Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , яку складають приміщення будинку «2-1», площею 3,2 кв.м., «2-2», площею 8,8 кв.м., «2-3», площею 16,5 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є співвласником будинку [ADDRESS] та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.05.1994 року їй належить ј частини незавершеного будівництва, побудованого на 98%. Іншим співвласником будинку є відповідач, якій належить ѕ частин цього будинку. Загальна площа будинку становить 83,4 кв.м., а вона займає приміщення, позначені індексами 2-1 площею 3,2 кв.м., 2-2 площею 8,8 кв.м., 2-3 площею 16,5 кв.м. Відповідач займає приміщення, позначені індексами 1-1 площею 9,9 кв.м., 1-2 площею 13,0 кв.м., 1-3 площею 11,9 кв.м., 1-4 площею 20,6 кв.м. При цьому, вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на належну їй частину будинку, оскільки для цього необхідна згода відповідача, яка відмовляється її надати. Тому, просить в судовому порядку визнати за нею право власності на належну їй частку будинку, яку складають займані неї приміщення. Відзиву на позовну заяву не було подано. Натомість, у відповідності до вимог ЦПК України в редакції до 15.12.2017 відповідач подала до суду письмові заперечення проти позову. Вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач не долучила доказів про право власності на предмет спору та доказів про втрату документів, які підтверджують її право власності на предмет спору. В подальшому, відповідач ще раз подала письмові заперечення проти позову, в яких вказувала про відсутність доказів здачі в експлуатацію належної позивачу частини будинку, що додатково підтверджує безпідставність позовних вимог. Такі заперечення подані 06.04.2017 року, тобто до викладення ЦПК України в новій редакції згідно з Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017 року. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування не надходило. Разом з тим, позивач 11.04.2019 року подала додаткові письмові пояснення, 29.05.2019 року - заяву про долучення додаткових доказів. Відповідач просила залишити ці додаткові пояснення та заяву про долучення додаткових доказів без розгляду, оскільки такі не вважаються заявами по суті справи та подані з порушенням встановленого законом строку. Пізніше суд надасть оцінку цим аргументам. Окремо, під час розгляду справи попереднім складом суду відповідач також подала клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності та відмову в позові з цих підстав, оскільки позов подано до суду з пропуском встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. В подальшому, за клопотанням представника відповідача суд залишив вказану заяву без розгляду, про що в судовому засіданні 14.06.2021 року без виходу до нарадчої кімнати постановив відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Позовна заява поступила до суду 30.09.2016 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, така передана в провадження судді Головатому Р.Я. Провадження у справі відкрито ухвалою від 31.10.2016 року. Цей же склад суду за відповідними клопотаннями сторони відповідача залучив до участі в справі в якості третіх осіб Львівську міську раду, Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, про що без виходу до нарадчої кімнати в судових засіданнях 31.01.2017 року та 12.04.2017 року постановив відповідні ухвали, які занесені до журналів судових засіданнях. Надалі за клопотанням представника Львівської міської ради ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2017 року витребувано з ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] . Матеріали цієї справи надійшли на адресу суду 27.04.2017 року. У зв`язку з припиненням повноважень судді Головатого Р.Я. на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м.Львова № 2 від 03.08.2017 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл. Така передана в провадженні судді Шеремети Г.І. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова Шеремети Г.І. від 04.08.2017 року справа прийнята до провадження. В подальшому, за відповідним клопотанням відповідача ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27.02.2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 463/1335/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Після усунення обставин, що викликали необхідність зупинення провадження у справі, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.03.2019 року провадження у справі поновлено. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 21 березня 2019 року відповідач подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на прибудову до будинку [ADDRESS] розміром 8,70 м х 3,22 м із надбудовою, а саме приміщення 1-5 площею 4,7 кв.м., 1-6 площею 15,9 кв.м., 1-7 площею 7,7 кв.м., 1-8 площею 15,1 кв.м. Однак, до вирішення питання про прийняття зустрічного позову, а саме 09.04.2019 року відповідач подала заяву про його відкликання. Пізніше, а саме 02.04.2021 року відповідач повторно подала заяву про відкликання зустрічної позовної заяви, питання про прийняття якої станом на той час ще не було вирішене. Ухвалою суду від 13.05.2021 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання зустрічна позовна заява повернута відповідачу. Сторони також намагались врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, з приводу чого суд у попередньому складі оголошував перерву в судовому засіданні. Примірник цієї мирової угоди від 12.12.2019 року, яка підписана лише позивачем та відповідачем долучений до справи та крім цього, останні просили затвердити таку мирову угоду. Попередній склад суду цієї мирової угоди не затвердив. Надалі, а саме 02.04.2021 року відповідач подала заяву про відкликання мирової угоди. Як наслідок, суд не вирішував питання про її затвердження. У зв`язку із смертю судді [PERSON] на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м.Львова № 1 від 18.01.2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл. Така передана в провадженні судді Грицка Р.Р. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.02.2021 року, справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду зі стадії підготовчого провадження. Пам`ятка про права та обов`язки вручалась сторонам та третім особам попереднім складом суду. Сторони не звертались до суду з клопотанням про їх роз`яснення. Зрештою, інтереси сторін представляли адвокати, і тому в силу вимог ст.221 ЦПК України суд звільнений від обов`язку з`ясовувати обізнаність сторін з їхніми правами та обов`язками та роз`яснювати їх. Зрештою, в судовому засіданні 14.06.2021 року сторони підтвердили обізнаність з правами та обов`язками. Сторони також приймали участь в розгляді справи через своїх представників і мали змогу надавати пояснення та задавати запитання. Перед тим як розпочати розгляд справи по суті, суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Крім того, суд розглянув абсолютно усі клопотання учасників справи, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань. Підготовче провадження закрито ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.05.2021 року. Справа призначена до судового розгляду по суті. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому, що в силу вимог ч.ч.2, 3, 4 ст.83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. В судовому засіданні під час виступу з вступним словом позивач та її повноважний представник підтримали заявлені вимоги, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Окремо вказали, що приміщення під індексом 2-3 площею 16,5 кв.м. виділено на підставі рішення Народного суду Шевченківського району м.Львова від 30.03.1965 року, а приміщення під індексами 2-1 та 2-2 є самочинним будівництвом. Після виступу із вступним словом і безпосередньо перед останнім судовим засіданням позивач подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що її представник перебуває за межами України. Суд вказане клопотання відхилив,

Outcome: dismissed