Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 30.12.2013 року між позивачем та ПП «Ньютон» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень та позивачем проведена державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення. 10.08.2018 року позивачем було отримано інформацію, що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно приміщення, які належать за договором купівлі-пролажу позивачеві, зареєстровані за ПП «Ньютон» на підставі рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації». Підставою для такого рішення державного реєстратора стало свідоцтво про право власності, видане в 2013 році державним реєстратором реєстраційної служби ДМУ юстиції у Дніпропетровській області. Зазначене свідоцтво право власності також в 2013 році стало підставою для укладання договору купівлі-продажу між позивачем та ПП «Ньютон». При зверненні позивача до ПП «Ньютон» їй стало відомо, що підставою для реєстрації права власності за відповідачем на спірні нежитлові приміщення став договір від 03.08.2018 року, укладений між позивачем та ПП «Ньютон» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.12.2013 року. При цьому також зазначено в листі ПП «Ньютон», що в період з 30.12.2013 року по 09.08.2018 року ніяких договорів про розірвання договору купівлі-продажу ні з ким не укладало, жодних доручень нікому не надавало та за реєстрацією права власності до державних реєстраторів не зверталось. Позивач вважає, реєстрацію права власності на нежитлові приміщення незаконною та просить встановити нікчемність договору про розірвання договору купівлі-пролажу нерухомого майна від 03.08.2018 року, скасувати державну реєстрацію права власності від 07.08.2018 року за ПП «Ньютон» та визнати за нею права власності на нежитлові приміщення. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2018 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Відповідачам було запропоновано надати відзив на позов. 21.11.2018 року відповідач ПП «Ньютон» надав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.\~5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30.12.2013 року між позивачем та ПП «Ньютон» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень поз.106, 107, загальною площею 113,5 кв.м. в адміністративній будівлі торгового центру літ.Д-4,5 на І-му поверсі та позивачем проведена державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 10.08.2018 року, приміщення, які належать за договором купівлі-пролажу позивачеві, зареєстровані за ПП «Ньютон» на підставі рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації». Підставою для такого рішення державного реєстратора стало свідоцтво про право власності, видане в 2013 році державним реєстратором реєстраційної служби ДМУ юстиції у Дніпропетровській області. Зазначене свідоцтво право власності також в 2013 році стало підставою для укладання договору купівлі-продажу між позивачем та ПП «Ньютон». Так, підставою для реєстрації права власності за відповідачем на спірні нежитлові приміщення став договір про розірвання Договору купівлі продажу нерухомого майна від 03.08.2018 року, укладений між позивачем та ПП «Ньютон» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.12.2013 року. Позивач звернулася з листом до ПП «Ньютон». 09.08.2018 року їй надано відповідь, що ПП «Ньютон», що в період з 30.12.2013 року по 09.08.2018 року ніяких договорів про розірвання договору купівлі-продажу ні з ким не укладало, жодних доручень нікому не надавало та за реєстрацією права власності до державних реєстраторів не зверталось. Відповідно до ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В той же час, ст.\~215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.2009\~№ 9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» передбачено, що судам відповідно до статті215ЦК\~України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини-якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті219,частина перша статті 220, частина перша статті 224тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах,встановлених законом(частина друга статті222,частина друга статті 223,частина перша статті 225ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 5 Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216\~ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216\~ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Оскільки оспорюваний договір не було підписано сторонами в момент його укладання, не здійснено його нотаріальне посвідчення, сторонами не здійснено жодних дій щодо виконання його умов, а тому Договір про розірвання Договору купівлі продажу нерухомого майна від 03.08.2018 року, укладений між [PERSON] та ПП «Ньютон» є недійсним. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Отже, суд приходить до висновку, що державна реєстрація нежитлових приміщень поз.106, 107, загальною площею 113,5 кв.м. в адміністративній будівлі торгового центру літ.Д-4,5 на І-му поверсі за адресою: м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд.18 проведена з порушенням норм чинного законодавства України та є не законною, а отже підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статей 317,319 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном за власною волею. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод- кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Вимоги позивача щодо визнання права власності нежитлових приміщень поз.106, 107, загальною площею 113,5 кв.м. в адміністративній будівлі торгового центру літ.Д-4,5 на І-му поверсі за адресою: м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд.18 також підлягають задоволенню, оскільки позивач є належним та законним набувачем права власності на вказане майно. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує солідарно судові витрати по справі із відповідачів. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved