Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання за нею права власностів порядку спадкування за законом на: - житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.1999р., зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «АЛЕН», реєстраційний номер 267; - земельну ділянку передану під присадибну ділянку та сад, площею 0, 1821 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 21.02.1994р., серія КР№409. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього. Після смерті чоловіка вона, позивач, для оформлення своїх спадкових прав звернулася до Олександрійської міської нотаріальної контори №1, де була заведена спадкова справа, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданий 19.01.2017р. Олександрійською міською державною нотаріальною конторою №1, номер витягу 46473891, спадкова справа №48471276, згідно якого вона, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем майна померлого. Але від нотаріуса отримала постанову № 1343 від 26.06.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до вказаної постанови, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого брокерською конторою ТОВ «АЛЕН» 05 квітня 1999 року, реєстраційний номер 267. Чинним законодавством не передбачено такої форми угоди, як біржова. Зареєстровані на біржі угоди, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст. 40 ЗУ « Про нотаріат». Крім того в постанові нотаріуса зазначено, що земельна ділянка розміром 0.1821 га., яка розташована за адресою [ADDRESS] на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , відповідно до довідки виданої Управлінням Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області від 26 січня 2017 року №01-11/191 за померлим [PERSON] не зареєстрована. Державний акт КР № 409 від 21.02.1994 року на зазначену земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] . Так як існують перешкоди для оформлення спадщини , то вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 28.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від третіх осіб Олександрійської міської ради Кіровоградської області та Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 також надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлено, що 15.06.1983 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , актовий запис №382. 05.04.1999 року між [PERSON] ( відповідачем) та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № [NUMBER] , за яким [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 1821,0 кв.м. Вказаний договір згідно з чинною на час його укладання редакції ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «АЛЕН». Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстроване Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.03.2000 року за № 916/7, що підтверджується штампом у зазначеному договорі купівлі-продажу. Позивач в позовній заяві зазначає, що правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачкою повністю був звільнений відчужуваний нею будинок для вільного та безперешкодного володіння ним Покупцем, передані ключі, книжки по сплаті комунальних послуг. [PERSON] знялася з реєстрації за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим повторно Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 18.01.2017 року, актовий запис №491. Згідно архівної довідки №65 від 20.01.2017р., з датою виготовлення 26.01.2017 року право власності на будинок по [ADDRESS] за архівними даними КП «ОМБТІ» належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, виданого УТБ «Партнер» 05.04.1999р., р.н. №267. Відповідно до довідки №769 від 01.08.2019 р., виданої головою квартального комітету №26 [PERSON] зазначено , що [PERSON] , .починаючи з 11 квітня 2000 року і до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] за вказаною адресою також проживали та були зареєстровані члени його сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] . Останні проживають та зареєстровані за цією ж адресою по цей час. Згідно спадкової справи № 1068/2009, заведеної 19.11.2009 року після смерті [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] , дружина спадкодавця звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON] , подавши нотаріусу відповідні заяви. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Н.С. від 26.06.2019 р.(вих.№ 1343/02-31) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS] , оскільки вказаний будинок належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого брокерською конторою ТОВ «АЛЕН» 05 квітня 1999 року, реєстраційний номер 267. Чинним законодавством не передбачено такої форми угоди, як біржова. Зареєстровані на біржі угоди, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст. 40 ЗУ « Про нотаріат». Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР у редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»( у редакції на час укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.п. 1.5-1.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Згідно п. 9 додатку 1 до цієї Інструкції до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. Відповідно, згідно з діючим на час укладення зазначеного договору купівлі-продажу будинку законодавством, до спадкодавця [PERSON] перейшло право власності на будинок [ADDRESS] . Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1003цс15, зазначено, що за змістом статті 377 ЦК України та 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно договору купівлі-продажу \~ \~ \~ \~від 05.04.1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 1821,0 кв.м. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія КР №409, виданого 21.02.1994 року, [PERSON] на підставі рішення №131 від 24.07.1994 року та рішення №65 від 17.02.1994 року у приватну власність передано земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1821 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Олександрійської міської ради. Землю передано під присадибну ділянку та сад. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Н.С. від 26.06.2019 р. (вих.№ 1344/02-31) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, переданої під присадибну ділянку та сад, площею 0,1821 га, в межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок, що належить [PERSON] , оскільки відповідно до довідки, виданої Управлінням Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області від 26 січня 2017 року №01-11/191, вказана земельна ділянка за померлим [PERSON] не зареєстрована. Державний акт КР № 409, виданий 21.02.1994 року на зазначену земельну ділянку на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку не поставила її чоловіка до відома про те, що вона свого часу звернулась з документами до Олександрійської міської Ради народних депутатів для виготовлення державного акту на право приватної власності на землю, тому Покупець не знав та не міг знати про наявність державного акту № 409 серія КР від 21.02.1994р. на земельну ділянку площею 0,1821га в межах згідно з планом, переданої під присадибну ділянку та сад, що розташована на території Олександрійської міської Ради. Про існування вказаного державного акта позивач дізналася тільки під час підготовки документів на оформлення спадщини, у червні 2019 року. Коли з`ясувалася дана обставина, [PERSON] передала позивачу оригінал державного акту № 409 серія КР від 21.02.1994р., що підтверджується наявність вказаного оригіналу документа саме в позивача.Але здійснити правочин між сторонами договору купівлі-продажу від 05 квітня 1999 року, реєстраційний номер 267 стосовно земельної ділянки неможливо у зв`язку зі смертю [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною першою статті 120 ЗК України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року в справі № 902/341/17 вказав, що виходячи з положень статті 377 ЦК України, статей 120, 125ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, слід дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Державний акт на право приватної власності на землю, серія КР №409, було видано [PERSON] 21.02.1994 року,тобто до укладення договору купівлі-продажу будинку від 05.04.1999 року, а отже,в зв`язку з укладенням вказаного договору купівлі-продажу будинку до [PERSON] перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій розташований придбаний ним житловий будинок з надвірними будівлями.Але за життя [PERSON] не встиг переоформити на себе правовстановлюючий документ на землю. \~ \~ \~ \~Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, у тому числі з огляду на правомірність набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка на якій він розташований дійсно належали спадкодавцю [PERSON] . Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку на якій він розташований ніким не оспорюється. Однак, у зв`язку з недодержанням при укладенні договору купівлі-продажу будинку нотаріальної форми та відсутністю реєстрації за спадкодавцем права власності на земельну ділянку, на якій розміщений спадковий будинок, існують перешкоди спадкоємцю [PERSON] в оформленні її спадкових прав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями [ADDRESS] та на земельну ділянку, на якій він розташований, в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити по фактично понесеним за позивачем.

Outcome: approved