Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що вона 21.09.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від якого сторони мають дитину, [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, що примирення між сторонами та збереження сім'ї є неможливим, у зв'язку із чим просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2018 року за зазначеною справою було призначено підготовче засідання, відповідачу було надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строку відзиву на позовну заяву до суду подано не було. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Разом із тим позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, строк на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» (а.с. 17). Від відповідача через канцелярію суду також надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити, строк на примирення просить не надавати (а.с. 18). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 21 вересня 1996 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 93 та 21 вересня 1996 р. видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 26.04.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 72 від 03.04.2001 року (а.с. 6). Позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини в межах даної позовної заяви не заявлено. Майновий спір в межах даної позовної заяви також відсутній. Стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони в своїх заявах, поданих через канцелярію суду, строк на примирення просили не надавати. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved