Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» №3000937/4908/07-15. Предметом договору є розміщення позивачем у банку строкового вкладу 8404,62 доларів США на умовах терміновості, платності та зворотності кінцевим строком зберігання до 14.04.2015р. По закінченню дії вищевказаного договору банківського вкладу, позивач неодноразово зверталась до банку з листами від 14.04.2015 року, 17.04.2014 року, з вимогами про повернення суми банківського вкладу із нарахованими відсотками. Однак, на письмові звернення позивача АТ «Банк «Фінанси та кредит» відповіді не надав. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 14.01.2015 року між [PERSON] та АТ «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №3000937/4098/07-15. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору банківського вкладу, строк дії договору встановлено до 14 квітня 2015 року. Як встановлено п. 1.2. вказаного договору, за час користування коштами владу, протягом строків, визначених п. п. 1.1.1.-1.1.13 цього договору, банк нараховує і сплачує клієнту проценти. Положеннями договору банківського (п. 2.9) вкладу визначено, що після закінчення будь-якого із строків, визначених п. 1.1.1-1.1.13 цього договору, кошти повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або депозитний рахунок. 14.04.2014 та 17.04.2015 року позивач зверталася до АТ «Фінанси та кредит» з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів по договору №3000937/4098/07-15 від 14.01.2015 року, що підтверджується копіями заяв позивача з відміткою про їх отримання банком. З матеріалів справ вбачається, проценти по договору банківського вкладу нараховувалися, проте сума вкладу та проценту позивачу виплачені не були. Таким чином, відповідач, всупереч положенням ст. 1060 ЦК України, умовам договорів та заявам позивача не повернув [PERSON] суми депозитних вкладів, та проценти у терміни визначені договорами. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» №3000937/4908/07-15 від 14.01.2015, а тому сума внеску по вказаним договорам в розмірі 8 404,62 грн. доларів США із нарахованими відсотками по ним в сумі 160,68 доларів США підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved