Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 394365 грн. 62 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 18500 доларів США та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 99153 грн. 10 коп. Позовні вимоги вмотивувала тим, що 24.12.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого відповідач отримав у борг 199825 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 25000 доларів США та які зобовязався повернути у строк до 31.12.2013 року. Згідно п. 2 укладеного договору сторони домовились, що сума позики при поверненні повинна бути еквівалентна курсу долара США на день повернення позики. Однак відповідач свої зобовязання виконав частково, а саме 02.04.2013 року повернув їй 3500 доларів США та 10.07.2013 року 3000 доларів США, проте до теперішнього часу відповідач своїх зобовязань у повному обсязі не виконав, решту суми їй не повернув, у звязку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач предявлені до нього позовні вимоги визнає частково та вказав, що валютою укладеного зобовязання є гривня, з урахуванням чого сума позики при її поверненні повинна бути еквівалентною курсу долара США на день повернення позики, тобто саме на день встановленого укладеним договором строку виконання зобовязання, у звязку з чим відповідач уважає, що розрахунок за укладеним договором позики має здійснюватись в національній валюті за курсом НБУ станом на 31.12.2013 року, який становив 7,993 грн. Так, відповідач повернув позивачу 27975 грн. 50 коп. та 23799 грн. у рахунок погашення суми позики, у звязку з чим визнає суму боргу в розмірі 148050 грн. 50 коп., виплату якої просить розстрочити на два роки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У матеріалах справи знаходиться копія договору позики, укладеного 24.12.2012 року між позивачем та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (далі Договір), згідно якого відповідач узяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 199825 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 25000 доларів США (а.с.5). Згідно п. 2 Договору сторони домовились, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 31.12.2013 року наступним чином: - до 01.04.2013 року 79930 грн., що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 10000 доларів США; - до 31.12.2013 року 119895 грн., що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 15000 доларів США. Згідно цього ж пункту Договору сторони також домовились, що сума позики при поверненні, повинна бути еквівалентною курсу долара США на день повернення позики. Згідно нотаріально посвідчених заяв, відповідач свої зобовязання за Договором виконав частково, а саме 02.04.2013 року повернув позивачу грошову суму в розмірі 3500 доларів США, що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 27975 грн. 50 коп. та 10.07.2013 року повернув 3000 доларів США, що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 23799 грн. (а.с.6-7). Отже, розглядаючи уточнені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача залишку суми позики за Договором в розмірі 394365 грн. 62 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 18500 доларів США, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що представник позивача згідно уточнених позовних вимог дату повернення позики повязує з датою подання до суду уточненої позовної заяви, у звязку з чим здійснює розрахунок суми боргу з урахуванням курсу долара США, який існував на день складання уточненої позовної заяви та просить стягнути з відповідача на користь позивача 394365 грн. 62 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 18500 доларів США, з чим не може погодитись суд. Відповідно до положень ст. ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, згідно п. 2 Договору позивач та відповідач погодили, що сума позики при її поверненні повинна бути еквівалентна курсу долара США на день повернення позики. Разом з тим, сторони погодили як порядок повернення суми позики, так і дату здійснення остаточного розрахунку за Договором, яка була встановлена 31.12.2013 року, у звязку з чим суд уважає, що залишок суми позики має бути розрахований, виходячи з еквіваленту курсу долара США станом на 31.12.2013 року, що становить 148050 грн. 50 коп., виходячи з наступного розрахунку: 199825 грн. (сума позики) 27975 грн. 50 коп. (сума позики повернута відповідачем 02.04.2013 року) 23799 грн. (сума позики повернута відповідачем 10.07.2013 року) = 148050 грн. 50 коп., що згідно курсу НБУ станом на 31.12.2013 року (1 долар США 7,993 грн.) становить 18500 доларів США. Відтак, у звязку з викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної частини уточнених позовних вимог. Щодо частини уточнених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязання, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, судом установлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань відповідно до умов Договору, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 99153 грн. 10 коп. згідно здійсненого представником позивача розрахунку в уточненій позовній заяві, з яким погоджується суд (а.с.55). Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача залишку суми позики в розмірі 148050 грн. 50 коп. та інфляційних втрат в розмірі 99153 грн. 10 коп., а всього слід стягнути з відповідача на користь позивача 247203 грн. 60 коп. Стосовно клопотання представника відповідача щодо розстрочення виконання рішення суду на 2 роки, то суд зазначає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, позаяк у відповідності до положень ст. 217 ЦПК України розстрочка виконання рішення є правом суду, а не обовязком. Так, ураховуючи, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 247203 грн. 60 коп., то в разі розстрочення цієї суми на 2 роки, відповідачу необхідно буде сплачувати по 10300 грн. 15 коп. щомісяця, що на думку суду є значно великою сумою з огляду на те, що відповідач має на утриманні трьох дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Окрім того, згідно з положеннями ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі виконання рішення суду чи відповідач також мають право звернутись до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1827 грн., а з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до відмовленої частини позовних вимог в розмірі 1827 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial