Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи, що 22.01.2000 року сторони уклали шлюбу, зареєстрований Міським відділом РАГС м.Херсона, актовий запис № 19 відповідач є батьком їхнього неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинились, в зв'язку з непорозуміннями в сім'ї та втратою почуття любові. Спільне господарство не ведеться. На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог,просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], стягнути з відповідача - на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій просила задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі, справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував, позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.01.2000 року сторони уклали шлюбу, зареєстрований Міським відділом РАГС м.Херсона, актовий запис № 19, від якого в них народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження видане 18.02.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського управління юстиції м.Херсона, актовий запис № 112 спору з приводу розподілу майна та визначення місця проживання дитини не мають, шлюб фактично розпався, причина розпаду - несумісність характерів сторін, постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги, сім'я фактично розпалась, поновлювати її сторони не збираються, збереження сім'ї неможливе. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 487,20 грн. та на користь позивача 243,60 грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved