Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 52042,80 гривень, відсотки у сумі 252,52 грн., пеню у сумі 252 ,52 гривні , моральну шкоду у сумі 10000 грн. Мотивувала позов тим, що з відповідачем укладено договір банківського рахунку та відкритий рахунок № 5168755513226379. 04.07.2015 року відповідач заблокував рахунок та відмовився видавати кошти, які знаходились на рахунку. На неодноразове звернення до відповідача рахунок не розблоковано. Відповідачем гроші не повернуті до теперішнього часу, що порушує права позивачки. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача позов не визнав пояснив, що рахунок позивачки дійсний, на рахунку знаходяться гроші, які позивачка не бажає отримати. Суд , вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Позивачка має в Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» рахунок № 5168755513226379. Вказане підтверджено копіями анкет заяв . Умови користування рахунком, права обовязки банку та позивачки передбачені «Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом « СП-2012-7061750 від 13.12.2012 року. Для користування вказаним рахунком відповідачці банком видана картка «Универсальная» ( № 494). На вказаному рахунку знаходяться гроші у сумі 52042, 80 гривень. Вказане підтверджено наданою роздруківкою інформації про карту та виписками про рух коштів. З липня 2015 року рахунок позивачки заблоковано. Вказане підтверджено поясненнями позивачки, роздруківками руху грошей по рахунку. Позивачка зверталась до відповідача з заявою про розблокування рахунку для можливості отримання грошей. На звернення позивачки відповідач рахунок не розблокував. Факт звернення позивачки до відповідача підтверджено квитанціями про направлення заяви відповідачу. Відповідь на заяву позивачки відповідачем не надано, оскільки представником відповідача суду не було надано доказів розгляду звернення позивачки . Під час розгляду справи позивачка продемонструвала намагання перерахувати гроші з рахунку але переказ грошей не відбувся, що свідчить про блокування розрахунків по рахунку позивачки. Статтею 1058 ЦПК України передбачено, що За\~договором\~банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та\~проценти\~на неї або\~дохід в іншій формі\~на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу\~укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором\~строку\~(строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Вказане приводить суд до висновку про те, що права позивачки порушені і на її користь підлягають стягненню гроші у сумі 52042,80 гривень. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% від вартості послуги за кожен день прострочення виконання послуги, що становить 252,52 грн. за 59 днів з посиланням на пункт 5 статті 10 Закону України « Про захист прав споживачів». Пунктом 5 статті 10 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено , що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що відносини між сторонами в частині невиконання умов договору регулюються «Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом « СП-2012-7061750 від 13.12.2012 року. Викладене приводить суд до висновку про те,що у даному випадку не можливе застосування вимог Закону України «Про захист прав споживачів» , та стягнення пені за вказаним законом не буде відповідати діючому законодавству. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних простроченої суми, що становить 252,52 грн. за 59 днів з посиланням на вимоги ст.625 ЦК України. Позивачем суду не надані докази звернення до відповідача з заявою про повернення суми вкладу. Статтею 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Викладене приводить суд до висновку про те, що за вказаних обставин позивач не має підстав для стягнення 3 % річних від простроченої суми оскільки судом не встановлена дата виконання відповідачем обовязку повернення суми вкладу. Позивачем заявлено про стягнення відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 гривень. Вимоги мотивовані тим , відшкодування моральної шкоди передбачено частиною 2 статті 10 Закону України « Про захист прав споживачів». Частиною 2 статті 10 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодуванняморальної (немайнової)\~шкоди. Тобто даною нормою передбачена можливість одночасного стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено ,що споживач має право на відшкодування майнової та\~моральної\~шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Викланене приводить суд до висновку про те,що правовідносини між сторонами по справі не передбачають право сторін на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України « Про захист прав споживачів» Крім того позивачем не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди Вказане приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню На підставі викладеного ,

Outcome: partial