Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів у справі. При зверненні до суду позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 17.11.2017 року державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначила, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житло від 02.11.1993 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.09.2009 року у неї відсутні, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення рішення не заперечував. Від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив, в якому вона просила справу розглядати без її участі та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Врахувавши заяву представника позивача, письмові пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.09.2017 року виданого Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, мати позивача [PERSON] померла [INFO]. За життя, 01.09.2014 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом матиме право заповіла [PERSON], 1960 р.н. Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори 01.09.2014 року. З матеріалів спадкової справи №661/2017, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON], Дев'ятою Київською державної нотаріальною конторою вбачається, що 11.09.2017 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини. 17.11.2017 року державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. З відповіді Київського міського технічної інвентаризації від 05.04.2018 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] - 1/2 частина підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1993 року, виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації та 1/2 частина підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2009 року, виданим Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою. Встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] не може зареєструвати своє право власності на спадкове майно, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що Київська міська рада, відповідно до покладених на неї повноважень, не відслідковує порушення прав власників, суд вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1235 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved