Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача [PERSON] з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 4,39 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що 12.07.2014 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак останнім їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець, отримавши за життя у спадок ? частку вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], не зареєстрував набуте ним речове право на вказане майно, що унеможливлює його успадкування позивачем. Тому в іншому порядку крім судового, вона не може захистити свої невизнані права. Представник позивача [PERSON] позов підтримав Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності НВХ №155258, з право визнання позову повністю або частково, - позов визнала. Судом встановлені факти: ·\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ за життя, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 4,39 га в межах Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, кадастровий №4822382600:01:000:0418, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі земельна ділянка) (державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ №421263); . 31.08.2010р. [PERSON] помер (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2012р. за реєстровим №2088); . спадкоємцями після смерті [PERSON], які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, були донька спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2012р. за реєстровим №2088); . 12.07.2014р. [PERSON] померла, не зареєструвавши набуте нею речове право на земельну ділянку (свідоцтво про смерть І-ЖД №371832, показання представника відповідача в якості свідка); . позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та спадкоємцем першої черги після її смерті (свідоцтво про народження ІІІ-ЖД №260653); . інші спадкоємці після смерті [PERSON], які б у встановлений строк звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, чи про відмову від неї, чи такі, що проживали з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні (показання представника відповідача в якості свідка); . 29.07.2016р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на підставі пп.4.15 п.4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - не проведення державної реєстрації права власності на 1\\2 частину земельної ділянки успадкованої [PERSON] у Держземагентстві та не внесенням змін до автоматизованої системи права власності за [PERSON]В, згідно свідоцтва про право на спадщину (відмова нотаріуса №1273/01-16 від 29.07.2016р.); Суд вважає що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. При прийнятті рішення суд керується: Ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, діючій на момент отримання свідоцтва про право на спадщину) відповідно до якої право власності на земельну ділянку і право постійного користуванняземельною ділянкою посвідчуються державними актами. Згідно\~постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009р. №439,перехід права власності на земельну ділянку, яке виникало на підставі свідоцтва про спадщину, до нового власника здійснювалося шляхом проставлення відповідних відміток на державному акті на землю як нотаріусом, який видавав відповідне свідоцтво про право на спадщину, так і органом, який здійснював державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку, тобто територіальним органом Держземагенства за місцем знаходження земельної ділянки. Однак відсутність реєстрації такого права власності на імя спадкодавця згідно вимог\~ст. 125 ЗК України\~унеможливлює прийняття спадщини після її смерті спадкоємцями, яким є позивачка, шляхом подачі нею заяви до нотаріальної контори, тому право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ч.4 ст.13, ч.4 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 392 ЦК України\~наголошено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідивши наявні по справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає доведеним, що спадкодавець [PERSON] за життя, на законних підставах набула право власності на ? частину земельної ділянки, позивачка є спадкоємцем за законом після її смерті, в іншому порядку крім судового не може захистити своє право власності, а тому з врахуванням визнання позову відповідачем, вважає позов підлягаючим задоволенню. Суд вважає, що відмова позивача від вимог про стягнення з відповідача судових витрат, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому може бути прийнята судом.\~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved