погашено 2000 гривень. Із змісту листа УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 20.05.2019 року за №10-29/Г-4,510/19/4-02 вбачається, що позивача [PERSON] на її звернення щодо відмови в нарахуванні субсидії було повідомлено, що вона перебувала на обліку як отримувач субсидії з 01.02.2017 року по 30.11.2018 року. Рішенням комісії від 26.12.2018 року №21 з 01.12.2018 року субсидію припинено, за поданням ЖБК «Легенда-4» про існуючу заборгованість (а.с.6 зворотній бік). 11.10.2018 року до ЄРДР за №12018220530002149 внесено відомості за зверненням [PERSON] за правовою кваліфікацією ст.190 ч.1 КК України, з коротким викладом обставин - 11.10.2018 року надійшла заява [PERSON] щодо вчинення до нього шахрайських дій з боку голови ЖБК «Легенда-4» [PERSON] , що розташовано за адресою [ADDRESS] . (а.с.7). З наданого відповідачем акту взаєморозрахунків вбачається, що станом на 07.17 року за адресою [ADDRESS] наявна заборгованість в сумі 3176,88 гривень. Загалом за період з 07.17 року по 05.19 року проведено оплату 07.17 року - 4400 грн, 09.17 року - 386,48 гривень, 11.17 року - 165,93 грн, 06.18 року - 1 грн.. (а.с.17). Враховуючи нарахування та проведені оплати за даний період нараховане 5282 гривні членських внесків (квартплати), 50 гривень нараховане цільових внесків, нараховане субсидії 571,61 гривні, сплачено позивачем 4953,41 гривні. При цьому, в розрахунку враховано існуючу заборгованість станом на 07.17 року в сумі 3176,68 гривень. Також, відповідачем надано копію ордеру №8 від 11.07.2017 року про прийняття від [PERSON] грошових коштів сумі 4000 гривень із позначкою погашення заборгованості з експлуатаційних витрат (а.с.18). Представником позивача надано акт звірки стану розрахунків з оплати експлуатаційних витрат за період з 01.2014 року по 03.2018 року. За наведеним розрахунком нараховане 11360,70 гривень, сплачено з урахуванням субсидії 14653,91 гривні, тобто існує переплата в сумі 3293,21 гривні (а.с.33). Із змісту наданого акту звірки стану розрахунків з оплати експлуатаційних витрат за період з 01.2014 року по 05.2019 року існує заборгованість позивача в 49,84 гривні, а за розрахунком ЖБК «Легенда-4» заборгованість складає 2983,66 гривень (а.с.70). Відповідач не заперечувала проти того, що навіть після прийнятого судового рішення та відмови в задоволенні позову у стягненні суми заборгованості за період до 01.02.2011 року, сума заборгованості продовжувала обліковуватись на особовому рахунку, оскільки вони діють відповідно до Закону України «Про кооперацію» та не мають можливості списати так звану безнадійну заборгованість. Також не заперечувала що сума, яка внесена позивачем в розмірі 4400 гривень була перерахована в тому числі на погашення суми заборгованості, яка існувала. Представник позивача наполягав на тому, що у позивача існує переплата за комунальні послуги, оскільки відповідач не мала права зараховувати внесену суму на безнадійну заборгованість, оскільки суд відмовив у стягненні даної суми. Доводи позивача щодо визнання недопустимим доказів реквізитів ПКО №8 від [PERSON] та Підстава - погашення заборгованості по експлуатаційним витратам, а також акту взаєморозрахунків між ЖБК «Легенда-4» та кв. [ADDRESS] , суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. В даному випадку копію ордеру було надано як представником позивача так і відповідачем, сторонами не заперечувався факт складання даного ордеру та внесення коштів. Що стосується акту взаєморозрахунків сторонами подано до суду акти, в яких було відображено власні розрахунки нарахувань та оплату послуг. Будь-яких даних про одержання даних доказів з порушенням порядку їх отримання суду не надано. Тобто, судом встановлено, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості, порядок зарахування внесених сум на погашення існуючої заборгованості, у стягненні якої відмовлено судом. Про зазначені обставини свідчать копії наданих звернень позивача на адресу відповідача у формі актів-претензій, заяв, звернення позивача до органів ДФС у Харківській області щодо необхідності проведення перевірки ведення бухгалтерського обліку в ЖБК «Легенда-4», в тому числі щодо обрахування безнадійної заборгованості позивача на особовому рахунку. Дійсно позивачем було внесено суму в розмірі 4000 гривень, зазначена сума була розподілена відповідачем на погашення заборгованості, яка виникла до її внесення, хоча позивач наполягає на тому, що зазначена сума внесена на наступні періоди отримання послуг. В самому наданому ордері відсутні дані про термін виникнення заборгованості за який внесено відповідну суму в розмірі 4000 гривень. Не наведено в акті взаєморозрахунків даних про розмір заборгованості у стягненні якої було відмовлено судом. Також, із наданого позивачем витягу програмного забезпечення Мегабанк з нарахувань комунальних послуг на грудень 2017 року вбачається переплата за послуги квартплати з боку позивача. В судовому порядку такі дії протиправними не визнавались, позивачем подано заяву про внесення відомостей до ЄРДР щодо дій відповідача, триває досудове розслідування. Окрім того, відповідне подання було спрямовано до Управління від імені ЖБК «Легенда-4», як юридичної особи, за підписом голови кооперативу, рішення про припинення субсидії було прийнято комісією УПСЗН, але вимог до ЖБК «Легенда-4» позивачем не заявлялось, зазначене рішення комісії не оскаржувалось. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається, сума заборгованості є спірною та неправомірність її нарахування не встановлено, встановлення такої неправомірності в рамках даної справи не є можливим, розміщення оголошення в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження Також слід зазначити, що частина друга статті 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до пунктів 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Враховуючи наведене, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений вказаними нормами закону. Що стосується доводів сторін, викладених в додаткових поясненнях, суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed