Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 30.10.2006 р. між Управлінням МВС України в Херсонській області та ТОВ «Південенерго» було укладено договір № 309 про спільну діяльність, предметом якого є спільна діяльність сторін з метою будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS]. На забезпечення виконання обов'язків щодо завершення будівництва та передачі квартири між відповідачем та позивачем 20.02.2012 р. було укладено договір відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався в термін до 30.05.2012 року добудувати та здати в експлуатацію об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення. Оскільки своїх обов'язків, передбачених договором № 309 про спільну діяльність від 30.10.2006 р. та договором відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 30.05.2012 р., відповідач належним чином не виконав, позивач вважає свої права порушеними, у зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення - дворівневу квартиру [ADDRESS]. В ході розгляду справи представник позивача неодноразово змінював предмет позову, уточнював та збільшував розмір позовних вимог, остаточно просив суд витребувати у відповідача на її користь двокімнатну дворівневу квартиру № 77, що розташована на 9-му поверсі в будинку [ADDRESS], в районі будинку [ADDRESS] загальною площею 79,0 кв.м., стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі 87 507, 85 грн., витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 2488, 45 грн. та послуг адвоката в розмірі 8 000 грн. Під час слухання справи за клопотанням представника позивача в якості третьої особи було залучено [PERSON]. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, мотивуючи тим, що 20.08.2013 р. будинок [ADDRESS] було введено в експлуатацію, про що свідчить декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Після виготовлення технічного паспорту на будинок виявлено, що площа квартири позивача збільшилась на 6.66 кв.м., внаслідок чого позивач зобов'язаний сплатити 33000 грн. Оскільки позивачем не сплачено зазначеної суми, то договір відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 20.02.2012р. вважається розірваним в односторонньому порядку, а позивачу на депозит нотаріуса перераховані кошти в розмірі 141410,24 грн. відповідно до п. 6.2 договору. Крім того, відповідно до умов договору від 20.02.2012 р. визнання права власності на квартиру неможливе без сплати вищезазначеної суми та укладання угоди щодо зміни нумерації квартири і зміни її площі. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що між нею та відповідачем у справі ще у грудні місяці 2013 року укладено договір про дольову участь у будівництві житлової квартири у десяти поверховому будинку [ADDRESS], який вона виконала у повному обсязі, що підтверджується у тому числі і квитанціями про сплату повної суми вартості квартири. На підставі акту від 31.03.2014 року про прийняття квартири [ADDRESS], вона прийняла від забудовника вказану квартиру та розпочала ремонтні роботи у ній. Вважає спірну квартиру своєю власністю. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру пояснює відсутністю Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка скасована 06.03.2014 року наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, суд встановив, що 30.10.2006р. між Управлінням МВС України в Херсонській області та ТОВ «Південенерго» було укладено договір № 309 про спільну діяльність. Відповідно до п. 1.1 п. 1 зазначеного договору, предметом договору є спільна діяльність сторін з метою будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS], розподіл між сторонами визначених даним договором часток площ будинку та передача після введення будинку в експлуатацію часток з метою наступного оформлення права на частки в будинку відповідно до умов даного договору. Пунктом 1.4. договору про спільну діяльність визначено, що строк будівництва орієнтовно складає 18 місяців з моменту затвердження проектно-кошторисної документації та передачі будівельного майданчика під будівництво від Управління МВС України в Херсонській області до відповідача та додатково узгоджується в додатковій угоді після затвердження проектно-кошторисної документації у встановленому законом порядку та укладання договору генерального підряду на будівництво. В зв`язку зі збільшенням об'єму будівництва сторонами 08.01.2008 р. було підписано додаткову угоду № 2, в якій п.1.4. був викладений у наступній редакції: «строк будівництва об'єкту складає 24 місяці з моменту підписання даної додаткової угоди; в п.10.1. зазначено, що основний договір діє до 31.12.2009 р. На виконання умов договору №309 від 30.10.2006р. між позивачем та відповідачем 20.02.2012р. було укладено договір відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення, за пунктом 1.1 якого, відповідач зобов'язався передати у власність нового власника - позивача по справі - квартиру [ADDRESS] , а позивач в день підписання даного договору (п.5.3.) зобов'язаний сплатити за відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення грошову суму в розмірі 157 122,478 грн. Відповідно до п.3.1 договору строк здачі будинку в експлуатацію був установлений до 30.05.2012р. Відповідно до п.5.2. договору зазначена в п. 5.1 вартість майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва підлягає перерахуванню на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі квартири, визначеної на підставі технічного паспорту БТІ на будинок, що є підставою для укладення додаткової угоди та проведення остаточного розрахунку протягом 3 робочих днів з моменту отримання вищезазначеного технічного паспорту на житловий будинок. Зі змісту наведених договорів вбачається, що договір є змішаний та за характером правовідносин сторін регулюється у тому числі і положеням ст.875 ЦК України, згідно норми якої за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Таким чином, суд приходить до висновку, що правові відносини сторін врегульовано, зокрема, параграфом 3 глави 61 Цивільного кодексу України. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 3361 від 24.02.2012 та № 3343 від 20.02.2012 р. позивач сплатила договірну вартість квартири в повному обсязі. Відповідно до Декларації про готовність об'єкту експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області від 20.08.2013 р. серії ХС № 143132300018, дев`ятиповерхового житловий будинок по [ADDRESS] введено в експлуатацію 20.08.2013 р., при встановленому договором строку - до 30.05.2012 р.. Крім того, як вбачається з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області від 19.03.2014 р. № 7/21-07/0212/064-ов, рішенням інспекції від 17.03.2014 р. було скасовано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації серії ХС № 143132300018 на об'єкт - дев`ятиповерховий житловий будинок по [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не виконано п.1.1, п.3.1 договору від 20.02.2012 р. Згідно із рішенням виконавчого комітету ХМР від 11.11.2013 року за №282 присвоєно новозбудованому дев'ятиповерховому житловому будинку по [ADDRESS] у зв'язку із завершенням будівництва, окрему поштову адресу: [ADDRESS] З технічного паспорту БТІ та декларації про готовність об'єкту до експлуатації вбачається, що загальна кількість квартир у збудованому будинку становить 85 одиниць. З огляду на присвоєння збудованому будинку поштової адреси та виготовлення технічного паспорту, вбачається, що змінилась нумерація квартир даного будинку і відповідно до плану будівлі, 9-10 поверху квартира, яка була предметом договору за №149 має номер 77, оскільки її площа, відповідає площі, зазначеної відповідачем в листі № 299 від 01.10.2013 року та становить 79,0 кв.м. при сплачені вартості за 72,34 кв.м. Щодо вимоги про витребування спірної квартири, суд проходить до висновку про відповідність обраного позивачем способу захисту права існуючим між сторонами правовим відносинам, а також фактичним обставинам справи. Так, згідно ч.1 ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Згідно ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. До правових відносин сторін підлягає застуванню положення ст. 620 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність річ, визначену індивідуальними ознаками. Так, згідно ч.1 ст.620 ЦК України, у такому випадку кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Таким чином, позовні вимоги щодо витребування від ТОВ «Південенерго» на користь [PERSON] спірної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про одностороннє розірвання договору відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 20.02.2012 р. з огляду на наступне. Відповідно п. 5.2 договору від 20.02.2012р. сума вартості майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення підлягає перерахуванню на момент введення будинку в експлуатацію, виходячи з фактичної площі, визначеної на підставі технічного паспорта БТІ на будинок, що є підставою для укладання додаткової угоди та проведення остаточних розрахунків протягом трьох робочих днів з моменту отримання вищезазначеного технічного паспорту на житловий будинок. Пунктом 6.1 договору передбачено, що в разі невиконання позивачем зобов'язань по сплаті вартості майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначенням чи прострочення внесення коштів, більш як на п'ять календарних днів, у відповідності до ст. 651 ЦК України, відповідач має право в односторонньому порядку розірвати договір, повідомивши про це позивача в письмовій формі. Договір вважається розірваним за погодженням сторін, з моменту направлення письмового повідомлення про розірвання договору. Тобто, розірванню договору має передувати повідомлення про здачу будинку в експлуатацію, про існування надлишкової житлової площі та надсилання додаткової угоди, а також прострочення внесення цих коштів більш як на 5 календарних днів. Як вбачається із заперечень на позовну заяву, відповідачем надсилалось тільки повідомлення з проханням сплатити різницю у площі. Ані копії додаткової угоди, повідомлення про розірвання договору, як передбачено договором, позивачу не надсилалось. Оскільки відповідачем не надано доказів щодо здачі будинку в експлуатацію, укладення сторонами додаткової угоди до договору, моменту отримання позивачем технічного паспорту на квартиру, з якого починається відлік встановленого договором п'ятиденного терміну кінцевого розрахунку, а також доказів про повідомлення позивача відповідачем про розірвання договору у порядку, передбаченому п.6.1 договору від 20.02.2012р., то зазначений договір не можна вважати розірваним в односторонньому порядку. При вирішенні позову про стягнення збитків через несвоєчасне виконання Забудовником зобов'язань щодо строку введення будинку в експлуатацію суд врахував умови укладеного між сторонами договору та зміст ст.611,623 ЦК України, згідно з якими у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Під збитками розуміються втрати яких особа зазнала у зв'язку із знищенням пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки) ст. 22 ЦК України. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки). Оцінивши доводи позивача про те, що йому було завдано збитків у вигляді сплати за винаймання квартири для проживання сім'ї у зв'язку із порушенням відповідачем строків здачі новозбудованої квартири в експлуатацію у розмірі 87 507, 85 грн грн., суд ставиться до них критично, оскільки позивачем не обґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами саме таку суму збитків. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 87 507, 85 грн., понесених позивачем на оплату найму житла для проживання задоволенню не підлягають, як такі, що не підтверджені належними і допустимими доказами про фактичну оплату, передбачених у договорі щомісячних орендних платежів, а також про законність здійснення власником житла господарською діяльністю зі здачі нерухомого майна в оренду. Крім того, судом не встановлено наявність у договорі укладеному між позивачем та відповідачем умов про відшкодування матеріальних збитків у разі порушення забудовником зобов'язань. Відповідно до змісту ст.ст.15,165 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи положення ст.88 ЦПК України, а також те, що позивачем підтверджено відповідними квитанціями та договором з адвокатом [PERSON] розмір понесених судових витрат, такі судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача в повному обсязі.

Outcome: partial