Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] як на частку спадщини її померлого батька. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснив, що після смерті батька позивача відкрилася спадщина на ? частину квартири, в якій проживає позивач зі своєю сімєю. Інша ? частина квартири належить колишній дружині померлого, яка права на спадщину не має та не проживає у квартирі. Позивач та її брат, відповідач у справі, подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Позивач отримала свідоцтво про право власності на свою частку спадщини та надалі подарувала її своїй доньці. Брат не бажає оформляти свою частку через відсутність коштів та не заперечує відмовитися від неї на користь позивача. Вважає, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину після смерті батька, а тому позивач має право успадкувати і іншу ? частку квартири. Просять позов задовольнити. Представник відповідача - Другої Рівненської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Рівненській області - в судове засідання не зявився. Направив суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі письмові докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення. У відповідності до норм ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом цієї статті належним відповідачем у таких спорах є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. В матеріалах справи відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, що є предметом позову. З пояснень позивача та її представника встановлено, що вони не зверталися до нотаріуса щодо права власності на ? частку квартири, яку відповідач [PERSON] не оформив на себе, оскільки не мали для цього підстав. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову до Другої Рівненської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Рівненській області як заявленому до неналежного відповідача. Судом також встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності батьку позивача [PERSON] та його дружині [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 серпня 1996 року. 22 вересня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. 26 квітня 2009 року батько позивача та відповідача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку вказаної квартири. Позивач та відповідач [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно в рівних частинах. Позивач прийняла свою частку спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входить ? частина квартири [ADDRESS]. 25 травня 2011 року на підставі договору дарування вказана частина квартири перейшла у власність доньки позивача [PERSON] Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України строк. Відповідач [PERSON] в шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак, надалі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. За таких обставин покликання позивача на неприйняття відповідачем спадщини після смерті батька через відмову від її оформлення не заслуговують на увагу. Крім того, суд не бере до уваги визнання відповідачем позову, оскільки відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У такому випадку особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed