Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.11.2015 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На протязі останнього року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач систематично грає в ігрові автомати на гроші, що свідчить про його залежність. Постійного доходу та роботи відповідач не має, увесь тягар матеріального забезпечення сім`ї, утримання дитини, в переважній більшості лягли на її плечі та плечі її батьків, з якими вона проживає. Після крадіжки відповідачем банківської карти її батька та її золотих прикрас, вона прийняла остаточне рішення про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що відповідач декілька разів висловлювався з погрозами на її адресу, що забере дитину до себе, просить визнати місце проживання дитини з нею. Вона (позивач) має нормований робочий день, та спроможна забезпечити її усім необхідним. Вона постійно слідкує за стоном здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, між ними психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Дитина відвідує дитячий садок, облікована у медичних установах. Просила врахувати те, що відповідач не має постійної роботи та заробітку, постійного місця проживання у м. Києві. Крім того, поведінка відповідача до членів свої сім`ї характеризується грубістю, він емоційно не врівноважений та має залежність від гри на гроші в ігрових залах. Оскільки вона має ґрунтовні підстави, що відповідач буде ухилятись він виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини, просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача до суду не заперечувала щодо розгляду справи у заочному порядку. Крім того просила змінити її прізвище на дошлюбне. До суду відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Представник третьої особи до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності, позов та висновок підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позовна заява зареєстрована в суді 22.04.2019 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02.07.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.11.2015 року. Мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім`ю позивач не бажає, просить розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.09.2019 року № 103/8074/41/3, вони вважають, що можливе визначити місце проживання дитини з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На думку суду, в інтересах дитини, місце проживання малолітньої дитини сторін слід визначити з матір`ю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач коштів на утримання не надає, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку, позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, вказаний розмір аліментів узгоджується з нормами сімейного законодавства, і на думку суду, є відповідним. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена Законом від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 768,40 грн. За вимогу про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1537,00 грн., оскільки ставки по даним категоріям справ становлять 768,40 грн., то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1536,80 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які підтверджують його заперечення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved