Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання їх неповнолітнього сина. Свій позов мотивує тим, що 22.09.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб (актовий запис № 52). В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 10.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано та стягнено аліменти на утримання [PERSON], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Син [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку і потребує лікування, для якого потрібно додаткові витрати на придбання ліків, посиленого додаткового харчування, що в свою чергу потребує додаткових витрат. А тому посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. Позивач в судове засідання свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини зазначені в її позовній заяві. Відповідач заперечив проти заяви, оскільки позивач не надала доказів фіскальних чеків, квитанції по витратах, вважає, що його син хворіє, як всі діти. Одночасно зазначив, що про хворобу сина йому не повідомлялось. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні підвердила, що [PERSON] знає з 6 місяців, дитина відносилась до групи часто хворіючих, дитина протягом декількох разів на рік має загострення з приводу рецедивуючого обструктивного бронхіту, а тому такі діти ставляться на диспансерний облік. Інвалідність дитина не має, а один курс лікування становить, біля 600-700 гривень, можливі три, чотири загострення хвороби на рік. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.07.2002 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області та не оспорюється сторонами (а.с.6). З рішення Великоберезнянського районного суду від 10.09.2015 року вбачається, що шлюбу між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 4 червня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття (а.с.3-5). З медичної довідки від 07.09.2015 року № 447 вбачається, що у [PERSON], [INFO], діагноз рецедивуючий бронхіт з обструктивним синдромом в стадії нестійкої ремісії, За станом здоров'я потребує санаторно-курортного лікування пуль монологічного профілю один раз в рік та два курси протирецедивного лікування бронхомуналом (а.с. 7). Відповідно до ч. 1ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст.185 СК України. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до ст.ст. 60 ч.1, 61 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачем було надано суду докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинюють додаткові витрати на дитину, а саме довідки про хворобу дитини та надання пояснень в судовому засіданні спеціаліста лікаря [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вище вказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Судом прийнято до уваги, що у випадку стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 18 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Документально підтверджені позивачем понесені нею судові витрати - судовий збір за подачу позову, що складає 487 гривень 20 копійок (а.с. 17) відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved