Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 10.11.2003 року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області та права на земельну частку (пай), на яке видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0075921 і яке позивач має намір успадкувати. Ще за життя [PERSON] заповіла усе належне їй на день смерті майно позивачу [PERSON] Заповіт станом на 26.07.2016 року не змінено та не скасовано. При зверненні в державну нотаріальну контору позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину за заповітом з тих причин, що житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] і станом на 15 квітня 1991 року більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. За таких обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON] В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву, у якій не заперечує проти даного позову та просить слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 10.11.2003 року. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 07.01.1989 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки №\~668 від 01.08.2016 року, виданої Кременецьким РКБТІ, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є [PERSON]. [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Горинь», що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0075921. Згідно довідки виданої Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 1685 від 26.07.2016 року у житловому будинку по вул. Л.Українки, 53 в с. Волиця Кременецького району Тернопільської області станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали наступні особи: голова двору [PERSON] ( 10.11.2003 року померла). І більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно заповіту від 12.02.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за реєстровим № 47, [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. У листі в.о. завідувача Почаївської державної нотаріальної контори № 01-16 від 17.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] у звязку із тим, що не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] є позивач по справі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved