Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, вказавши в ньому, що 19.08.1996 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом № 19. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суперечки, що виникали між сторонами, як на побутовому підґрунті, так і з інших питань, набули систематичного характеру. Це пов'язано в тим, що у сторін принципово різне відношення до вирішення спірних питань, в тому числі і щодо виховання дітей, кожен з сторін вважає свою точку зору єдино вірною. Це призвело до втрати почуттів, в тому числі і почуття поваги один до одного. Подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали. Подружнім життям сторони не проживають з 2015 року. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, в звязку з чим позивач прийшла до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дітей - відсутній. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 19.08.1996 року у виконкомі Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області за актовим записом № 19. Сторони в судове засідання не з'явились, разом з тим до початку розгляду справи надали письмові заяви, відповідно до яких позивач підтримала вимоги позову, а відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19.08.1996 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-МИ № 105614. (а.с. 4) Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], який вже досяг повноліття та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-МИ № 017376. (а.с. 5) Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя є неможливим. Шлюбні відносини сторони не підтримують із 2015 року. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній. Сторони вважають, що подальше спільне проживання та збереження їх сімї неможливе. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дітей - відсутній. Примиритись сторони не бажають. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. Як визначено в ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~вимог ст.ст. 105, 110-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved