Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду про розділ майна подружжя і остаточно просила постановити рішення про розділ майна в натурі, що є спільною сумісною власністю сторін, визнавши за нею право власності на: чотири кухонні стільці, вартістю 240 грн.; дзеркало із шафою білого кольору, вартістю 250 грн.; бойлер електричний «Гореньє», вартістю 1 200 грн.; тюль віконну білого кольору, вартістю 160 грн.; тюль віконну білого кольору з візерунком (вставкою) у формі квітів, вартістю 160 грн; дошку для прасування, вартістю 70 грн.; дві пари штор віконних, світло-зеленого та жовтого кольору, загальною вартістю 740 грн.; покриття для підлоги темно-коричневого кольору, вартістю 100 грн.; два килими розміром 2м х 3м кожний, коричневого та чорного кольору із зображенням квадратів, загальною вартістю 600 грн., а всього майна на суму 3 520 грн. Виділити відповідачу та визнати за ним право власності на решту майна, а саме: телевізійну антену, вартістю 50 грн.; телевізор марки «Самсунг», вартістю 4 000 грн.; комп'ютер марки «Самсунг», вартістю 3 000 грн.; фотоапарат «Нокіа», вартістю 300 грн.; витяжку кухонну, вартістю 150 грн., а всього майна на суму 7 500 грн. Також просить стягнути з відповідача на її користь 2 000 грн. грошової компенсації як різницю у вартості майна виділеного кожній із сторін та вирішити питання відшкодування судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказане майно сторони набули під час шлюбу. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розділити майно. Наявність спірного майна підтверджена сторонами, на що вказує акт опису майна від 24.09.2009 року. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з тих підстав, що зазначені у позові. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав у повному обсязі. Його усні заперечення проти позову не містили жодних доказів, а носили характер невизначеності та заперечення будь-якого факту, що вказує на наявність майнових відносин між колишнім подружжям. Позиція відповідача зводилася до того, що все спірне майно належить його батьку, а він та його колишня сім'я лише ним користувалися відповідно до договору зберігання. Однак, позивач про таку угоду навіть не здогадувалася і вважає її шляхом уникнення розподілу майна з боку відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та показання свідків [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні встановлено наступне. З 29 червня 2002 року по 11 березня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). За нормою ч. 1 ст. 61 цього ж Кодексу, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За правилами ст. 69 СК України сторони мають право на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частки у спільному майні подружжя є рівними, як це визначено ст. 70 СК України. Статтею 370 ЦК України передбачено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Судом встановлено, що за час шлюбу сторони придбали певне майно. Проте його індивідуально-визначені ознаки, перелік тощо сторонами однозначно не визнаються. Позивач посилається на акт (опис) майна, котрий складений від імені депутата Переяслав-Хмельницької міської ради [PERSON], як на доказ наявності спірного майна. Відповідач же заперечує наявність спірного майна, вказуючи на належність його батьку. Свідок [PERSON] дійсно підтвердив той фат, що акт (опис) майна він не складав. Цього акта від його імені склала його помічник [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила факт складання нею акту (опису) майна, до якого вона внесла всі речі, котрі перебували у квартирі сторін, а також зазначила про інше майно, на яке вказала позивач, але воно фізично було відсутнє під час опису майна. Дослідивши акт (опис) майна від 29.09.09 р., копію рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2014 р. у справі № 373/1016/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно, судом встановлено, що певне майно належить на праві власності [PERSON], а тому не може бути предметом спору між сторонами. Також встановлено, що телевізійна антена, телевізор «Самсунг», комп'ютер з монітором «Самсунг», фотоапарат «Нокіа» взагалі не зазначені в акті (описі) майна від 29.09.09 р. Тобто, будь-які допустимі та належні докази щодо наявності цього спірного майна відсутні. Відносно кухонних стільців судом встановлено, що в цьому акті встановлено наявність лише двох, а не чотирьох стільців, що підлягають розподілу. За таких обставин, розподілу підлягає лише те майно, наявність якого доведена в суді. Таким чином, з переліку майна, право власності на яке просила визнати за нею позивач, слід виключити два кухонні стільці, а з переліку майна, право власності на яке просила визнати за відповідачем, слід виключити телевізійну антену, телевізор «Самсунг», комп'ютер з монітором «Самсунг», фотоапарат «Нокіа». За таких обставин, вартість майна, право власності на яке визнається судом за позивачем, на 1525 грн. 00 коп. більше від її ідеальної долі (частки). Отже, грошову компенсацію, як різницю у вартості спірного майна, слід стягнути не з відповідача на користь позивача, як просила позивач, а з позивача на користь відповідача. Судові витрати вирішуються відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial