Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO] Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 23.04.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає з позивачкою. Відповідач упродовж тривалого часу ухиляється від обов'язків щодо виховання дитини та не проявляє інтересу до неї, уподобаннями дитини не цікавиться, уклад життя дитини йому взагалі не відомий; він ігнорує дитину, її вихованням не займається. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO] Також позивач зазначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи, що доходи відповідача є мінливими, нерегулярними, а також враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути на її користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.30,35), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову (а.с.20). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 23.04.2012 року шлюб між ними було розірвано (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.7) відповідач є батьком [PERSON] - [INFO]. Згідно з довідкою ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 01.03.2018 року №4339 (а.с.8) дочка [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 19.09.2017 року (а.с.10) мати [PERSON] на належному рівні займається вихованням та навчанням дочки [PERSON] Батько [PERSON] з сім'єю не проживає, навчанням та вихованням дочки не займається і не цікавиться, матеріально не допомагає. Відповідно до характеристики Калуської ЗОШ І-ІІІ ст. №3 на ученицю [PERSON] встановлено, що мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини; підтримує тісний контакт з класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори. Батько до школи не з'являється, успіхами дитини не цікавиться, у вихованні дочки, за словами матері, участі не бере (а.с.9) Згідно із висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 02.11.2017 р. №0119/01/67, комісія вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO] (а.с.11). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд вважає, що зібраними по справі доказами підтверджено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а тому, приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Суд враховує, що відповідач не працює, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні, проте за станом здоров'я є працездатним, а тому може працювати та виконувати обов'язок по утриманню дочки та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я сторін, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. У відповідності ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved