Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.12.2002 року. Вказує, що разом з нею в квартирі прописано 5 осіб, серед яких її дочка, онук та син. Проте, вже тривалий час вони не проживають у даній квартирі. Зв'язок з ними вона не підтримує. Випадково їй стало відомо, що відповідачі виїхали за кордон на постійне місце проживання, однак куди саме їй невідомо. А тому, просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання вдруге не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. А тому суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засідання встановлено, що позивач являється співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 19.12.2002 року. Відповідно до довідки КП «Придніпровська Служби утримання будинків Черкаської міської ради» від 21.07.2015 [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважної причини більше шести місяців, їхніх особистих речей в даному помешканні немає, що підтверджується актом від 18 березня 2015 року, який завірений «Комітетом самоорганізації населення «Мікрорайон «Припортовий» та показами в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать інших зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло та ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна. А тому, в частині позовної вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 47 Конституції України,

Outcome: partial