Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2003 в с. Ширяєве Путивльського району Сумської області помер її батько [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [INFO] разом з дружиною [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039868 від 24.03.2001. 05.07.2009 в м. Путивль Сумської області померла матір позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку вона прийняла після смерті чоловіка, але не оформила за життя. Як спадкоємець за законом першої черги, в квітні 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але в оформленні спадкових прав їй було відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку. Посилаючись на те, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки є людиною, необізнаною зі спадковим законодавством, а також не знала про наявність спадкового майна, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері тривалістю в два місяці, а витрати по справі покласти на неї. Крім того, в звязку з розбіжностями в написанні прізвища померлого батька в державному акті та свідоцтві про смерть, просила також встановити факт належності померлому вказаного правовстановлюючого документу. У судове засідання позивач не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала і просила справу слухати у її відсутність. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, яка міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 (справа № 6-85цс12) та 04.11.2015 року (справа № 6-1486цс15) правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом\~\~цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 05.07.2009 та була зареєстрована одна в [INFO], але пропустила шестимісячний строк для прийняття цієї спадщини без поважних причин, якими не можуть бути зазначена у позові необізнаність зі спадковим законодавством та відсутність відомостей про наявність спадкового майна. Однак застосовуючи положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України з врахуванням загальних засад цивільного судочинства (ст. 3 цього ж Кодексу), суд вважає розумним та справедливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини матері позивач не подавала, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася та інші особи, в т.ч. територіальна громада, на спадкове майно не претендують, тому таке визнання позову відповідачем в цій частині не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Князівської сільської ради народних депутатів від 22.02.2001 на імя [PERSON], мешканця [INFO], виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039868 від 24.03.2001. Згідно наявних у матеріалах справи копій документів, а саме: свідоцтва про народження померлого [PERSON] та свідоцтва про народження позивача у справі, виданих російською мовою, а також свідоцтва про смерть [PERSON], виданого українською мовою, прізвище останнього має однакове написання, як «Бородін». Позаяк довідкою Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.01.2015 № 9 підтверджено проживання на території с. Ширяєве Путивльського району Сумської області саме [PERSON], є підстави для висновку, що державний акт серії ІІ-СМ № 039868 від 24.03.2001 належить саме йому, при цьому у його прізвищі допущена помилка, що не може бути усунуто в позасудовому порядку, визначеному п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, в зв'язку з втратою нею чинності. В силу ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, в тому числі і факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка є підставою для задоволення позову. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved