Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до Могилів-Подільської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що 12 травня 1999 року вона купила у громадянки [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складалася з однієї кімнати та кухні. Як зазначила позивач в позовній заяві, при продажу квартири попередній власник показала їй цегельний сарай, яким вона користувалася та який належав до квартири [NUMBER], площею 21,5 кв.м. Відразу після придбання квартири позивач почала користуватися даним сараєм зберігаючи в ньому різний інвентар, сільгосппродукцію, тощо. Користуючись сараєм, позивач постійно проводила косметичний та капітальний ремонт (штукатурення внутрішніх стін будівлі, заміна покрівлі) зберігаючи його в належному стані, без чого сарай би втратив своє цільове призначення. Враховуючи ту обставину, що вона на протязі 15 років постійно, добросовісно та відкрито користувалася та користується вищевказаною господарською спорудою, позивач вимушена була звернутися з даним позовом до суду, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 63 % цегельного сараю літ. «Б», площею 21,5 кв.м. квартири [ADDRESS], що в грошовому виразі складає 7447 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03 квітня 2014 року до участі в справі залучено [PERSON], в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх, викладене в позовній заяві підтвердила, зазначила, що при купівлі-продажу квартири, позивач в силу своєї юридичної необізнаності не звернула увагу, що в договорі купівлі-продажу від 12.05.1999 року не був зазначений сарай, хоча в технічній документації його було позначено. Представник відповідача Могилів-Подільської міської ради Герасевич Є.А. позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, про що також в ході судового розгляду подавав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначав, що відповідно до діючого законодавства, підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та їх обтяжень є зокрема рішення суду. Обов'язковими умовами державної реєстрації нерухомого майна є наявність документа про введення в експлуатацію такого об'єкта та адреса об'єкта. Цегельний сарай, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] є допоміжним приміщенням до будинку, в якому розташовані квартири [NUMBER], яка належить позивачу та [NUMBER], яка належить [PERSON], а також розміщено нежитлове приміщення, яке належить територіальній громаді міста Могилева-Подільського, в якому розташована метеостанція. Використання цього допоміжного приміщення направлене на забезпечення нормального проживання та функціонування власників нерухомості по [ADDRESS]. Приміщення сараю є допоміжним приміщенням, яке належить всім власникам на праві спільної часткової власності, та підтверджує наявність у позивача титулу володіння часткою цього об'єкту, яка в свою чергу рівна з часткою інших власників приміщень в будинку. Набувальна давність передбачає безтитульність володіння, а наявність титулу, унеможливлює набуття нею права власності на зазначений об'єкт за набувальною давністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], висловив думку, що підстав для задоволення позову не має, пояснив, що в разі визнання права власності за позивачем за набувальною давністю його права будуть порушені, так як питання щодо земельної ділянки, якою користуються співвласники будинку по [ADDRESS] не вирішене, позивачем сарай не використовується. Свідки на стороні позивача, працівники Могилів-Подільської метеостанції [PERSON] та [PERSON], ствердили в суді, що позивач з часу купівлі квартири під [ADDRESS] у [PERSON], користувалась та користується цегельним сараєм, право власності на який за набувальною давністю просить визнати позивач за нею. Здійснювала його ремонт та догляд. Свідки на стороні [PERSON] - третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили в суді, що тривалий час вони підтримують відносини з [PERSON], відвідують його квартиру, але позивача, за місцем її проживання вони не бачили. Заслухавши думку представника позивача та відповідача, думку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: як вбачається з договору купівлі-продажу від 19.05.1999 року, посвідченого Кориняк Л.М. - завідуючою Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-544, [PERSON] продала, а позивач купила квартиру під номером другим, що знаходиться в м. Могилеві-Подільському по вул. Полтавській, три та складається з однієї кімнати, жилою площею 24,71 кв.м., кухні. (а.с.7). Відповідно до довідок №97 від 24.02.2014 року та №121 від 11.03.2014 року, №172 від 14.04.2014 року, виданих Комунальним підприємством Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна вартість 63% сараю літ. «Б», площею 21,5 кв.м., який розташований по [ADDRESS] складає - 7447 грн.; з 1992-1998 роки на зазначеній земельній ділянці знаходилися такі будівлі: житловий будинок літ. «А» з вбудованою метеостанцією, веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В». Згідно архівних даних правовстановлюючі документи на сарай літ. «Б» відсутні (а.с.5,6, 40). Відповідно до довідки №21/01-16/128 від 07.04.2014 року, Вінницький обласний центр з гідрометеорології не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 63 % цегельного сараю по [ADDRESS] (а.с.37). Цегельний сарай, на який просить позивач визнати за нею право власності за набувальною давністю, також позначено на технічному плані, що підтверджується витягом з інвентарної справи та викопіровкою із схематичного плану кварталу №49. Загальний вигляд сараю показано на фотознімках, які долучено до матеріалів справи(а.с.9, 38, 41,42). Згідно довідки голови квартального комітету №1 м. Могилева-Подільського від 12.03.2014 року за підписом [PERSON], вбачається, що позивач дійсно проживає за адресою [ADDRESS] та користується двома боксами сараю за даною адресою з 1999 року, зареєстрована позивач в [ADDRESS] (а.с.4) Відповідно до акту обстеження земельної ділянки за [ADDRESS] від 24.02.2010 року, комісією було запропоновано залишити зазначену земельну ділянку у спільній сумісній власності (а.с.39). Згідно витягу з рішення №954 від 27.02.2014 року 40 сесії 6 скликання Могилів-Подільської міської ради закріплено межі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], орієнтовною площею 0,1153 га за рахунок земель житлової та громадської забудови територіальної громади міста (а.с.61,62). Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Як ствердили в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, вона з часу купівлі квартири [ADDRESS] користувалась і належним до нього цегельним сараєм, підтримувала його в належному стані. Хоча даний факт в суді заперечували свідки зі сторони [PERSON] Але на думку суду, достеменних доказів в показах зазначених свідків про те, що позивач не користувалась спірним сараєм суду доведено не було, так як свідки за зазначеною адресою не проживали, періодично навідувались до [PERSON], позивача знали нетривалий час. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходить з того, що позивач 12 травня 1999 року купила у громадянки [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складалася з однієї кімнати та кухні. Сарай літ. «Б», не був предметом договору купівлі-продажу. І з умов договору, який був нотаріально посвідчений, позивач про це не могла не знати. Правовстановлюючі документи на цегельний сарай літ. «Б» по [ADDRESS] - відсутні, а, отже, сарай не пройшов державну реєстрацію та його не прийнято в експлуатацію. Крім того, земельна ділянка, на якій розташований цегельний сарай, закріплена для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS].

Outcome: dismissed