Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Управління служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном онуки - [PERSON], [INFO], та передати їй дитину на виховання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Представник органу опіки та піклування Управління служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації та прокурор у судовому засіданні вважали, що не має підстав для позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. При винесення судового рішення просили врахувати висновок Дніпропетровської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав. Суд вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 164 СК України чітко визначено перелік підстав для позбавлення одного з батьків батьківських прав по відношенню до їх дітей. У відповідності до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний заклад або інший заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Однак, матеріалами справи не підтверджується родинні звязки [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], оскільки як пояснила позивач у судовому засіданні, актовий запис про народження дитини зареєстрований в порядку ст. 135 СК України зі слів матері та [PERSON] є матірю одиначкою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 154 СК України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина, у тому числі мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Також, при винесенні судового рішення суд бере до уваги висновок Дніпропетровської районної державної адміністрації, оскільки враховуючи лист відділу гуманітарно-соціально сфери виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 06 липня 2016 року за №58 про відсутність вагомих причин для позбавлення відповідача батьківських прав орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав. Позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не додано доказів на підтвердження позовних вимог та підстав, визначених ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті суми судового збору залишити за позивачкою [PERSON]

Outcome: dismissed