Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 вересня 2006 року Соснівською селищною радою Березівського району Рівненської області, актовий запис № 16. Від даного шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказала, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, шлюбні відносини припинені між ними з серпня 2021 року через надмірне вживання спиртних напоїв та неналежною поведінкою відповідача, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою від 09.09.2021 провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Додатково суду повідомила, що примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 17 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Соснівською селищною радою Березівського району Рівненської області, актовий запис № 16. Відповідно до наданих суду копій свідоцтв про народження встановлено, що від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного за різними адресами та в різних населених пунктах, не відновлюють сімейних відносин, сторони не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та формальне існування шлюбних відносин, суд приходить до висновку, що між ними сім`ю зберегти неможливо, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved