Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21.11.1999 року Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 11. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що починаючи з 21.11.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем не сумісні в психологічному плані, тому в сім»ї виникали сварки, які призвели до того, що спільне життя стало неможливим. Подружні стосунки припинені, вони мешкають окремо близько трьох років. Спір про майно Подружжя відсутній. Неповнолітній син після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову виноситься судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 016889, виданого 21.11.1999 року Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 11, сторони перебувають у шлюбі. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 132279, виданим 21.06.2000 року Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Спір про майно подружжя відсутній. Неповнолітній син - Дмитро, [INFO] після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. У чинність ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, подружні відносини припинені, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За позивачем [PERSON] (до шлюбу - Копиловою) [PERSON] після розірвання шлюбу залишається прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Буткова».

Outcome: approved