Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, збільшивши розмір позовних вимог, просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 12506 грн. 67коп., компенсацію за невикористану відпустку - 4834 грн. 08коп., середній заробіток за час затримки - 15871 грн. 26коп., вихідна допомога - 5880грн., всього - 39090грн. 81коп.. Вимоги позивач обґрунтувала тим, що 16.11.2009р. її було прийнято на роботу в ТОВ «Укрпериклаз» на посаду головного бухгалтера, бухгалтера по сумісництву, менеджера по персоналу. 12.08.2013р. вона звільнилася за власним бажанням, згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України, в зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю (систематичною невиплатою заробітної плати), про що подала відповідну заяву. На день звільнення підприємство не виплатило належні їй платежі. 6.11.2013р. позивач рекомендованим листом направила на адресу ТОВ «Укрпериклаз» заяву про виплату належних їй сум, проте відповіді не отримала. Вважає дії відповідача незаконними. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, додатково пояснила, що всі нарахування заробітної плати є офіційними та достовірними, про які підприємство звітувало у пенсійний фонд та податкову інспекцію, про що свідчать подані документи, крім того, всі розрахунки підписував директор підприємства. В день звільнення його не було на роботі, тому заяву про звільнення в неї прийняв начальник юридичного відділу, а запис у трудовій книжці зробив Бойко Є.М. - фінансовий директор ТОВ «Укрпериклаз», який мав право підпису. Номер наказу про звільнення не зазначений, оскільки невідомо, чи до цього часу директор видав такий наказ, хоча в офіційних документах підприємство звітує про звільнення позивача саме 12.08.2013р., а трудову книжку позивач забрала, оскільки побоювалася, що навіть її не віддадуть. Представник відповідача позов не визнав повністю, заперечення обґрунтував тим, що позивач працювала на посаді бухгалтера за сумісництвом, менеджера по персоналу, бухгалтера СД, на кожній посаді по 2 години робочого дня, проте здійснювала собі нарахування значно завищені, які подавала на підпис керівнику. В зв'язку з цим відповідач зробив перерахунки нарахованих сум з 2009р. по 2013р., і виявилося, що підприємство їй переплатило 35435,56грн.. Крім того, у трудовій книжці позивача виявилась підробка підпису директора при її звільненні, з приводу чого відповідач звернувся із заявою до правоохоронних органів. Позивач не повідомила директора про звільнення та не передала бухгалтерські документи. Третя особа - директор ТОВ «Укрпериклаз» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно заяв та відповідних наказів генерального директора ТОВ «Укрпериклаз» від 16.11.2009р., [PERSON] була прийнята на роботу на посаду менеджера з персоналу з неповним робочим днем (2 години) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та окладом, згідно штатного розкладу, на посаду бухгалтера за сумісництвом та бухгалтера на таких самих умовах, що визнали сторони. Проте, наказу про прийняття на посаду бухгалтера відповідач не надав, посилаючись на відсутність всіх необхідних документів на підприємстві, хоча наявність його не заперечував. Згідно із записами у трудовій книжці позивача, остання прийнята на роботу16.11.2009р. ТОВ «Укрпериклаз» на посаду бухгалтера наказом № 38-к, звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України 12.08.2013р., при цьому номер наказу не зазначений. Посади за сумісництвом у трудовій книжці не зазначаються. З пояснень позивача, підпис та печатку поставив фінансовий директор Бойко Є.М., який мав право підпису у відсутності генерального директора. Позивач та представник відповідача визнали факт подачі 12.08.2013р. заяви про звільнення за власним бажанням в зв'язку з порушенням законодавства про працю (систематична невиплата заробітної плати), про отримання якої 12.08.2013р. у відсутності генерального директора [PERSON] розписався «[PERSON]», який з пояснень сторін обіймав посаду начальника юридичного відділу. Відповідач не надав до суду спростувань того, що зазначені особи не мали права вчиняти вищевказані дії. Натомість звернувся до правоохоронних органів з приводу підробки позивачем підпису та печатки при записі про звільнення у трудовій книжці, при цьому, факти, викладені позивачем, не перевірив, відповідних доказів суду не надав. 6.11.2013р. [PERSON] звернулася із письмовою заявою до керівника ТОВ «Укрпериклаз» про виплату належних їй сум від підприємства, видачу копій наказів про прийняття на роботу та звільнення, розрахунок виплаченої та заборгованої заробітної плати. Зазначену заяву представник підприємства «[PERSON]» отримав 19.11.2013р., про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення. Проте, відповідь позивач не отримала. Згідно з відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] за період з 1.01.2013р. по 30.09.2013р. отримувала доходи з таких джерел: ТОВ «Укрпериклаз» 1 квартал 2013р. - 5880грн., 3 квартал 2013р. - 6977,14грн., дата звільнення зазначена 1.08.2013р.. Крім того, є відомості про роботу та отримані доходи на ДП «Укрпериклаз», вимоги до якого позивач в даному позові не заявляє. Згідно з відомостями про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованими особами ТОВ «Укрпериклаз», що подавалися до органів Пенсійного фонду України, у 6, 7 місяцях 2013р., сума нарахованої заробітної плати [PERSON] становить 1960грн. в місяць; у 8 місяці 2013р. - 712,73грн., та сума, нарахована за невикористані відпустки - 4834,08грн., що визнали в судовому засіданні сторони та підтверджується довідками підприємства від 29.04.2014р.. Згідно даних відомостей, кількість днів перебування у трудових відносинах становить 12 днів. Згідно з довідками підприємства про нараховану [PERSON] заробітну плату за 2013р., на посаді бухгалтера її заробітна плата становила 630грн. на місяць, на посаді бухгалтера СД (спільної діяльності) - 350грн., на посаді менеджера - 980грн., що визнали сторони. Проте, представник відповідача подав суду за період 2009р. - 2013р. порівнюючі та уточнюючі довідки, відомості про нарахування заробітної плати, в яких зазначена, на думку відповідача, надмірно нарахована заробітна плата на загальну суму 35435,56грн., яку позивач сама нараховувала. Позивач із зазначеними доводами не погодилася, посилаючись на те, що розмір нарахованої їй заробітної плати зазначений у офіційних документах, що подавалися до податкової інспекції, пенсійного фонду, з яких здійснювалися відрахування, у відомостях та інших платіжних та бухгалтерських документах, які до того ж підписував генеральний директор підприємства. Доводи позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, підтверджуються наданими сторонами документами, а заперечення відповідача щодо неправомірності нарахувань заробітної плати надуманими, та такими, що не підтверджуються відповідними допустимими доказами. Востаннє позивач отримала заробітну плату 26 квітня 2013р. за січень 2013р., що підтверджується видатковими касовими ордерами та визнали сторони. Сторони визнали, що позивач мала п'ятиденний робочий тиждень. Робочий час і його використання затверджений Правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Укрпериклаз». Табелю обліку робочого часу відповідач не надав, посилаючись на відсутність всіх необхідних документів на підприємстві, проте представник не заперечував проти кількості відпрацьованих робочих днів, зазначених позивачем у розрахунку заборгованих підприємством коштів. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України: «Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.» Судом був встановлений факт невиконання вимог законодавства щодо оплати праці, що підтверджується наданими документами. Дата звільнення з роботи теж зазначена у офіційних документах, що подавалися до пенсійного фонду, Міністерсва доходів, трудовій книжці. Відсутність наказу про звільнення на час розгляду справи відповідачем не обґрунтована. Відповідно до ст.49 КЗпП України: «Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.» Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.» Відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Проте, на вимогу позивача відповідач не надав ні довідки про розмір нарахованої, заборгованої заробітної плати, ні копії наказів, не провів виплати всіх сум, що належать від підприємства, не надав будь-якої відповіді. Відповідно до ст.117 КЗпП України: «В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.» Враховуючи викладене, відповідач заборгував позивачу заробітну плату за період з 1.03.2013р. по 12.08.2013р. в розмірі 12472,73грн., виходячи із заробітної плати, яку отримувала позивач щомісяця в розмірі 1960грн. (1960х6+712,73), що підтверджується вищевказаними довідками та документами. З розрахунку позивача - 12506,67грн.. Компенсація за невикористану відпустку за 73 робочих дня становить 4834,08грн., згідно наданого розрахунку-довідки ТОВ «Укрпериклаз» від 29.04.2014р., яку визнала позивач. Вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку становить 15871,26грн. (1960х3). Відповідно до абз.3 ч.2 розділу ІІ Постанови КМУ від 8.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»: «У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.» Виходячи із заробітної плати за червень, липень 2013р. в розмірі 1960грн. та кількості відпрацьованих днів 18 та 23, середньомісячна заробітна плата становить 15871,26грн. (95,61х166дн.), середньоденний заробіток становить 95,61грн. (1960х2/41день). Виходячи з вищевикладеного розрахунку, вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Згідно з п.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від його сплати. На підставі ст.ст. 38, 44, 49, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial