Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником будинку № 53 по вул. Лисенка в Приморському районі м. Маріуполя. Крім неї, в будинку зареєстровані двоє її дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також колишній чоловік - [PERSON] та попередній власник будинку - [PERSON] В даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та разом із дітьми мешкає в даному будинку. Оскільки відповідачі не мешкають в даному будинку та не є власниками будинку, просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач\~[PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявились, із будь-якими заявами на адресу суду не звертались, тому суд, за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) І.О. є власником будинку № 53 по вулиці Лисенка в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31245511 від 08.09. 2011 року, копією рішення (додаткового) Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.07. 2011 року. (а.с.4,17) З домової книги слід, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 13.08.2002 року по теперішній час, а [PERSON] - з 09.01.1987 року та по теперішній час. (а.с.7-14) Відповідно до довідки-акту від 01.02.2016 року, [PERSON] та [PERSON] у будинку № 53 по вул. Лисенка в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстровані, але фактично не мешкають, у будинку не зявляються, чим підтверджується відсутність відповідачів за місцем реєстрації більше одного року. (а.с.6) За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст..405 ч.1 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За ч.4 цієї статті до членів сімї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти та батьки. Членами сімї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. Згідно п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про те, що право відповідача [PERSON], як колишнього члена сімї власника будинку № 53 по вул. Лисенка в м. Маріуполі Синиця ([PERSON]) І.О. перестало існувати, а право відповідача [PERSON] є похідним від його права власності на даний будинок, яке припинено після укладення договору купівлі-продажу жилого будинку. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, підлягають задоволенню в повному обсязі, та у суду є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved