Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свою вимогу тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1972 року, за рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 17 вересня 2013 року шлюб розірвано, сторони спільно не проживають, разом господарство не ведуть. За період перебування у шлюбі до припинення шлюбних відносин сторони придбали : - будинок [ADDRESS] вартістю 40 тисяч гривень; - господарські споруди на подвір'ї будинку вартістю 1000 гривень; - автомобіль ЗАЗ 1102 «Таврія» вартістю 5000 гривень; - меблі на загальну суму в 4000 гривень; - килими на суму 3000 гривень; - холодильник «Донбас» вартістю 1000 гривень; - морозильну камеру «Норд» вартістю 1500 гривень, всього майна на загальну суму в 50000 гривень. Оскільки вказане майно придбано в період перебування у шлюбі, на думку позивача воно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач зазначила, що на даний момент в будинку [ADDRESS] прописані і проживають дочка [PERSON] та онука [PERSON], відповідач також там проживає, але зловживає алкогольними напоями, і перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, намагається виганяти дочку та онуку з будинку, мотивуючи свої дії тим, що вони не мають права проживати в будинку. Крім цього відповідач в односторонньому порядку проводить дії, направлені на продаж будинку та іншого спільного майна, що спонукало звернутися до суду про поділ спільно нажитого майна. Спірне майно знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Угоди про поділ спільного майна не досягнуто. Позивач прохає поділити набуте за час шлюбу майно, та виділити на користь позивача ? частину будинку, гаража, господарських будівель, та ? частину земельної ділянки, а також автомобіль «Таврія», та стягнути з відповідача понесені витрати про сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги змінила, прохала виділити їй у власність ? частину жилого будинку [ADDRESS], відмовившись від заявлених у позовній заяві вимог про поділ майна користь позивача - гаража, господарських будівель, та ? частину земельної ділянки, а також автомобіля «Таврія», пояснивши зміну вимог тим, що автомобіль «Таврія» дійсно зареєстрований в МРЕО ДАІ на [PERSON] [PERSON] користується ним по дорученню, тому поділу не підлягає. Позивач пояснила, що маючи єдине бажання - гарантовано забезпечити дочку [PERSON] житлом на майбутнє, має намір передати дочці свою частку будинку, саме таке бажання стало причиною зміни позовних вимог що до іншого майна. Приймаючи рішення про зміну вимог, позивач приймає до уваги те, що дочка живе в будинку [ADDRESS], користується майном, яке в ньому перебуває. Претендуючи на ? частину будинку [ADDRESS], позивач [PERSON] прохала судовим рішенням закріпити її вимогу про поділ спільного майна, прохала позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав змінені вимоги [PERSON] у повному обсязі, пояснивши, що дійсно будинок [ADDRESS] є спільним надбанням сторін за час перебування у шлюбі, знаючи норми закону, згоден з тим, що ? частина майна, нажитого у шлюбі, належить кожній з сторін в рівних долях, тому згоден з заявленою позивачем вимогою про виділення у власність [PERSON] ? частини будинку [ADDRESS], відповідач обіцяв, що буде максимально сприяти дочці, яка мешкає в будинку, вона не буде мати ніяких проблем, не бачить необхідності перепланування будинку. Вислухавши позивача [PERSON], позивача [PERSON], дослідивши матеріали судової справи, суд встановив, що сторони в період з 21 жовтня 1972 року по 17 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 17 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть (а.с. 6). Припинивши у 2013 році подружні відносини та ведення спільного господарства, сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу майна, нажитого за час проживання однією сім'єю. 01 липня 2014 року [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, актовий запис № 15. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.9). Відповідно до виданого Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 10 липня 1985 року будинок [ADDRESS] дійсно належить [PERSON]. 04 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, придбаного спільно за період перебування у шлюбі. У судовому засіданні позивач [PERSON] від частини своїх вимог відмовилася, прохала виділити їй у власність ? частину будинку [ADDRESS], та стягнути з відповідача на її користь ? частину понесених нею витрат на сплату судового збору. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, Якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з положеннями п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України, та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Оскільки [PERSON] при подачі позовної заяви до суду сплатила 250 гривень судового збору (а.с. 2), її вимога про стягнення з відповідача ? частини понесених витрат на сплату судового збору підлягає задоволенню

Outcome: approved