Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.02.2009 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що за останні роки вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми. З чоловіком неодноразово намагалися примиритись, проте вирішення цього питання до позитивних результатів не привело. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, а за останніх кілька років відносини лише погіршувались. Сварки неодноразово відбувались в присутності дітей, що може мати негативний вилив на психіку дитини, формування їх поглядів на життя, в тому числі на життя в шлюбі, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім`ї. У зв`язку із тим, що спроби примиритись не принесли результатів, вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Від даного шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Батько дітей не допомагає їй у вихованні двох спільних дітей, сини знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач добровільно допомогу не надає. Тому, просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; судові витрати покласти на відповідача. Позивач до початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач до початку засідання надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 14.02.2009 року між сторонами по справі, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №57 (а.с. 7). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). З довідки Нова Ком №98 від 13.02.2020 року встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають з позивачем за однією адресою. У відповідності до положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог СК України судом з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що шлюбні відносини між сторонами припинені, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі - « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Батьки у відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» однаково відповідальні за виховання, навчання і розвиток дитини та мають рівні обов`язки по її утриманню. В даний час позивач витрати на утримання двох дітей несе особисто, відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, що суперечить вищевказаним нормам закону, а також істотно впливає на її матеріальний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не є платником аліментів на інших дітей, не має непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно ч. 2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, до того ж сам відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. за вимоги про стягнення аліментів, а також суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплачені при зверненні до суду за вимоги про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved