Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у спірному житлі не проживає з 2010 року без поважної причини , не виявляє до житла інтереса, не сплачує комунальні послуги, чим порушує її права власника. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У вступному слові позивачка позов підтримала, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімЧї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімЧї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 18 грудня 1996 року , посвідченим державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори , а також Розпорядженням Голови Жовтневої районної адміністрації № 698-р від 04.11.2009 року «Про присвоєння поштової адреси». Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному житлі з 26.08.2010 року . Разом з тим, показаннями свідка [PERSON] підтверджено, що відповідач з 2010 року не проживає в спірному будинку, оскільки виїхав до Португалії, де мешкає його матір. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, його реєстрація в будинку порушує права позивача як власника , тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України,

Outcome: approved