Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», відповідно до якого просила визнати Кредитний договір № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р., укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], удаваним правочином, визнати кредитний договір № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р., укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] таким, що укладений в національній грошовій одиниці України - гривні, зобов»язати ПАТ «ОТП Банк» зарахувати в рахунок погашення кредиту за Кредитним договором № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р., укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] кошти, фактично сплачені позивачем за весь період користування кредиту, з розрахунку офіційного обмінного курсу гривні до долара США, який діяв на момент укладення кредитного договору, зобов»язати Банк здійснити перерахунок щомісячних платежів, виражених у Графіку платежів в доларах США в гривні, виходячи із розрахунку обмінного курсу гривні до долара США, який діяв на момент укладення кредитного договору, укладеного між сторонами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та Банком був укладений кредитний договір № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р., за умовами якого Банк зобов»язався надати споживчий кредит для придбання нерухомого майна на суму 611939,82 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 21.03.2033 р., а позивач зобов»язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. В подальшому, між сторонами були укладені додаткові договори до Кредитного договору, однак умови щодо порядку надання кредиту та валюти кредитування не визначались. Позивач посилається на те, що при укладенні договору представники Банку переконали її в доцільності формального укладення кредитного договору в іноземній валюті. Однак, враховуючи, що в тексті Кредитного договору, передумовою для отримання кредиту було відкриття поточного рахунку з наступних зарахуванням на нього суми кредиту, не передбачено зобов»язань Банку щодо відкриття Позичальнику поточного рахунку в іноземній валюті з кодом валюти 840 (долар США), на момент укладення Кредитного договору та отримання кредитних коштів, між сторонами договір банківського рахунку не укладався, порядок видачі кредиту не відображав той порядок, що був визначений сторонами в Кредитному договорі, позивач не підписувала жодної заявки про видачу кредитних коштів з її поточного рахунку, відкритого у Банку для цієї мети, договір банківського рахунку був підписаний сторонами лише після укладення Кредитного договору та видачі кредитних коштів за ним, поточний рахунок за Договором банківського рахунку, відкритий Позивачці для обслуговування кредиту, не належить до рахунку в іноземній валюті і в ньому відсутній код іноземної валюти, то кредит без відкриття поточного рахунку міг бути отриманий лише в гривні відповідно до Інструкції «Про валютні операції в банках України» Позивач зазначає, що саме в гривні нею були отримані кредитні кошти, а Кредитний договір в іноземній валюті укладений сторонами для прикриття справжньої угоди - Кредитного договору в національній валюті. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення проти заявлених позовних вимог. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р., за умовами якого Банк зобов»язався надати Позичальнику споживчий кредит для придбання нерухомого майна на суму 611939,82 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 21.03.2033 р., а позивач зобов»язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. 09.02.2009 р., 12.08.2009 р., 21.07.2010 р., 18.04.2011 р. між сторонами були укладені Додаткові договори до Кредитного договору, відповідно до яких сторони змінювали графік погашення заборгованості та розмір процентної ставки, що нараховувався Позичальнику з користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору Банк здійснює видачу Кредиту Позичальнику однією сумою чи Траншами згідно з Кредитною/ними заявкою/ками Позичальника. Кредит надається однією сумою чи Траншами шляхом дебатування поточного рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в Кредитній заявці/ках Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до Тарифів та умов цього Договору. Для отримання кредиту відповідно до умов Кредитного договору Позичальнику відкривався поточний рахунок № 2620 6 00 1515958. Крім того, 23.03.2009 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб. 21.03.2008 р. [PERSON] подала до Банку Кредитну заявку, відповідно до якого просила видати Кредит в розмірі 611939,82 долара США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з Кредитного рахунку на поточний рахунок [NUMBER]. Банк виконав зазначені зобов»язння відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER].. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією із істотних умов Кредитного договору є сума кредиту та влюта зобов»язання. Як вбачається з умов Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається в іноземній валюті - доларах США і виконання зобов»язань відбувається сторонами у валюті кредиту, що підтверджується Графіком погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст.533 ЦК України ). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України ). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Звертаючись до суду, позивач просить визнати Кредитний договір № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 р. удаваним правочином, оскільки укладаючи договір і визначаючи валюти зобов»азання в доларах США, сторони мали намір приховати інший правочин - кредитний договір в валюті зобов»язання гривня. За змістом ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Тобто, удаваний правочин вчиняється з метою приховати інший правочин та воля обох сторін має бути направлена на укладення саме такого договору, за яким реально встановлюються інші правовідносини. Згідно з роз»ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06.11.2009 року, за удаваним правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Удавані правочини можуть бути вчинені як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування незаконного правочину. Удаваний правочин не має іншої мети, ніж приховування іншого правочину. Якщо в результаті вчинення правочину настають і інші правові наслідки, правочин не може бути визнаний удаваним. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Як зазначалось судом вище, при укладенні Кредитного договору саме Позичальник визначила валюту кредитування - долар США, а отже воля позивача була спрямована на отримання коштів саме в доларах США, між сторонами було досягнуто згоди щодо предмету договору - надання кредиту саме в еквіваленті - долари США, позивач була ознайомлена з умовами укладеного договору, підписавши його, а отже погодилась на всі викладені в ньому умови. Крім того, про намір позивача одержати кредит в іноземній валюті свідчить тако заява про видачу готівки з проханням видати кошти саме в іноземній валюті. Позивач при підписанні Кредитного договору не була обмежена у виборі Банку та валюти кредитування. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про удаваність укладеного між сторонами правочину. Зазначені обставини також не були встановлені в ході розгляду справи. З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і недоведеними, а тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed