Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування жилим приміщенням в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить вказаний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю.11 березня 2015 року, реєстраційний номер № 5-464, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. У зазначеному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], колишня невістка позивача, яка останні шість років за зазначеною адресою не проживає. Змінивши місце проживання відповідач з реєстраційного обліку не знялась. Реєстрація місця проживання відповідача в зазначеному будинку порушує права позивача, як власника будинку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, під час її допиту суддею Костопільського районного суду Рівненської області, на виконання судового доручення Харківського районного суду Харківської області про вручення відповідачу копії позовної заяви та допиту по суті пред'явленого позову, остання пояснила, що копію позовної заяви з додатками отримала, з позовом ознайомилась, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Представник третьої особи Мереф'янської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Мереф'янського міського голови [PERSON], якою він просить розглянути справу за відсутності представника Мереф'янської міської ради Харківської області. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю., за реєстровим № 5-464, позивачу [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень№34751437 від 11 березня 2015 року, право власності на будинок [ADDRESS] в цілому зареєстроване за [PERSON]. Згідно відомостей домової книги для прописки громадян, які мешкають в будинку [ADDRESS], за зазначеною адресою з 18 травня 2010 року зареєстрована відповідач по справі [PERSON], яка була колишньою дружиною сина позивача [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25 липня 1986 року). Шлюб між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був розірваний на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року. Відповідно до акту від 06 квітня 2017 року, складеного депутатом Мереф'янської міської ради, в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає протягом останніх шести років. Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] тривалий час, а саме останні шість років, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач залишається зареєстрованою у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку фактично не проживає останні шість років.. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач по справі є інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави відповідно до Закону України «Про судовий збір», яким передбачена ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, у розмірі 640 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved