Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, що 27.07.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.04.2013 року. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Позивач фактично припинила проживати разом із відповідачем ще до розірвання шлюбу, орієнтовно з 2011 року. Вже вісім років відповідача жодного разу не бачила, останній не відвідував їхнього спільного сина, не телефонував, не намагався встановити з ним зв`язок. Таке самоусування від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання дитини призвело до того, що син не пам`ятає і не знає батька. Такий стан речей унеможливлює повноцінний розвиток сина, зокрема щодо можливості відвідування ним інших країн для його морального та духовного розвитку, оздоровлення на морі, тощо, без згоди батька. З 2001 року по 2015 рік дитина відвідувала ДНЗ №45 комбінованого типу, на даний час навчається у 4-В класі Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів фізико-математичного профілю №6, відвідує гуртки, заняття у басейні, відділення вільної боротьби. Зазначає, що разом із сином проживають у належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS] , офіційно не працевлаштована. Позивач стверджує, що вищенаведене свідчить, що відповідач, повністю нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини, не цікавить його життям, навчанням, здоров`ям, не вчиняє будь-яких дій, які становлять зміст батьківства, а тому наявні об`єктивні підстави для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення відповідача від виховання дитини , посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просить винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді від 18.07.2019 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги залишив на розсуд суду, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.2009 року, актовий запис №1193. Згідно з психологічною характеристикою проведеною з 10.04.2019 року по 15.04.2019 року практичним психологом СЗОШ №6 [PERSON] дитина легко іде на контакт, із захопленням розповідає про свою сім`ю, маму , бабусю, дідуся та інших родичів. Зі слів дитини, він взагалі не спілкується з батьком, про якого залишилися негативні спогади із глибокого дитинства. З 2001 року по 2015 рік дитина відвідувала ДНЗ №45 комбінованого типу, на даний час навчається у 4-В класі Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів фізико-математичного профілю №6, відвідує гуртки, заняття у басейні, відділення вільної боротьби, що підтверджується довідками виданими навчальними закладами. Згідно довідки КЖРЕП 17 від 25.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований разом із своєю матір`ю [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У відповідністю з довідкою Міської дитячою поліклініки від 28.02.2019 [PERSON] [INFO] є здоровим, під спостереженням вузьких спеціалістів не перебуває, за медичною допомогою в лікувальний заклад з дитиною зверталась лише мати [PERSON] . Виконавчий комітет Чернівецької міської ради №339/11 від 11.06.2019 року прийняв рішення надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , без зазначення позиції з окресленого питання( доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав). У висновку №01/02-24/1605 від 19.06.2019 року орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради зазначив, що не може визначити позицію з окресленого питання( доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав), у зв`язку із неможливістю з`ясування причин відсутності батьківського піклування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для по: гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз`яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавить його навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини та може їй зашкодити. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved