Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 25.12.2015 року, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 05.05.2001 року фактично перебуває з відповідачем у шлюбі, але спільно вони не проживають протягом одинадцяти років. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, однак у зв'язку з незначними доходами, вона не має можливості забезпечити належний рівень харчування і розвитку дитини, а тому просить на підставі положень Сімейного кодексу України стягнути аліменти з батька дитини, який повинен нести також витрати на утримання неповнолітнього сина. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05.05.2001 Степанівською сільською радою Лугинського району Житомирської області, запис № 4. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на диспансерному обліку в Лугинському районному Центрі первинної медико-санітарної допомоги Житомирської області. На час розгляду справи судом, син [PERSON] проживає з матір'ю, відповідач не надає постійну, регулярну допомогу на утримання дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своєї дитини; що він не має інших аліментних зобов'язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд також враховує позицію відповідача щодо пред'явленого позову, а саме визнання ним розміру аліментів, що пред'явлений до стягнення. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 84 ЦПК України стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved