Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] разом із сином [PERSON] проживали за вищевказаною адресою, але 2014 року відповідачі у будинку не мешкають, їх місцезнаходження не відоме. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO]., є сином [PERSON] (а.с.11); згідно копії паспорту, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8); згідно копії витягу про реєстрацію прав (а.с.9), позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS]. За вищевказаною адресою, згідно будинкової книжки, зареєстрована [PERSON] та і її син [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, за адресою: [ADDRESS], відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають (а.с.10). Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.150,155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно положень ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи. які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, при цьому сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачі, будучи відповідно донькою та онуком позивача, не проживають більше ніж рік в квартирі, залишаючись в ній зареєстрованими, чим створюють перешкоди для здійснення власниками права користування та розпорядження своїм майном, на підставі положень ст.ст. 383, 291, 405 ЦК України, ст.ст.150, 155 ЖК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що у даному випадку не відбудеться порушення житлових прав малолітньої дитини відповідача [PERSON], оскільки він разом з матір'ю виселився з будинку та у ньому не проживає. Однак у задоволенні вимог щодо зобов'язання виконкому міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити, оскільки виконком не є відповідачем у справі. Разом із тим, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом (тобто позбавленою такого права), само по собі є підставою для вчинення таких дій відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного,

Outcome: partial