Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Просила виділити їй із спільного майна квартиру [ADDRESS] , вартістю 291 493 грн. та 8500 доларів США, що еквівалентно 229 500 грн. [PERSON] просила виділити відповідачу автомобіль марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску, придбаниий за дванадцять тисяч доларів США(по курсу 8 грн за 1 долар США на день купівлі), що еквівалентно на той час 96 000 гривень; грошові кошти в сумі 8 500 тисяч доларів США, еквівалентно 229 500грн.; торговий кіоск, який придбали в серпні 2018році в м. Хмельницькому на речовому ринку «Джинсовий рай» у громадянки [PERSON] за дві тисячі доларів США, що еквівалентно 54 000грн.; товар, який придбаний в серпні 2018року - джинси різних розмірів на суму п`ять тисяч доларів США, що еквівалентно 135 000 гри. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 01.11.2001 року та проживала з ним до 20 серпня 2018 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 4.12.2018 року шлюб припинено. Від данного шлюбу є троє дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Грошові кошти заявлені до розподілу є неповернутим боргом громадянина [PERSON] в розмірі сімнадцять тисяч доларів США, що складає еквівалент 45900 грн. Квартира за адресою [ADDRESS] придбана за договором дольової участі від 11.10.2006 року за №105, загальною вартістю 291 493 грн. Автомобіль марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску придбано за договором купівлі-продажу за дванадцять тисяч доларів США, що в еквіваленті на дату придбання складає 96000грн. Заявлене до розподілу майно придбано за спільні кошти під час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Вирішити спір в досудовому порядку сторонам не представилось можливим, що стало наслідком звернення позивача до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задоволити. Відповідач та його представник позов заперечили та просили відмовити у його задоволені. Подали письмовий відзив на позов. Зауважили, що заявлена до розподілу квартира придбана за рахунок більшої частини коштів відповідача, отриманих ним від реалізації квартири за адресою [ADDRESS] , що належала йому на праві особистої власності. Погоджується, що частка позивача в квартирі [ADDRESS] складає близько 18%. Зауважено про часткове повернення боргу [PERSON] . Представник відповідача та відповідач заперечили придбання контейнера на ринку. Свідок [PERSON] , яка є матірю позивача повідомила суд, що для придбання квартири заявленої до розподілу використані спільні кошти подружжя, в т.ч. і від реалізації квартири відповідача. Після реалізації квартири відповідача жили близько трьох років разом з нею, в її квартирі. Свідок допомагала вести господарство, няньчити дітей, коли позивач надавали приватні уроки з англійської мови. Підтвердила факт придбання кіоску на ринку, здійснення позики подружжям громадянину [PERSON] . Проведена експертиза по справі з метою визначення вартості автомобіля марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску та квартири [ADDRESS] , за якою визначено вартість квартири 1365 451 грн. Встановити ринкову вартість автомобіля не виявилось за можливе, внаслідок ненадання об`єкту для дослідження. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Вирішуючи питання поділу майна, суд застосовує норми чинного на момент поділу Сімейного кодексу України, зокрема ст.70, яка визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Обов`язок довести, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного подружжя, покладено на останнього (такий висновок зробив Верховний Суд в постанові № 654/5243/14-ц). У статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласником виключно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Стаття 71 СК України визначає способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема ч. 4 наведеної статті передбачає можливість присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятоїстатті 71 СК Українищодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихстаттею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони перебували у шлюбі з 1.11.2001 року по 4 грудня 2018 року, що підтверджується поясненнями сторін, копією свідоцтва про одруження. Від данного шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Титульним власником об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності/ [NUMBER] /19.10.2009 року/. [PERSON] на праві особистої власності належала квартира за адресою [ADDRESS] , відповідно до розпорядження Управління комунального майна №1248 від 28.08.2006 року, згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.08.2006 року, копія якого представлена суду. За твердженням відповідача та його представника, внаслідок реалізації даної квартири [ADDRESS] було профінансовано 61 % вартості квартири за адресою [ADDRESS] , тому частка позивача у спільній сумісній власності на квартиру складатиме близько 18 %. Свідком [PERSON] не заперечено факт спрямування коштів від продажу квартири відповідача на придбання квартири заявленої до розподілу, але зважаючи на час який пройшов між відчуженням квартири за адресою [ADDRESS]-2006 рік та придбанням нової квартири за адресою [ADDRESS]-2009 рік, відсутність беззаперечних доказів зібраних по справі на підтвердження вартості відчуженої квартири та спрямування саме отриманих від відчуження коштів на придбання нової квартири, суд приходить до висновку про неможливість визначення частки відповідача -61% у квартирі як особиста власність та, відповідно, 18% як частки у спільній сумісній власності. Представлений позивачем договір від 13.10.2006 року між ПП «Маєтки Хмельниччини» та [PERSON] , [PERSON] свідчить лише про намір відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] за попередньо узгодженою вартість, але не підтверджує, що фактичне відчуження за обумовлені гроші відбулося та відповідач отримав суму у розмірі 177 760 грн., які спрямував на придбання квартири, щодо якої виник спір. Вартість квартири за адресою [ADDRESS] відповідно до проведеного судового експертного дослідження складає 1365 451 грн. Відповідач іншим житлом не забезпечений. Відповідно до матеріалів справи за відповідачем зареєстрований 31.03.2010 року транспортний засіб марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску. За проведеною у справі судовою експертизою вартість автомобіля марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску не виявилось за можливе здійснити, внаслідок ненадання об`єкту для дослідження. Зважаючи на викладене, придбання квартири за адресою [ADDRESS] , автомобіля марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску під час перебування сторін у шлюбі, суд приходить до висновку про статус майна як спільної сумісної власності. Крім того, позивачем заявлено до розподілу торговий кіоск на речовому ринку «Джинсовий рай», що придбаний у громадянки [PERSON] за дві тисячі доларів, на підтвердження чого представлено копію розписки про продаж та отримання коштів. Представник відповідача та відповідач заперечили придбання контейнера на ринку. Судом не здобуто та не представлено в судовому засіданні належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення права власності сторонами щодо заявленого до розподілу контейнера на речовому ринку «Джиинсовий рай», як от, до прикладу, утримання його, користування ним та понесення витрат у зв`язку із цим. Представлена розписка не є підтвердженням дотриманої відчужувачем та набувачем форми договору купівлі-продажу(ст.ст.655-657 ЦК), що свідчить про нікчемність укладеного правочину, який відповідно не може мати правових наслідків. Таким чином, визначення торгового кіоску на речовому ринку «Джиинсовий рай» як спільної сумісної власності та здійснення його розподілу, є передчасним та безпідставним. Відсутність державної реєстрації цього майна як об`єкту нерухомості та правовстановлюючих документів на нього в тому числі перешкоджає вирішенню питання про визнання права власності застосувати поділ майна, який реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки,неможливо,оскільки вартість цього майна доказами не підтверджена і вимог про стягнення грошової компенсації не було заявлено. Вимоги про розподіл товару в обороті-джинсів різних розмірів, що придбані в 2018 році, на суму п`ять тисяч доларів не можуть бути задоволені судом, оскільки існування їх, вартість, місцезнаходження не підтверджена ніякими доказами позивачем та заперечується протилежною стороною. Заявлені до розподілу грошові кошти у загальній сумі 17000 доларів США, які позичені [PERSON] [PERSON] , що підтверджується поясненнями допитаного свідка, сторін, копіями розписок не можуть бути предметом розподілу у заявлений спосіб, оскільки право власності на позичені грошові кошти(речове право) трансформувалось у право вимоги(зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві пред`являти вимоги, вчиняти дії направлені на зобов`язання винної сторони до повернення боргу. Обраний позивачем спосіб захисту: присудження кожній із сторін по 8500 доларів США із 17000 доларів США є не ефективним та таким, що не відповідає вимогам закону. Позивач та відповідач не позбавлені права звернутись до боржника [PERSON] з позовом про стягнення боргу у встановленому порядку до суду. Враховуючи викладене, сукупність доказів здобутих судом та представлених сторонами, суд визначає, що заявлені до розподілу автомобіль марки« Mercedes- Benz» д.р.н. [NUMBER] 2002року випуску та квартира за адресою [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, враховуючи принцип рівності часток, суд визначає, що сторонам належить по1/2 частині переліченого майна на праві спільної сумісної власності як такого, що придбано за період шлюбу. Зважаючи на викладене, відсутність домовленості щодо реального поділу майна, відсутність згоди щодо можливої грошової компенсації сторонами, нездійснення ніяких дій направлених на компенсацію частки у спільному майні, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з визначенням ідеальних часток у житловому будинку та автомобілі. Судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: approved