Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, згідно якого просять стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, на утримання повнолітнього [PERSON], [INFO], на період його навчання у Державному вищому навчальному закладі «Купянський автотранспортний коледж», посилаючись на те, що він навчається за денною бюджетною формою навчання у вказаному вище учбовому закладі та у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, тому має змогу надавати грошову допомогу у визначеному розмірі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки у звязку з продовженням сином навчання вона потребує додаткових витрат. [PERSON] з позовом був не згоден, пояснивши, що він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, має спільну з нею неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], а також з ними проживає неповнолітній син дружини [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. Він працює і регулярно отримує заробітну плату. Дружина не працевлаштована. На сина [PERSON] по рішенню суду стягуються аліменти, але у незначному розмірі 123 грн. щомісячно. Крім того, додав, що [PERSON] отримувала дохід від земельної ділянки. У звязку з цими обставинами, вважав вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини не обґрунтованими. Зясувавши позиції учасників судового процесу та перевіривши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими був розірваний згідно копії свідоцтва, актовий запис № 237 від 18.11.2009 року. Після цього позивачка змінила шлюбне прізвище на «Козир» ( а.с. 7,8). У 2016 році [PERSON] виповнилося 18 років. Батька дитини мешкає окремо, має іншу родину, син залишився проживати з матірю (а.с.9,1921,22). Згідно довідки за № 227 від 21.10.2016 року Державного вищого навчального закладу «Купянський автотранспортний коледж» [PERSON] є студентом цього навчального закладу ІІІ курсу групи 31-т денного відділення бюджетної форми навчання. Період навчання складає з 01 вересня 2014 року ( наказ № 94 від 11.08.14р.) по 30 червня 2018 року (а.с.10), у зв'язку з чим у позивачів додалося витрат, пов'язаних з навчанням, купівлею навчального приладдя, підручників тощо. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Статтею 198 СК України передбачені підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до п.20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, що перевищує 18, але є меншим 23-х років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо особи відповідача [PERSON] у ході розгляду справи було встановлено, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Родина виховує двох неповнолітніх дітей. Спільну доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], на утримання якого згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 14 липня 2006 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 123 грн. щомісячно до повноліття дитини та відомостей про те, що [PERSON] скористалася своїм право на зміну розміру аліментів у бік їх збільшення немає. Відповідач працює ливарником свинцово-оловянистих сплавів ІV РОЗ у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Купянськ» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», щомісячно отримує заробітну плату, яка у середньому розмірі за період часу з травня по жовтень 2016 року складає 4000 грн. Дружина відповідача не працевлаштована ( а.с.20-26,34). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У даному випадку, довідкою навчального закладу підтверджений період навчання [PERSON] у коледжі по 30 червня 2018 року, отже на цей період позивач може просити присудити стягування аліментів. Потреба [PERSON] у додатковій матеріальній допомозі у звязку з навчанням у суду не викликає сумнівів. Разом з тим, враховуючи доходи відповідача, що навіть з урахуванням сплати аліментів на неповнолітню дитину згідно наданої [PERSON] довідки про доходи, достатньо перевищують встановлений законодавством прожитковий мінімум на працездатну особу, суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину яка навчається, у визначеному позивачем розмірі, оскільки вони істотно не погіршать матеріального становища відповідача та будуть можливими до сплати. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий стан позивача, позов відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням реальних витрат, необхідних для забезпечення навчання повнолітнього сина відповідача у навчальному закладі. Право на отримання аліментів з вищевикладених обставин невідємно повязане з навчанням, тому закінчення навчання, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Таким чином, з урахуванням інтересів позивача, матеріального та сімейного становища відповідача, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved