Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.03.2013 року між сторонами було укладено договір позики грошей у сумі 25 300 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей та домовленість, що поверне вказану суму до 30.05.2013 року. Однак у визначений строк відповідач боргу не повернув, а тому він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 25 300 доларів США боргу, 532 долари США 3% річних, що по курсу НБУ станом на 11.02.2014 року становить 220866 грн. 42 коп. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, у зв'язку із збільшенням розміру 3% річних просив суд стягнути 25300 доларів США основного боргу, 638, 39 доларів США 3% річних, а всього на загальну суму 25 938 доларів США 39 центів, що по курсу НБУ станом на 03.04.2014 року становить 291 547 грн. 50 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд, позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 05.03.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 25300 доларів США, які зобов'язувався повернути до 30.05.2013 року, вказана обставина підтверджується договором позики (а.с. 9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець свої зобов'язання перед позичальником виконала, передала останньому грошові кошти в розмірі 25 300 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 9). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув, основна заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 25 300 доларів США, а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочка сплати боргу відповідачем становить 307 днів, а тому в користь позивача слід стягнути 3% річний в сумі 638,39 доларів США. На підставі наведеного та

Outcome: approved