Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з дійсним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13.08.2007 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 160 грн. щомісячно. Донька проживає з нею та на даний час їх матеріальне положення погіршилося, оскільки вона не працює та здійснює догляд за важкохворою матір'ю. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає, аліменти сплачує не регулярно, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Аліментних платежів у розмірі 160 грн. вкрай мало на утримання доньки, відповідач працює неофіційно та має значні доходи, тому вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вказав, що він на даний час офіційно не працевлаштований, має іншу родину та утримує малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Він постійно надає допомогу на утримання доньки [PERSON], купує речі, ліки. Зазначив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 300-400 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Закотненською сільською радою, Новопськовського району, Луганської області 22.03.2006 року (а.с. 5), на утримання якої за рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 13.08.2007 року з [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 160 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с. 7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 04.10.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ у Луганській області 04.10.2007 року (а.с. 4). Згідно довідки від 05.07.2016 року № 566, виданої Закотненською сільською радою, Новопськовського району, Луганської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: донька [PERSON], 2006 року народження (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівської РУЮ у Луганській області 23.12.2011 року, [PERSON] та [PERSON] 23.12.2011 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 138. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно (а.с. 18). [INFO] народилася [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 18.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 75. Батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівської РУЮ у Луганській області 18.04.2012 року (а.с. 19). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України-27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси, аліменти в розмірі 160 грн. щомісячно не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, з врахуванням незадовільного матеріального становища позивача, беручи до уваги, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований (а.с. 23-25), має на утриманні ще одну малолітню доньку [PERSON] (а.с. 19), суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial