Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулась із цим позовом та вказала, що 04 листопада 1989 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне Волкова) [PERSON]. Після реєстрації, як зазначає позивач, вона з відповідачем продовжували проживати разом, але напротязі останніх пів року вони один з одним не спілкуються та не ведуть спільного господарства, хоча і проживають разом. Від шлюбу у подружжя є діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. На даний момент син проживає у м. Києві, а донька - у м. Вінниця. Спільне життя з відповідачем не склалось, під час проживання однією сім'єю подружжя постійно сварилися , не розуміли один одного, від чого сімейне життя стало нестерпним. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Спору з питання щодо виховання дітей також немає. Так як позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечетиме інтересам позивача, а також, враховуючи те, що відповідач не погоджується розірвати шлюб в порядку ст. 109 Сімейного кодексу України, позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву про те, що вона свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. А також просить судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про те, що він позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя; ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що відносини, які склались між подружжям в подальшому не можуть сприяти існуванню шлюбу, так як сімейне життя для них стало нестерпним через постійні сварки, які негативно впливали на психологічний стан та розвиток дітей. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач [PERSON] у своїй заяві від 11.12.2015 року просила судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved