Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності від 10.05.2012 року власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON], власником іншої 1/2 частини зазначеного домоволодіння є вона на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.05.2012 року. [INFO] року [PERSON] померла, за життя склавши заповіт, яким заповіла їй усе своє майно, до складу якого входить 1/2 частина домоволодіння. Після прийняття спадщини, вона має намір продати домоволодіння, однак в ньому зареєстрована відповідач [PERSON], яка з березня 2000 року не мешкає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла, в сплаті комунальних послуг не бере, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, у зв'язку з чим вона позбавлений можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю - домоволодіння [ADDRESS], визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування зазначеним домоволодінням та зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 28). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду (а.с. 31,34) та відстеження поштових відправлень (а.с. 35). А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 130 ЦПК України. Представник третьої особи - Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 29). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 10.05.2012 року виданого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-920, власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] була [PERSON] (а.с. 12) та власником 1/2 частини домоволодіння є [PERSON] - позивач по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВРР № 360644 від 10.05.2012 року виданого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 2-924 (а.с. 8), що також підтверджується витягами про державну реєстрацію прав від 27.05.2012 року (а.с. 7, 11) [INFO] року помела [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20). За життя 07.06.2004 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, до складу якого входить і 1/2 частина спірного домоволодіння, [PERSON] - позивачу по справі (а.с. 21). З довідки Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 718 від 12 вересня 2017 року (а.с. 18) вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] - відповідач по справі, але з березня 2000 року на території сільської ради не проживає. Як видно з акта від 12.09.2017 року складеного комісією в складі се депутатів Гейківської сільської ради [PERSON] та [PERSON], завідувача ВОБ [PERSON] та жителів с. Ранній Ранок Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 19) відповідач [PERSON], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], з березня 2000 року по теперішній час в даному домоволодінні не проживає, місце знаходження її не відоме. Як вказувала в позові позивач та ці доводи ніким та нічим не спростовані, вона після прийняття спадщини має намір продати домоволодіння, однак в домоволодіння зареєстрована відповідач, яка в ньому не проживає більше 17 років, а саме з березня 2000 року, місце її проживання позивачу не відоме, за місцем своєї реєстрації відповідач не з'являється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за нею житлової площі на час її не проживання в її домоволодінні не існує, позивач вимушена сам сплачувати комунальні платежі за неї, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє їй розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують законні права та інтереси позивача, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушила законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно ст. 18 цього Кодексу управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно з ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України в разі відсутності особи понад установлені строки в місці постійного проживання, така особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Беручи до уваги, що відповідач не проживає з березня 2000 року в домоволодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не користується ним, не утримує його в належному стані, не сплачує комунальну плату, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відносно позовних вимог позивача в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS], суд вважає їх безпідставними та зайво заявленими, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає автоматичному виконанню та зняттю відповідача з реєстрації.

Outcome: partial