Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Зазначає, що з 30 серпня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони спільного господарства не ведуть з лютого 2018 року, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини- сина [PERSON] з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Фактично шлюбні відносини припинені з 30 березня 2018 року.. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Їі представник [PERSON] позов підтримує. Представник третьої особи виконавчого комітету органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради [PERSON] надала висновок, щодо за доцільне визначити місце проживання дитини з матір»ю.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 16 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційного служби Світловодського реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №38. Від зареєстрованого шлюбу мають сина [PERSON], [INFO].. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень позивача. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~ суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу,\~\~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст.\~111,\~112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін,\~\~позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи встановлені обставини, позицію відповідача щодо даного питання, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із матір'ю, зважаючи на висловлене дитиною бажання, наявність належних житлово-побутових умов та достатню можливість матері забезпечити дитину всім необхідним. Судові витрати розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved