Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житлом, вселенні та визначенні порядку користування приміщеннями квартири, що перебуває у спільній частковій власності, який обгрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2005 року по 26.07.2011 року. На підставі рішення суду від 11.10.2011 року їм належить на праві власності по ? частки квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається 2-х жилих кімнат: вітальні - площею 19,10 кв. м з балконом 1,00 кв. м; спальні - площею 14,10 кв. м. та підсобних приміщень: коридору площею 7,40 кв. м з двома вбудованими кладовими 0,20 кв. м і 0,30 кв. м; кухні площею 7,90 кв. м; ванної кімнати площею 2,50 кв. м; туалетної кімнати площею 1,00 кв. м. В червні 2010 року сімейні стосунки були між ними припинені. Спільне господарство з цього часу не ведеться. Позивач була змушена перебратися мешкати у вітальню, в якій постійно мешкала до 13.06.2011 року. В подальшому, після чергової сварки та спричинення позивачу тілесних ушкоджень відповідачем, [PERSON] була змушена залишити спірну квартиру. З цього часу вона в ній не мешкає. Відповідач перешкоджає їй користуватися квартирою, що обгрунтовує тим, що вказана спірна квартира є лише його приватною власністю. Позивач вказує, що іншого житла вона не має та просить зобов'язати відповідача усунути перешкоду у користуванні спірною квартирою. Вселити її у квартиру [ADDRESS] та встановити визначений нею порядок користування вказаною квартирою. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги свого довірителя та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухав пояснення представника позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.07.2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2005 року до 26.07.2011 року. (а.с.12). З копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.10.2011 року, яке набуло чинності 14.11.2011 року та правовстановлюючих документів на квартиру вбачається, що за сторонами по справі зареєстровано на праві власності за кожним по ? частки квартири [ADDRESS]. (а.с.13-15). З копії постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 18.06.2011 року вбачається, що 13.06.2011 року о 03-00 год. між сторонами по справі виникла сварка, в ході якої відповідач спричинив їй тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Як пояснив відповідач, сварка виникла з приводу того, що [PERSON] не оплачує комунальні послуги за свою частку квартири. Постановою позивачу було відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні відповідача за ст.296 КК України, оскільки в діях останнього вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.125 КК України. (а.с.17). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, вселити її у квартиру [ADDRESS] та встановити запропонований позивачем порядок користування вказаною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved