Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що упродовж останніх двох років спільне життя між сторонами погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя мають протилежні погляди на шлюб та сімю, що призводить до численних сварок, свідком яких стає їх спільна малолітня дитина [PERSON], що негативно впливає на її психічний стан. З березня 2016 року подружжя спільно не проживає. Позивач зявилася у судове засідання та підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у позові. Вказала, що примирення з відвідачем неможливе та після розлучення залишає собі прізвище [PERSON]. Відповідач зявився у судове засідання, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, від дачі суду пояснень по суті справи відмовився. Заслухавши пояснення позивача, думку відповідача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-СР № 048796, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, 21.03.2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у Книзі реєстрації шлюбів 2009 року зроблено актовий запис за № 297. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія І-СР № 094540, виданого 27.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень 2009 року зроблено актовий запис за № 610, батьком [PERSON] вказано [PERSON], матірю [PERSON]. Сторони не бажають примиритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. Подальше спільне життя сторін як подружжя, а також збереження даного шлюбу неможливе. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№\~2, 4, 7 та 11 Конвенції» від 17.07.1997 року, та є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявила, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Між сторонами досягнута згода про те, що дитина від даного шлюбу [PERSON] буде проживати з матірю [PERSON] Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе, шлюб між ними існує формально, а його збереження суперечить їхнім інтересам, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved