Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] , яка є її онукою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що її онука - відповідач [PERSON] зареєстрована у належному їй на праві приватної власності житловому будинку по [ADDRESS] , однак з 2014 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає без поважних причин, участі в утриманні будинку не приймає, тому позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. 26.04.2021 ухвалою судді відкрито провадження по справі, яка призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , повторно в судове засідання не з`явилася, однак була повідомлена про розгляд справи відповідно до чинного законодавства, шляхом направлення за адресою її реєстрації судової повістки, ухвали про відкриття провадження та копії позову з доданими до неї документами, а також згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала. Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Витягу про реєтрацію права власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з побудовами по [ADDRESS] . З Акту обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] від 24.03.2021 стверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрована у цьому будинковолодінні, однак з 2014 року у ньому не проживає. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] з 2014 року не проживає за місцем своєї реєстрації в будинку по [ADDRESS] без поважних причин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає, що відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved