Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання, призначене на 02 березня 2015 року не з'явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, в подальшому 03 березня 2015 року від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах та винесення заочного рішення. В судове засідання, призначене на 13 березня 2015 року, будучи належним чином повідомлена про дату слухання справи, позивачка не з'явилась та не повідомила суд про причини неявки, а також не надала суду докази, які б підтвердили факт можливості отримання від відповідача суми аліментів в розмірі 1200 гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, оскільки він не має постійного джерела доходу. Просив стягнути з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 08 вересня 2001 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 643. Від спільного життя сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. З листопада 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Згідно довідки старшої по будинку [ADDRESS] від 17 грудня 2014 року, посвідченою ТОВ «Житломасив», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Таким чином, малолітні діти знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей надає, однак не в значній мірі, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище відповідача, враховує матеріальне становище позивачки, а також виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності та необхідності створення державою однакових умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі розмірі 1000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 10 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Що стосується стягнення аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд вважає, що вказана вимога в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.2 ст. 182 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Цього Кодексу. В зв'язку з тим, що позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, застосування ч.2 ст. 182 цього Кодексу, щодо визначення аліментів в розмірі не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку не передбачено.

Outcome: partial