Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Каховського міськрайонного суду Херсонської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2008 року є власником будинку за [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які є колишніми членами сім`ї власниці цього житла, але останні в будинку ніколи не проживали, їх речі там відсутні, в оплаті комунальних послуг по утриманню житлового будинку участі не приймають, оскільки постійно проживають за іншою адресою. Крім того, відповідач [PERSON] має інше житло за адресою: [ADDRESS] , де постійно проживають батьки останньої. Також, з Акту від 01.06.2020 року складеного комісією та квартальним вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але ніколи не проживали за місцем реєстрації, їх особисті речі відсутні, що також можуть підтвердити свідки. Прописка відповідачів позбавляє [PERSON] права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на неї додатковий тягар по утриманню житла. Зазначає, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2019 року, шлюб між сином позивачки [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Але відповідачі [PERSON] та [PERSON] спільно з власником спірного житла ніколи не проживали, спільним побутом не були пов`язані, що підтверджується доданими до позовної заяви документами та показами свідків які будуть надані в судовому засіданні. Зареєстрували відповідачку [PERSON] в спірний житловий будинок, як дружину сина власниці квартири. Докази того, що відповідачка вела спільне господарство, проживала однією сім`єю із власницею і була членом її сім`ї відсутні. Посилається , що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в спірному житловому приміщенні за згодою позивачки [PERSON] під час дії сервітуту та на час подання позовної заяви обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились (рішення суду про розірвання шлюбу), право користування відповідачами чужим будинком також припинилось, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.10.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.07.2021 підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду. 18.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого, представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що з 18 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 року (міститься в справі) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2008 року належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї за № 1108-д від 04.06.2020 року, [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , як власник будинку, надала згоду на вселення [PERSON] у спірне житло, яке під час шлюбуміж [PERSON] та [PERSON] було постійним місцем проживання даної родини, де останні вели спільне господарство разом з власницею житла [PERSON] . Після припинення шлюбу відносини з власницею будинку [PERSON] та її сином [PERSON] не склалися, почали виникати сварки та конфлікти, після чого [PERSON] була вимушена разом з дитиною [PERSON] покинути спірне житло та винаймати інше, оскільки будь-якого іншого житла [PERSON] не має. Вважає, що розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та втрата сімейних відносин не впливає на право користування спірним житлом [PERSON] та малолітнім [PERSON] . Оскільки спірний житловий будинок є місцем постійного проживання [PERSON] - батька дитини [PERSON] , який має обов`язок забезпечувати житловим приміщенням свою неповнолітню дитину, тому спірне житло може бути місцем проживання малолітнього [PERSON] . Підсумовуючи все вищевикладене, [PERSON] та її неповнолітній син, як члени сім`ї власника будинку правомірно набули право користування ним і не втратили це право користування і на даний час. 03.03.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначає, що посилання представника відповідача адвоката Черноморченка М.М. на те, що підстави та порядок позбавлення членів сім*ї власника права користування жилим приміщенням визначені у ст. 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім*ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках передбачених ст. 116 ЖК УСРС є безпідставними, оскільки ст. 116 ЖК УСРС визначено перелік осіб та підстави з яких може бути виселено, а саме: наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним. Натомість відповідачі [PERSON] та [PERSON] спільно з власницею спірного житла ніколи не проживали, спільним побутом не були пов`язані, їх речі там відсутні, що підтверджується документами доданими раніше до позовної заяви та показами свідків. Крім того, зареєстрували відповідачку [PERSON] в спірний житловий будинок як дружину сина власниці квартири, що в теперішній час не є підставою для її реєстрації в житловому приміщенні, оскільки 29.10.2019 року шлюб між сином позивачки [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також, доказів того, що відповідачка [PERSON] вела спільне господарство та проживала однією сім`єю із власницею будинку суду не надано. Тому право користування будинком позивачки у [PERSON] виникло не з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України і статті 156 ЖК України, а на підставі сервітуту (статті 395, 397, 403 ЦК України), що узгоджується з останньою практикою Верховного Суду. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в спірному житловому приміщенні за згодою позивачки [PERSON] під час дії сервітуту та на час подання позовної заяви обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились (рішення суду про розірвання шлюбу), право користування відповідачами чужим будинком також припинилось, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Також, представник відповідача адвокат Черноморченко М.М. посилається на ч.4 ст. 29 ЦК України щодо місця проживання дітей до 10 років, а саме: місцем проживання дітей до 10 років є місце проживання їх батьків, або одного з них з ким вини проживають. Оскільки малолітній [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та ніколи не проживав у будинку позивачки, то і місцем проживання (реєстрації) малолітнього буде місце проживання його матері [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 160,180 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з домовленістю між батьками малолітнього [PERSON] , місце проживання дитини визначено з матір`ю. Крім того відповідачка [PERSON] має інше житло за адресою [ADDRESS] , де постійно проживають її батьки та можуть бути зареєстровані відповідачі, як члени родини.Таким чином, слід зазначити, що факти, викладені у відзиві не відповідають дійсності, так як спростовуються відповідними доказами наданими позивачем, які містяться в матеріалах справи та не відповідають останнім правовим висновкам Верховного Суду . 06.12.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій зазначено, про відмову в частині позовних вимог, а саме в частині визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . 02.11.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій зазначено, що позовні вимоги в частині визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] - визнає, заперечує щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Справу просить розглядати за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] пояснив, що він син позивачки, в зв`язку з необхідністю реєстрації місця проживання новонародженої дитини, відповідач попросила зареєструвати її у будинку, що належить матері. В зазначеному будинку жодного дня відповідач не мешкала, оскільки фактично проживали у м. Каховка , Херсонської області, в орендованій квартирі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] є власницею житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] ( а.с.17). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 04.06.2020 року за № 1108-д, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( власник), [PERSON] ( чоловік), [PERSON] ( син), [PERSON] ( дружина чоловіка), [PERSON] ( онук) ( а.с. 8), що підтверджується домовою книгою ( а.с.90-100). В матеріалах справи міститься акт від 01.06.2020 року, відповідно до якого, в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] ніколи не мешкала, а була лише зареєстрована [PERSON] . У будинку особистих речей або майна, яке належить [PERSON] - не має. ( а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 218 ( а.с. 10). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано ( а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, відмови позивача від частини позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved