Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним в обґрунтування якого зазначила, що про існування оспорюваного договору дізналась у листопаді 2013 року з листів, що надходили від відповідачів на її адресу про погашення заборгованості за кредитним договором в яких була інформації лише щодо номеру кредитного договору та сума боргу, тексту договору та розрахунку не було. Позивач зазначає, що в жовтні 2013 року виявила втрату свого паспорту та ідентифікаційного номеру в зв'язку з чим звернулася до органів міліції. В листопаді 2013 року звернулася з заявою до банку та повідомила, що нею було втрачено документи і ніякого договору вона з банком не укладала, кредит не отримувала, але відповідачі продовжували надсилати на її адресою листи з вимогою повернути кредитні кошти. посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір № 92208631000 від 02.09.2013 року та розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Від ПАТ «УкрСиббанк» до суду надійшли заперечення проти позову відповідно до яких останні зазначали, що дійсно 02.09.2013 року на ім'я позивача було оформлено кредит, на підставі отриманої від позивача інформації щодо не укладання кредитного договору та втрати документів, банком було проведено перевірку отримання грошей та укладання спірного кредитного договору в результаті чого було встановлено, що кредитний договір на ім'я позивача було оформлено невстановленою особою з використанням підроблених документів в зв'язку з чим банк звернувся до органів міліції та розпочато досудове розслідування за даними обставинами. Але, з посиланням на положення Цивільного Кодексу України, вважає, що не можна визнати правочин який не вчинено недійсний, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно частини 3 статті 203ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Між тим, судом встановлено, що сторони договору (позивач та відповідач) не досягли згоди з усіх істотних умов, повного волевиявлення між ними на укладення кредитного договору № 92208631000 від 02.09.2013 року, не було. Дана обставина визнається стороною відповідача відповідно до змісту наданих пояснень. Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Отже наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним. Таким чином, в суді встановлена відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення спірного кредитного договору, так як підпис в цьому договорі не її, тому суд приходить до висновку, що правочин з укладання кредитного договору № 92208631000 від 02.09.2013 року є недійсним, в зв'язку з чим позовні вимоги пред'явлені до ПАТ «УкрСиббанк»підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог пред'явлених до ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн» то останні задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до матеріалів справи у суду не має відомостей, що ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн» є стороною оспорюваного кредитного договору, відповідно до копії листа від 05.12.2013 року направленим останнім на адресу позивача, ПАТ «УктСиббанк» надав ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн» повноваження зі стягнення від імені банку заборгованості згідно договору доручення, і в цьому випадку ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн» може бути лише третьою особою, а не відповідачем. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved