Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, де зазначила, що 04.01.2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням довічно. Після реєстрації права власності на вказане нерухоме майно відповідачем [PERSON] заселено у помешкання відповідачів [PERSON] та [PERSON] У зв`язку з припиненням виконання умов договору утримання рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.02.2017 року договір довічного утримання розірвано, запис про реєстрацію права власності скасовано. 27.05.2017 року спірна квартира [PERSON] була подарована позивачу [PERSON] На час звернення із вимогами особа позбавлена можливості потрапити у квартиру, у зв`язку з наведеним, посилаючись на положення 391 ЦК України - захист права власності, ч.1 ст. 406 ЦК України, яка визначає умови припинення сервітуту, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , виселити [PERSON] , [PERSON] з даної квартири. В судове засідання від 06.05.2019 року учасники не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про можливість слухання справи у його відсутності. Представником Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради подано заяву про можливість розгляду справи у відсутності представника управління. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням і доглядом довічно. Згідно відомостей ПП «ЖВРЕП № 8» [PERSON] є зареєстрованим у спірній квартирі. Підприємство також повідомляє, що за наслідком опитування сусідів встановлено, що [PERSON] у квартирі не проживає (а.с. 11, 12). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. В своїх вимогах позивач вказує на проживання у належній їй на праві власності квартирі відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Вказаними особами відзив на позовну заяву не надавався, будь-які заперечення з приводу пред`явлених вимог не висловлювались. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.02.2017 року договір довічного утримання від 04.01.2005 року розірвано, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності від 21.03.2012 року скасовано. Між [PERSON] та позивачем [PERSON] 27.05.2017 року укладено договір дарування, за умовами якого квартира [ADDRESS] передана дарувальником [PERSON] у власність обдарованої [PERSON] Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України позивач, як власник спірної квартири, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, втрата відповідачем [PERSON] права користування житловим приміщенням, що первісно пов`язувалось із набуттям нерухомого майна у власність, є наслідком розірвання договору довічного утримання, скасування запису про реєстрацію права власності, переходу прав власності до іншого набувача - позивача по справі. За положеннями п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Вселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] до квартири [ADDRESS] з дозволу власника - [PERSON] ., вказує на встановлення на користь таких осіб сервітуту у вигляді права користування нерухомими майном. З часу розірвання договору довічного утримання обставина, що була підставою для встановлення сервітуту, припинилась. З огляду на вказані у позові обставини про фактичне користування квартирою відповідачами [PERSON] , [PERSON] , заявлені вимоги про їх виселення суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Щодо вимоги про зняття з реєстраційного обліку особи суд зазначає таке. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищенаведене, вимога про зняття з реєстраційного обліку є передчасною, оскільки рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial