Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та згідно уточнених позовних вимог просить суд усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення відповідача з вказаного житлового приміщення без надання іншого, а її вселити у житлову квартиру за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є співвласницею житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаної квартири є її батьки, які на теперішній час померли. Позивач є спадкоємицею першої черги, на момент смерті батьків була зареєстрована та проживала з ними та фактично прийняла спадщину, проте поки не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, її з відповідачем діти [PERSON] та [PERSON] , а також відповідач, який є її колишнім чоловіком. Шлюб між нею та відповідачем розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2011 року. Після розлучення відповідач продовжує проживати у належній їй квартирі, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бійки, вчиняє над нею фізичне та психологічне насилля. Побоюючись за своє життя та здоров`я вона була змушена покинути власну квартиру та проживати в іншій, яку винаймає. Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що відповідач втратив право користування належною їй квартирою, проте добровільно звільнити її не бажає. При цьому створює їй неможливі умови проживання у належній їй квартирі, через що позивач змушена була звернутись до суду із даною позовною заявою. Позивач та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що позивач є її матір`ю, а відповідач батьком. Вона зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проте на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , тому що батько не пускає її з матір`ю у квартиру, змінив замки, веде себе агресивно по відношенню до неї та матері. Батько на контакт не йде, зловживає спиртними напоями, чи працює він їй не відомо. За комунальні послуги сплачує матір. Батько неодноразово піднімав на неї та на матір руку. На підставі пояснень позивача, свідка та наявних у справі доказів, а також зі згоди позивача та її представника суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1994 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, яка після одруження 26.10.1996 року змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10, 11). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с.8,9). На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Відповідач зареєстрований у належній позивачеві квартирі (а.с.12, 18). Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України\~передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов`язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Так, на підставі пояснень позивача та свідка, а також наявних у матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] , при цьому не має можливості проживати в ній, тобто користуватись та розпоряджатись власністю, оскільки відповідач чинить їй перешкоди у цьому. Крім того, після розірвання шлюбу відповідач більше не є членом сім`ї позивача, у зв`язку з чим втратив право користування вищевказаною квартирою. Таким чином, суд уважає, що позовні вимоги в частині усунення позивачеві перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення з нього відповідача підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині вселення позивача у вказану квартиру, суд зазначає наступне. Статтею 41\~Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до ст. 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Звертаючись до суду із\~позовом [PERSON] посилалась на те, що відповідач не пускає її до приміщення належної їй квартири, змінив замки, тобто перешкоджає їй користуватись належною їй на праві власності квартирою, у зв`язку з чим вона не може там проживати та вимушена винаймати квартиру. Про наявність між сторонами конфлікту та на підтвердження факту чинення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою свідчить наявний в матеріалах справи талон повідомлення Єдиного обліку №24546 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого 30.08.2019 року до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із письмовою заявою звернулась [PERSON] про те що 29.08.2019 року колишній чоловік перешкоджав їй у користуванні приватною власністю, а саме вищевказаною квартирою.\~ Отже,\~з огляду на наведене, суд уважає, що відповідачем було порушено право позивача на користування належною їй на праві власності квартирою, яке підлягає судовому захисту та яке слід відновити шляхом вселення\~ [PERSON] у вищевказану квартиру, оскільки саме такий спосіб захисту сприятиме відновленню порушених прав позивача та характеру тих правовідносин, які склалися між сторонами, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1) за вимогу про усунення перешкод шляхом виселення відповідача, а також 768 грн. 40 коп. в дохід держави за вимогу про вселення позивача у житлову квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved