Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 28.09.1991 відділом ЗАГС м. Красний Луч, актовий запис № 140. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 28.09.1991 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та працює за кордоном. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2014 року. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем мають різні погляди на шлюб, сімейні відносини та сімейні обов`язки, що унеможливлює спільне життя та побудову сім`ї. Позивач зазначає, що вони з відповідачем не мають спільних інтересів, разом не проживають, не ведуть спільного побуту, не мають шлюбних відносин, кожен з них живе своїм життям. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона звертається до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2019 року вказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.09.2019 зазначена цивільна справа була прийнята до провадження суду та призначено підготовче судове засідання на 10.10.2019. 10.10.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2019. 11.11.2019 судове засідання відкладено до 09.12.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, однак останній до судового засідання повторно не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 28 вересня 1991 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис за №740. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24.09.2019. Згідно позовної заяви, неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час проживає окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримує, спільне господарство не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved