Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/6 частині усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття, зазначивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що вказаний позов направлений в подальшому на зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки відповідач має значну заборгованість, яка стягується з нього за виконавчим листом. Крім того, за невиконання зобовязання по утриманню дитини, він був притягнути до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача та представника третьої особи про розгляд справи за їх відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 17 квітня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що мається актовий запис №175 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбні відносини. Згідно довідки голови квартального комітету № 60 від 11 листопада 2016 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та має склад сімї: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, неповнолітні діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, працює комендантом в МДПУ, та має можливість надавати допомогу на їх утримання. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей суд виходить з наступного: Згідно довідки МДПУ від 07 листопада 2016 року № 11-01/2266 відповідач працює комендантом в МДПУ та отримує заробітну плату: вересень: 1538,73 грн., жовтень 1612,00 грн. Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 вересня 2016 року звернуто стягнення на заробітну плату відповідача за виконавчим листом № 5239, виданого 18 жовтня 2004 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення аліментів, починаючи з 01 вересня 2016 року в розмірі ? частині усіх видів заробітку, щомісячно, (1/4 частина поточні, ? частина заборгованість) до погашення боргу в розмірі 10\~705 грн., потім по ? частині до повноліття дитини. Враховуючи матеріальне становище відповідача, зокрема наявності на його утриманні неповнолітньої дитини, а також проведення стягнення поточних аліментів в розмірі ? частини та заборгованості в розмірі ? частини, суд враховуючи положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», що в подальшому зумовить виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання дітей позивача, вважає що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання малолітніх дітей. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей, суд бере до уваги, що відповідач працевлаштований, отримує дохід, тому з урахуванням прожиткового мінімуму, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, необхідного для малолітніх дітей, співвідношення прожиткового мінімуму до доходу відповідача, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі ? частині усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, оскільки це буде відповідати інтересам як позивача, так і відповідача. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі ? частині усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial