Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача про стягнення невиплаченої суми франшизи та моральної шкоди, посилаючись на те, що 23 лютого 2021 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода у результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , та завдано матеріальної шкоди. За зверненням позивача АТ «СК «АРКС» (попередня назва СК «АХА Страхування») на підставі наданих документів здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10077,80 грн., без сплати суми франшизи. Зважаючи на те, що відповідач не відшкодовує франшизу в добровільному порядку, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , як особи, відповідальної за завдані збитки, в її користь різницю між визначеною сумою матеріального збитку та страховим відшкодуванням в сумі 2 600 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. та 908 грн. судового збору. Позивач в письмовій заяві просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав, правом подачі відзиву на позов не скористався. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року о 16:00 год. в місті Кременчуці по вул. Халаменюка 7, з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Nissan Primera, державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вина відповідача встановлена та підтверджується постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2021 року (а.с.8-9), внаслідок чого [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно відповіді АТ «СК «АРКС» (попередня назва СК «АХА Страхування») у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 1077,80 грн., які було сплачено позивачу (а.с.10). Розмір франшизи, відповідно до полісу № ЕР202162678 від 11.12.2020 року становить 2600 грн. Відповідно до п.12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхованої суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. У свою чергу п. 37.5 ст. 37 зазначеного вище Закону, покладає обов`язок щодо компенсації потерпілому суми франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком суми страхового відшкодування покладено на страхувальника або особу, відповідальність якої застрахована. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки відповідач, є особою, відповідальною за завдані автомобілю Nissan Primera, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитки, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача 2 600 грн. франшизи. Щодо вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту наявності заподіяння позивачу моральної шкоди, вимога в цій частині не підлягає до задоволення. Згідно зі ст. ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження факту надання правничої допомоги [PERSON] долучено договір про надання правової допомоги «12/05/2021 від 12 травня 2021 року та акт приймання-передачі наданих послуг № Б/Н від 12.05.2021 року (а.с.11-12), однак будь-які докази на підтвердження оплати вказаних послуг в матеріалах справи відсутні, що є підставою для відмови в частині вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України на [PERSON] покладаються судові витрати зі сплати судового збору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial