Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №673, вчинений 11 березня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на належне йому нерухоме у вигляді квартири [ADDRESS] яким було забезпечено виконання кредитних зобов'язань за укладеною 30 січня 2007 року між третьою особою [PERSON] та Банком генеральною кредитною угодою, позаяк такий напис був вчинений з порушенням діючого законодавства: нотаріус не врахував, що він не отримував належного повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, помилково вказав його адресу у виконавчому написі, напис не містить вказівки щодо мінімальної ціни продажу спірної квартири, нотаріус не з'ясував, чи є стягнення безспірним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, треті особи [PERSON] та [PERSON] уважали, що позов підлягає задоволенню, представник відповідача [PERSON], представник Банку та представник Саксаганського відділу ДВС проти його задоволення заперечували, оскільки напис було вчинено з дотриманням усіх норм діючого законодавства, приватний нотаріус [PERSON] та представник ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явились. Заслухавши пояснення зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом спору у даній справі є вимога позивача (іпотекодавець за іпотечним договором №014/03-03/09/060/1 від 30.01.2007 року, укладеним у забезпечення виконання кредитного зобов'язання третьої особи [PERSON] - позичальника за кредитним договором №014/03-03/09/060 від 30.01.2007 року на отримання кредитних коштів у розмірі не більше 20000 доларів США строком на 84 місяці) до Банку (кредитор за зазначеними іпотечним та кредитним договорами) та [PERSON] (набувача реалізованого предмету іпотеки) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 березня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на належне йому нерухоме у вигляді квартири [ADDRESS] (надалі по тексту - Спірна квартира), в рахунок погашення заборгованості в розмірі 16073,67 доларів США, з них 15383, 41 доларів США - заборгованість по кредиту, 4148, 30 доларів США - заборгованість за відсотками, 151,52 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту (а.с.185, 190-193, 195-198). Викладені у позовній заяви вимоги позивач обґрунтував тим, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 346 ЦК України, Наказу Міністерства Юстиції України №282/20595 від 22.02.2012 року. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Суд відзначає, що норма зазначеної статті має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідний документ має називатися виключно вимогою про усунення порушення. Не містить закон й вимоги щодо форми такої вимоги, а отже вказана вимога може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми, претензії тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої вимоги, оскільки вона обов'язково повинна містити стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Таким чином, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 4 п. 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року №1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Як убачається з матеріалів справи, Банком, зокрема, до позивача було направлено претензію, отриману останнім 10.01.2009 року, яка містила стислий зміст порушених зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж десятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису Банком у підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: оригінали зазначених вище договору іпотеки та договору; довідку про заборгованість за договором кредиту; заяву про вчинення виконавчого напису; повідомлення поручителя позивача про невиконання останнім зобов'язань за кредитним договором та про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки з підписом про ознайомлення з цим повідомленим (а.с.190-211). Таким чином, суд доходить висновку про те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.03.2009 року, який є предметом спору, вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, і що Банк, звернувшись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, реалізував своє право на захист свого цивільного права. Більш того, 29 жовтня 2012 року Спірну квартиру було продано з прилюдних торгів відповідачеві [PERSON], у січні 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ, [PERSON] про визнання цих прилюдних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки у вигляді Спірної квартири та свідоцтва недійсними, у задоволенні якого рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2012 року, залишеним у силі рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2013 року, було відмовлено у зв'язку з тим, що при проведенні прилюдних торгів не було порушено чинного законодавства (а.с.19-21). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed