Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання договору та відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2017 року він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 06.07.2017 року між ним та ПП «ВЄРУМ» в особі [PERSON] , було укладено Договір №0031 про надання юридичних послуг. Відповідно умов договору, останній зобов`язався надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо оформлення виводу з житлового фонду квартири, оформлення проектної документації перепланування внутрішніх стін приміщення. Влаштування окремого входу (дверного проріза), в двокімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а він зобов`язався оплатити зазначені послуги. Крім того, виконавець зобов`язаний: інформувати його про хід виконання замовлення, надавати консультації, що стосуються замовлення; оформити перехід квартири з жилого фонду в нежилий фонд, ввести наведене приміщення в експлуатацію. Вартість послуг склала в розмірі 83552,00 грн., що еквівалентно 3200,00 доларів США, які він передав [PERSON] В. Відділом з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради була проведена позапланова перевірка на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення (кол. кв. № 3) під магазин непродовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] ». За результатами якої було винесено припис №42 від 11.10.2018 року, яким його було зобов`язано усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил. До того ж, постановою №24-КР/17/23-52/1832 від 24.10.2018 року Відділу з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн., який він сплатив. Отже, умови договору з боку ПП «ВЄРУМ» виконанні не були. Всі події, вказані вище, вкрай негативно вразились на фізичному та психологічному його здоров`ї. Він вперше опинився в ситуації, коли так несумлінно та неякісно була надана послуга, за яку сплачені великі грошові кошти, а тому втратив спокій, постійно знаходиться у переживаннях, пов`язаних з тим, як остаточно буде вирішена ця ситуація. У нього порушився сон, що спричинило необхідність постійного прийому седативних, заспокійливих препаратів. Він постійно знаходиться в напруженому стані, втратив довіру до людей. Тому, просить суд розірвати договір про надання юридичних послуг від 06.07.2017 року №0031 укладений між [PERSON] та ПП «ВЄРУМ», стягнути з ПП«ВЄРУМ» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 83552,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 05.08.2019 року вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позивного провадження без виклику сторін. Відповідачу двічі направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження, за адресою визначеною в договорі. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 12.12.2019 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 15.07.2017 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі за номером №1130 (а.с. 22-23). 06.07.2017 року між [PERSON] та Приватним підприємством «ВЄРУМ» в особі директора Ільїна С.В., укладено Договір №0031 про надання юридичних послуг (далі Договір) (а.с. 24). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України зазначено, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно п. 1.1. Договору, ПП «ВЄРУМ» зобов`язалось надати [PERSON] консультаційні та юридичні послуги, щодо оформлення виводу з житлового фонду, оформлення проектної документації перепланування внутрішніх стін приміщення. Влаштування окремого входу (дверного проріза), а саме: в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.3. Договору вказано, що ПП «ВЄРУМ» зобов`язаний: інформувати [PERSON] про хід виконання замовлення; надавати консультації, що стосуються замовлення; оформити перехід квартири з жилого фонду в нежилий фонд, ввести приміщення за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію. Пунктом 3.1., 3.2. Договору визначено, що за послуги за п. 1.1. цього Договору [PERSON] сплачує виконавцю винагороду в розмірі 83552,00 гривень, що еквівалентна 3200 доларів США та у випадку, якщо послуги виконавця за п. 1.1. цього Договору виявляться безрезультатними для замовника, виконавець має право вимагати від замовника відшкодування понесених витрат на виконання замовлення. На договорі наявна відмітка про те, що [PERSON] , 10.10.2017 року отримав грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США та 06.08.2018 року отримав грошові кошти в розмірі 2200, 00 грн., тобто зобов`язання щодо сплати послуг за договором [PERSON] виконав в повному обсязі (а.с. 24, зворот). Крім того, 06.02.2017 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як власника квартири за адресою: [ADDRESS] , у відповідних установах та організаціях, довіреність посвідчена Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Саяпіною І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 931 (а.с. 25). Відповідно Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.09.2017 року №393, було переведено житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , в нежиле приміщення - магазин непродовольчих товарів (а.с. 26, зворот). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №131916729 від 24.07.2018 року, було зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів загальною площею 42,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , підстави виникнення права власності визначено, як договір купівлі-продажу від 05.07.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко В.Я.; декларація про готовність до експлуатації об`єкта № ДП141181872151 від 06.07.2018 року; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.09.2017 року № 393 (а.с. 35). 11.10.2018 року Відділом з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради була проведена позапланова перевірка на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення (кол. кв. № 3) під магазин непродовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] », за результатами якої на ім`я [PERSON] складено припис №42 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності , будівельних норм, стандартів та правил (а.с. 27-28). 11.10.2018 року Відділом з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 12 ст. 96 КУпАП, за порушення п. 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року №466; ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI; ст. 9, 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» №687-ХІV, п. 1,2 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури затвердженого Постановою КМУ №903 від 11.07.2007 року (а.с. 29-30). Постановою №24-КР/17/23-52/1832 від 24.10.2018 року Відділу з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 31-32). З квитанції 0.0.1170556833.1 від 26.10.2018 року Криворізької філії ПриватБанк слідує, що [PERSON] сплатив штраф в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 33). Відповідно листа Відділу з питань державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради слідує, що за результатами проведення відділом позапланової перевірки по об`єкту: «Реконструкція нежитлового приміщення (кол. кв. №3) під магазин непродовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] », встановлено факт подання замовником недостовірних даних, щодо наявності належно затвердженого проекту, що є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. А тому, було скасовано право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) №ДП061173241622 від 20.11.2017 року та реєстрацію зазначеного повідомлення; реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI), зареєстрованої за №ДП141181872151 від 06.07.2018 року. Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було виключено записи про реєстрацію вищезазначених документів з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (а.с. 34). Отже, за умовами досягнутої між сторонами домовленості, послугу слід вважати наданою після введення приміщення за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію (п. 2.3.3. Договору). Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частинами 1, 5, 8, 10 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» вказано, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Таким чином, судом встановлено, що ПП «ВЄРУМ» в особі [PERSON] договірні зобов`язання не виконано, приміщення за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію введено не було. Відповідно до ч. 1. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України зазначено, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 623 ЦК України зазначено, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України визначено, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З метою врегулювання спору [PERSON] на адресу ПП «ВЄРУМ» директору [PERSON] двічі було направлено листи врегулювання спору, які позитивних наслідків не надали. Таким чином, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги, щодо розірвання договору укладеного 06.07.2017 року між [PERSON] та ПП «ВЄРУМ» в особі [PERSON] , а також стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 83552,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, що негативно вплинуло на його психоемоційний стан суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні, проте розмір 50000, 00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, а тому позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, в розмірі 3000,00 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2372,32 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial