Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №199. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне життя у подружжя не склалося, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, через що виникають непорозуміння, постійні сутички та сварки. Це у свою чергу привело до відчуження, втрати почуттів кохання та поваги. Між ними шлюбні стосунки припинено з січня 2013 року та проживають вони окремо. Спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а також не заперечує у разі неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації в газеті оголошення про виклик до суду у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], громадянин Великобританії, та [PERSON], громадянка України, уклали шлюб, який був зареєстрований 17 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №199, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданий 17 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року №2709-IV «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Так, відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» - особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Частиною 1 статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Таким чином, на підставі приведених вище норм, суд вирішує питання про розірвання шлюбу між громадянином України та громадянином Великобританії, шлюб між якими зареєстровано у відповідності до законодавства України, у відповідності до нормативно правових актів України. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить залишити їй прізвище, яке змінено у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, задовольняє цю вимогу та залишає останній прізвище, яке набуте нею у зв'язку з реєстрацією шлюбу - «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved