Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надав відповідачу у борг грошові кошти, що було оформлено письмовою розпискою на умовах строковості та зворотності, проте після настання строку повернення грошових коштів, відповідач останні добровільно не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, де позовні вимоги підтримала, розгляд справи просила проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позовну заяву, в якому розгляд справи просив проводити в його відсутність, позовні вимоги в частині отримання коштів визнав, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що кошти на повернення боргу в нього відсутні, розгляд справи просив проводити в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05.02.2021 між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якої, позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 140 000 дол. США, що на день отримання грошових коштів становить 3 903 200 грн., які відповідач повинен був повернути в строк до 05.05.2021 /а.с. 4/. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов`язання передбачені договором позики, в добровільному порядку отримані грошові кошти повернути відмовляється, а тому останні мають бути стягнуті у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved