Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором позики, в якому посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено договори позики від 30.12.2014р. на суму 8900 грн. та від 12.01.2015р. на суму 1000 грн. Підтвердженням факту передачі коштів слугують розписки від 30.12.2014р. та 16.01.2015р. Позика за договором від 30.12.2014р. надана строком на один місяць та підлягала поверненню 30.01.2015р., а за договором позики від 12.01.2015р. строк повернення позики сплив 16.01.2015р. Пунктом 7 договорів позики передбачено обов'язок відповідача сплатити 150% річних від простроченої суми, що відповідає вимогам ч.2 ст. 625 ЦК України. Відтак, відповідно до розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві, Загальна сума 150%річних по двох договорах позики становить 19 098,08 грн. та загальна сума інфляційних втрат по двох договорах позики становить 4 555,98 коп. Крім цього позивач зазначає, що їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою з боку відповідача. Їй виповнилось 84 роки, стан здоров'я слабкий, та неповернення відповідачем боргу завдала позивачу неабияких душевних хвилювань. Окрім того вказані кошти, що позивача позичила відповідачу, надав їй син на лікування, а внаслідок протиправних дій відповідача в позивача не було можливості витратити кошти за призначенням. А відтак, позивач просить стягнути суму за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача - [PERSON] подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом подачі оголошення в газету «Високий Замок» про час та місце даної цивільної справи. З чого суд приходить до переконання про належне повідомлення відповідача про дату і час слухання справи у відповідності до ст.75-76 ЦПК України та про можливість розгляду справи у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. На підставі ч. 2 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики, а саме: 30 грудня 2014 року на суму 8900 грн. та 12 січня 2015 року на суму 1000 грн. Згідно п.7 вказаних договорів позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 150% річних від простроченої суми. Факт передачі позивачем грошових коштів [PERSON] підтверджується розписками від 30.12.2014р. та від 16.01.2015р., відповідно до яких відповідач отримала позику від [PERSON] на термін один місяць, до 30.01.2015р. на суму 8 600 грн. та на термін до 1601.2015р. на суму 1000 грн. Крім цього, [PERSON] направляла на адресу [PERSON] претензію від 21.09.2015р. щодо повернення заборгованості, проте така залишена без відповіді. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон. Від так, згідно договорів позики, укладених між сторонами, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 150% річних від простроченої суми. Відтак, стягненню підлягає 17 117,26 грн. - 150% річних по договору позики від 0.12.2014. та 1 980,82 грн. - 150% річних по договору позики від 12.01.015р., що становить загальну суму 150% річних по двох договорах - 19 098,08 грн. Крім цього підлягають стягненню інфляційні втрати, а саме: по договору від 30.12.2014р. за період з 31.01.2015 (сплив строку повернення позики) по 12.05.2016р. в розмірі 4 095,78 грн., по договору від 12.01.2015р. за період з 17.01.2015р. (сплив строку повернення позики) по 12.05.2016р. в розмірі 460,20 грн. Загальна сума інфляційних втрат по двох договорах становить 4 555,98 грн. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові. З викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають вимогам закону та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved