Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом до суду, посилаючись на те, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. В липні 2013 року позивач дала згоду відповідачу по справі на реєстрацію в її квартирі. При реєстрації відповідач обіцяв інформувати позивача про місце його проживання та працевлаштування, але свого слова не дотримав і місце його перебування на даний час невідомо. Позивач приймала міри по встановленню його місця проживання та місця роботи, але це позитивних наслідків не дало. А тому змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, яким просить суд зняти з реєстрації з приватної квартири [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить суд позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення у пресі про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому по справі зі згоди позивача суд постановляє заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. В липня 2013 року позивач дала згоду своєму племіннику [PERSON] на реєстрацію в її квартирі. При реєстрації відповідач обіцяв інформувати позивачку про місце його роботи та проживання, але свого слова не дотримав і з дня реєстрації його в квартирі не було. Де він на даний час позивачці не відомо. Вона приймала міри по встановленню його місця проживання, але позитивних наслідків це не дало. А тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. Вищенаведене підтверджується письмовими матеріалами справи. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не користується житлом на протязі більше ніж 1 рік, а тому перебуваючи на реєстраційному обліку житлового приміщення позивача чинить перешкоди здійснювати своє право на безперешкодне користування власним житловим приміщенням. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном (в даному випадку - житловою квартирою) на свій розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, враховуючи, що відповідач, який не проживає в спірному жилому приміщенні, має інше постійне місце проживання, але залишився перебувати на реєстраційному обліку в будинку, що належить позивачу, порушує права власника, позов підлягає задоволенню. Щодо судових витрат, то відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави. Враховуючи наведене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved