Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Меньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за закповітом після смерті [PERSON], який помер 20.07.2006 року у віці 77 років в с. Меньківка, Радомишльського району Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме: - земельну ділянку площею 1,8097 га (кадастровий номер 1825086200:01:000:0162) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Меньківська сільська рада, - земельну ділянку площею 1,4851 га (кадастровий номер 1825086200:06:000:0248) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Меньківська сільська рада. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась 11.03.1951 року, уродженка с. Меньківка, Радомишльського району Житомирської області проживає в [INFO] даний факт підтверджує 11-та сторінка її паспорту. 18 травня 2006 року гр. [PERSON], зробив розпорядження у вигляді заповіту, де вказав, що на випадок його смерті, належна йому на праві особистої власності земельна ділянка площею 3,2948 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Меньківської сільської ради та належить йому на підставі Державного акту серії ЖТ № 077065, який виданий Радомишльським районним відділом земельних ресурсів, заповів позивачці [PERSON]. 20 липня 2006 року гр. [PERSON], помер у віці 77 років в с. Меньківка, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 039671, видане виконкомом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 21.07.2006 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, фактично прийняла [PERSON], шляхом постійного проживання без реєстрації з покійним, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних платежів та отримувала кошти за землю даний факт підтверджує довідка № 47 від 26.07.2016 року, що видана виконавчим комітетом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Інших спадкоємців крім позивачки немає, більше того, спадщину після смерті [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після його смерті не заводилась дані факти підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44843249 від 22.08.2016 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входять дві земельні ділянки загальним розміром 3,2948 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали на праві приватної власності померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 077065 від 30 вересня 2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 113 від 07 червня 2004 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки позивач, як спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що оригінал правовстановлюючого документу вважається втраченим, а відповідно до ЗУ «Про нотаріат», такі правовстановлюючі документи вважаються такими, що не відповідають встановленим законом вимогам і не можуть бути прийняті для вчинення нотаріальних дій. Таким чином, зважаючи на дані обставини, нотаріусом в силу дії положень Закону України «Про нотаріат» не може бути видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved