Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який 31.10.2012р. розірвано. У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров'ям. Дитина перебуває повністю на її утриманні і їй одній важко утримувати сім'ю, так як дитина часто хворіє і лікування потребує значних витрат. Тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні 25.12.2013р. позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25.12.2013р. позов визнав частково, покликаючись на викладені в письмовій заяві (а.с.19) обставини та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі, визначеному законодавством, так як він на даний час не працює та не має жодних доходів. Тому просив стягувати з нього аліменти у сумі не більше як по 300-400 грн. В судове засідання 13.01.2013р. у судові дебати позивач [PERSON] не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Хоча належним чином була повідомлена про час та місце продовження розгляду справи. З цього приводу суд вважає, що неявка позивача не є перешкодою для завершення розгляду справи в розумні строки, оскільки позивач в судовому засіданні 25.12.2013р. надала суду пояснення з приводу позову, який повністю підтримала, а також вона приймала участь в дослідженні доказів. Відповідач в судовому засіданні 13.01.2013р. в судових дебатах просив в позові відмовити повністю та пояснив, що він не буде сплачувати аліменти поки не буде визначено порядок його участі у вихованні доньки у встановленому законом порядку. Заслухавши сторін, враховуючи пояснення позивача, які нею надані в судовому засіданні 25.12.2013р., дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.10.2012р. розірвано (а.с.5). У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка за рішенням суду проживає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік». В той же час, відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що він не повинен сплачувати аліменти на утримання доньки до часу визначення порядку його участі у її вихованні, оскільки такі обставини не звільняють останнього від обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Протилежного відповідачем не доведено, як і не спростовано належними та допустимими доказами наведені позивачем у позові та у судовому засіданні 25.12.2013р. обставини. Крім цього, відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 650грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.11.2013р. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed