Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із указаним позовом, в якому послалась на те, що Апеляційним судом Житомирської області прийнято рішення, яким встановлено відповідачам час спілкування з онуком, тобто дитиною позивача: щонеділі та вдень народження дитини: з 09-00 до 14-00 поза межами місця проживання дитини в межах м. Житомира. [PERSON] надала можливість спілкування з дитиною, проте кожне побачення відповідачі перетворюють в конфлікт з викликом міліції та соціальних служб. Позивач зазначає, що рідний син відповідачів і її чоловік (батько дитини) трагічно загинув та в його смерті відповідачі звинувачують саме позивача, а побачення з дитиною використовують фактично для налаштовування дитини проти матері. [PERSON] зазначає, що не чинить яких-небудь перешкод для спілкування відповідачів з дитиною та не заперечує проти спілкування дитини з відповідачами, але на умовах, сприятливих для дитини. За словами позивача, період спілкування з дитиною є досить великим, адже в ньому зовсім не враховано вік дитини і його режим. Встановлений судом час спілкування відповідачів з дитиною унеможливлює спілкування батьків позивача з дитиною.Позивач вказує, що ті зустрічі відповідачів із дитиною, які відбувались за її участі, просто дивували [PERSON] своєю байдужістю і холодним відношенням до дитини. Зокрема, це виявлялось у не слідкуванні під час прогулянок за дитиною, не врахуванні стану здоров'я дитини та попередження її захворювання. Зокрема, згідно змісту позовної заяви - два рази поспіль син позивача потрапляв до лікувального закладу після побачень з відповідачами. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд змінити порядок спілкування з дитиною [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], який встановлений рішенням Апеляційного суду Житомирської області по справі № 295/5576/13-ц від 03 липня 2014 р., та встановити відповідачам побачення з [PERSON] кожну другу неділю щомісяця з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. поза межами проживання дитини в межах м. Житомира, в присутності матері. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, надали письмові заперечення (а.с. 92-93). Представник третьої особи в судовому засіданні послався на відсутність підстав для зміни порядку, встановленого рішенням апеляційного суду. Зазначив, що в присутності матері зустрічі відповідачів із дитиною перетворюються на з'ясування стосунків між сторонами по справі. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] дав показання, що є вітчимом позивача і те ж має право бачитись із онуком, однак перевага чомусь надається відповідачам. Зазначив, що після кожного візиту до позивача подружжя [PERSON] викликає міліцію. Відповідачі не звертають інколи увагу на хворобливий стан дитини та наполягають на побаченні. Пояснив, що позивач ніколи не чинила перешкод відповідачам у спілкуванні із дитиною, окрім випадків, коли дитина хворіла. Додав, що чув одного разу від дитини, що вона не хоче їхати із відповідачами. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в свою чергу, являються бабою і дідом дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливе його реалізація, є правопорушенням. При чому порушуються права не тільки батька (матері), баби, діда, але й дитини. За ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 по справі №295/5576/13-ц за позовом [PERSON], [PERSON]до [PERSON], третя особа - Виконком Житомирської міськради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онука, відповідачам встановлено час спілкування з онуком [PERSON] щонеділі та в день народження дитини: з 09-00 год. до 14-00 год. поза межами місця проживання дитини в межах м.Житомира. Зі змісту рішення вбачається, що ухвалюючи рішення щодо способів участі позивачів та відповідача у вихованні дитини суд апеляційної інстанції виходив з їх права на спілкування з дитиною та інтересів дитини. У зв'язку з наявністю постійних конфліктних стосунків між сторонами, що підтверджується серед іншого і наявністю ряду звернень сторін по справі до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій протилежної сторони, а також існування кількох судових спорів, суд першої інстанції у даній справі №295/17150/14-ц вважає, що запропонований позивачем порядок спілкування сторін з дитиною [PERSON] в обов'язковій присутності матері може зашкодити інтересам дитини. На думку суду, встановлений Апеляційним судом Житомирської області відповідачам час спілкування з онуком [PERSON] на даний момент не є досить великим, як вказує у позові гр. [PERSON], та не створює суттєвих перешкод режиму дитини, з урахуванням віку останньої. Фактично звернення гр. [PERSON] із даним позовом є спробою зміни рішення суду апеляційної інстанції у справі №295/5576/13-ц, що набрало законної сили і з яким [PERSON] погодилась, так як не оскаржувала його в касаційному порядку. Враховуючи викладене вище,

Outcome: dismissed