Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд визнати недійсним договір найму (оренди) житла від 10.08.2010 року, укладеного між нею та відповідачем, виселити відповідача із домоволодіння, що належить позивачу, скасувати реєстрацію відповідача у належному позивачу будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважав можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні протокольно ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: 25.11.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб За договором купівлі- продажу від 24.12.2001 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував того факту, що позивач надала свою згоду на реєстрацію відповідача в вищевказаному належному їй на праві власності житловому будинку. 10 серпня 2010 року між сторонами укладено типовий договір найму житла, а саме, одної кімнати у вищевказаному житловому будинку. Вказаний договір був зареєстрований у виконавчому комітеті Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. На підставі укладеного договору найму, відповідач проживає у належному позивачу дитловому будинку до теперішнього часу. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу на те, що укладений договір найму, за своєю формою, і змістом, зокрема, у договорі не зазначено строку його дії, та розміру плати, не відповідає вимогам закону, і, має бути визнаний судом недійсним, як оспорюваний правочин. Внаслідок визнання даного договору недійсним, не думку представника позивача, слід виселити відповідача з належного позивачці будинку, і скасувати реєстрацію відповідача у цьому будинку. В силу положення ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона- власник житла (наймодавець) передає бо зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. В силу ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Сторони уклали договір найму житла в письмовій формі, таким чином виконавши вимоги наведеної норми закону. Виходячи з приписів глави 59 ЦК України, ст. 762 ч. 2 ЦК України, у системному аналізі в сукупності з положеннями ч. 1 ст. 638 та ч. 3 ст. 810 ЦК України, розмір плати за користування житлом не належить до істотних умов договору. Крім того, суд враховує, що позивач у раніше проведеному судовому засіданні надала суду вичерпне пояснення, з якого вбачається, що при укладенні оспорюваного договору, сторони не обговорювали плату за користування житлом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України). В силу положення ч.1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Таким чином, укладений сторонами договір найму житла відповідає вимогам наведених норм закону, і не може бути визнаний недійсним в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України. Не можуть бути задоволені вимоги про виселення наймача з займаного житлового приміщення, оскільки відсутні правові підстави для визнання договору найму житла недійсним, відсутні підстави для розірвання договору, і застосування правових наслідків. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ч. 1. ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, зняття фізичної особи з реєстраційного обліку можливе лише на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Виходячи з предмету спору, суд вважає, що відсутні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку в житловому будинку, що належить позивачу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed