overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про повернення коштів та відшкодування моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що 13 січня 2015 року між Приватним підприємством «Подорож у мрії» та нею, яка діяла від свого імені та імені [PERSON] було укладено договір № CL-TUR- 0962025 на туристичне обслуговування. Зазначає, що згідно п. 1.1 договору Відповідач-1 відповідно до заявки Туриста (Позивача) на бронювання комплексу туристичних послуг та на умовах даного Договору, за встановлену даним Договором плату, зобов'язується забезпечити (організувати) надання комплексу туристичних послуг Туристу, а саме, відповідно до Заявки Позивача (Додаток 1 до Договору) Відповідач повинен надати туристичні послуги та забронювати тур на дві людини (Позивач та [PERSON]) до Індії з 31.01.2015р. по 14.02.2015р. в готелі Falcon Goa 2*, а Турист зобов'язується на умовах даного Договору прийняти та сплатити послуги. Відповідно до п. 3.1. Договору вартість замовлених послуг становить 29 413 (двадцять дев'ять тисяч чотириста тринадцять) грн. 00 коп., що еквівалентно 1 524 доларів по курсу 19грн. 30коп. Посилається на те, що згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру б/н від 13.01.2015р. та № 14\\01-15 від 14.01.2015р., вона сплатила всю вартість замовлених послуг в сумі 29413 (двадцять дев'ять тисяч чотириста тринадцять)грн. 00коп. Однак Відповідач туристичних послуг не надав, а через деякий час повідомив її, що тур не відбудеться. Звертає увагу суду на те, що неодноразові її прохання повернути кошти, сплачені за туристичну поїздку, Відповідач-1 проігнорував, альтернативну поїздку не запропонував. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що замовлений нею тур за вищевказаним договором мав бути саме під час відпустки та пов'язаний з її відпочинком за кордоном, який вона давно планувала і мріяла поїхати саме в Індію. Однак відпустка була зіпсована протиправними діями Відповідачів, та не відбулась і вона так і не змогла відпочити протягом своєї відпустки у зв'язку з тим, що всі гроші, які тривалий час збирала на відпочинок незаконно знаходяться у Відповідачів. Зазначає, що вона всі ці дні хвилювалась, нервувала, настрій був зовсім не святковий, впродовж тривалого часу вона змушена була вживати заздалегідь непередбачуваних зусиль щодо поновлення та захисту своїх прав. Вимушена звертатись за захистом прав до суду і цим завдано їй значної моральної шкоди, яка виражається у моральних стражданнях і переживаннях, викликаних неправомірною бездіяльністю Відповідачів. Понесені моральні страждання вона оцінює в розмірі 5 000 п'ять тисяч) грн. З врахуванням вищевикладеного, а також

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила визнати їх такими, які втратили право користування жилим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідачі за зазначеною адресою не мешкають понад шість місяців, мають інше постійне місце проживання. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідачів матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 4, 5) [PERSON] та [PERSON] є дочкою та братом позивача, а тому були зареєстровані разом з нею в спірному домоволодінні. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2011 року, а відповідач [PERSON] - 1993 року, інші адреси їх проживання позивачу не відомі. Обставини непроживання відповідачів за спірною адресою підтверджуються також повідомленням Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 25.11.2013 року за вих. № 16/16034 (а.с. 6) В силу ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідачів за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що вони втратили право користування домоволодінням [ADDRESS]. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила визнати їх такими, які втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач посилалась на ті обставини, що відповідачі за вказаною адресою не мешкають понад п'ять років, речей відповідачів в спірній квартирі не має. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідачів матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 357 (а.с. 17-18) З матеріалів справи слідує, що на момент укладання договору купівлі-продажу відповідачі вже були зареєстровані в зазначеній квартирі (а.с. 12-14) Обставини непроживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] за спірною адресою з липня 2009 року підтверджуються актом про непроживання від 06.06.2013 року, складеного і підписаного в присутності сусідів та завіреного ТОВ ЖЕК «Забота» (а.с. 11) Більше того, як слідує з заяви [PERSON] від 15.03.2013 року, завіреної приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 259, відповідач дала згоду на зняття її з реєстраційного обліку за спірною адресою. В силу ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. А в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відомості про поважність причин відсутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що вони втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі по 76 грн. 47 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.03.15 року № 137 вона є опікуном над малолітнім онуком [PERSON], [INFO], оскільки батьків було позбавлено батьківських прав. У зв'язку із тим, що відповідачі ухиляються від обов'язку по вихованню та матеріального утримання, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачів на користь опікуна, аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідачів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.12.14 року, батьки [PERSON], [INFO], - [PERSON], [PERSON], позбавлені батьківських прав. За розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.03.15 року № 137 [PERSON] призначена опікуном над [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що позивач здійснює піклування над онуком, який позбавлений батьківського піклування, відповідачі ухиляються від обов'язку щодо утримання дитини. В добровільному порядку відмовляються надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачів аліментів в частковому відношенні до їх заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. ради від 21.03.2014 року № 64 « Про встановлення опіки над [PERSON], [INFO], та призначення над ним опікуна» над дитиною [PERSON], [INFO], позивача призначено опікуном. Відповідачі по справі є батьками неповнолітньої дитини, яких було позбавлено батьківських прав. Позивач отримує соціальну допомогу на дитину [PERSON]. Відповідачі по справі добровільно участі в утриманні дитини не приймають, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідачів з кожного на утримання неповнолітньої дитини який перебуває під опікою позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку кожного відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту подачі позову. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] - позбавлена батьківських прав рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2013 року. Відповідач [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.11.2013 року № 3716/10.3-19 - позбавлений батьківських прав рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2014 року. Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради №64 від 21.03.2014 року позивача по справі призначено опікуном над малолітнім [PERSON]. Відповідачі мають можливість працювати, інших непрацездатних утриманців не мають, стягнень по виконавчим листам не сплачують, тому мають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачів з кожного на користь позивача аліменти на утримання, [PERSON], [INFO], в розмірі в розмірі 1/4 частини їх доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 листопада 2014 року та до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], опікуном якої призначена позивач, по 850 грн. з кожного відповідача щомісячно, та відкликати попередній виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON]. Відповідачі в судові засіданні двічі не з»явились, про їх час повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали. Від представника третьої особи надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження 1-ЖС №141462 від 18.02.2010 року. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30.03.2016 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], та з неї на користь закладу або особи, де буде перебувати дитина, стягнуті аліменти на її утримання в сумі 485 грн. щомісячно. Згідно розпорядження голови Якимівської районної державної адміністрації №26 від 19.05.2016 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження №2 від 03.06.2016 року голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району над [PERSON] встановлено опіку, та її опікуном призначено [PERSON]. [PERSON] .М. згідно довідки реєстраційної служби, зареєстрована в [INFO] /колишня Задніпровська/ 70 кв.40. Актом від 18.07.2016 року, складеним посадовими особами МКП «Основаніє» встановлено, що на даний час малолітня [PERSON] проживає в [INFO] /колишня Задніпровська/. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки, згідно ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обовязки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст. ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, з урахуванням всіх істотних обставин. Враховуючи обставини справи, з кожного з відповідачів на утримання дитини [PERSON] можливо стягнути аліменти по 850 грн. щомісячно. При цьому, вимоги про відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягають, оскільки нормами ЦПК України не передбачено можливості відкликання виконавчого листа, а можуть бути заявлені вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у відповідності до ст.369 ЦПК України в порядку виконання судових рішень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення частини заробітної плати. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, в спірному житлі не проживає, своїх речей не зберігає. Оскільки відповідач у належному їй житлі понад встановлені законодавством строки не проживає, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В день розгляду справи позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] комітет Полтавської міської ради, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави (а.с.8). У вказаній квартирі на час розгляду справи судом разом з власником [PERSON] зареєстрований [PERSON] (а.с.7). Але [PERSON] в спірній квартирі не проживає, що підтверджується даними акту про не проживання від 11 січня 2017 року (а.с36). Поважних причин не проживання [PERSON] в даній квартирі судом не встановлено. Крім того, як вбачається з даних акту про не проживання, [PERSON] з 2010 року проживає за кордоном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач у вказаній квартирі не проживає понад один рік. Судом не встановлено поважності причин не проживання [PERSON] в спірній квартирі, а також чинення позивачем перешкод відповідачу в користуванні цим житлом. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням як власнику [PERSON] визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. У звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування понесених нею судових витрат кошти в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією та скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером №4610137200:03:004:0018. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Враховуючи складність справи, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в обґрунтування позову посилається на те, що в даному будинку зареєстровані відповідачі, але не проживають з 1998 року, їх реєстрація є суто формальною. Будинок належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 22.07.2002 року [NUMBER]. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримує просить задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 22.07.2002 року позивач є власником будинку . З довідки про реєстрацію № від 16 серпня 2018 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані та відповідачі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому проживання та реєстрація відповідачів у належному їй будинку позбавляє позивачку можливості в повній мірі користуватися будинком, а також реалізувати свої права власника щодо розпорядження належним майном. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що права позивача , як власника майна , підлягають захисту, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком . Як вбачається з положень п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, при позбавленні особи права користування жилим приміщенням вона знімається з реєстраційного обліку. Таким чином, зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Доказів, які б спростували висновки суду відповідач не представив. На підставі викладеного та

Outcome: approved