Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів мотивуючи, тим що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.08.2015року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO]. Після народження доньки вона з відповідачем фактично припинила шлюбні стосунки та проживає окремо, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати малолітню доньку, не забезпечує її самим необхідним, що потрібно для повноцінного розвитку та життя. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, доходів не має, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно з моменту звернення та до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно з моменту звернення та до досягнення дитиною трьох років, а саме до 11.04.2020 року, а також допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів встановленого законом. Ухвалою суду від 08.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги [PERSON], визнає частково, та просить суд стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щодо стягнення аліментів на дружину просив відмовити з підстав зазначених у відзиві. Позивач звернулася до суду з заявою про уточнення заявлених вимог та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення та до повноліття дитини, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, та допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року справу про стягнення аліментів призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та направлено сторонам для ознайомлення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого уточнені позовні вимоги [PERSON], визнає частково, посилаючись на наступні обставини, зазначає, що позивач подала уточнення позовних вимог посилаючись на норми ст.49 ЦПК України, однак відповідно до норм вищевказаної статті, остання мала право подати зазначені уточнення до закінчення підготовчого судового засідання, або до початку першого судового засідання, крім того, посилання позивача на ті обставини, що він не сплачує аліменти є неправдивими та спростовуються наступними квитанціями від 11.07.2017 року та накладною від 11.04.2018 року. Також зазначає, що він страждає на низку захворювань, потребує постійного лікування та придбання ліків на що необхідні чималі грошові кошти (дані обставини підтверджуються наданими до суду чеками, лікарняними листами, рецептами, чеками на придбання ліків і т. інше), у зв'язку з хворобою він став менше працювати, а посилання позивача на те, що він має стабільний дохід, який за 2017 рік складає - 261448 грн.(21 787 грн., на місяць) не відповідає дійсності. Крім того, рухомого та нерухомого майна він не має, проживає разом з матір'ю у її квартирі, та ніколи не заперечував сплачувати аліменти, тому враховуючи викладене вважає, що зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стосується аліментів на дружину, то в цій частині в задоволенні просить відмовити у повному обсязі оскільки матеріально не може утримувати дружину. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.08.2015року між [PERSON] та [PERSON], 08.08.2015 року зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 796. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.04.2017 року Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] народилася [INFO], матір'ю зазначена - [PERSON], батько - [PERSON]. Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, вона на даний час не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні дитини не приймає, крім того зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки та на її утримання, оскільки працює, має стабільний дохід, що підтверджується наданою до суду довідкою про подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, де зазначено загальну суму доходу за звітний період в сумі 261448,00 грн., має зареєстроване майно , а саме 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З наведеного вище вбачається, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на користь дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно та на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком малолітньої дитини зобов'язаний утримувати дитину до повноліття та надавати необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання, то суд з засад розумності, виваженості та справедливості вважає можливим задовольнити і у цій частині, оскільки позивача даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, не має можливості працювати, потребує матеріальної підтримки від відповідача. Той факт, що відповідач часто хворіє, потребує постійного лікування та значних витрат на лікування та придбання ліків, не звільняє його від обов'язку приймати участь в утриманні дитини, а посилання на відсутність стабільного доходу спростовується наданими в матеріалах справи довідками про дохід. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved