Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що рішенням Теофіпольського районного суду від 24 листопада 2011 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], 2006 року народження та сина [PERSON], 2008 року народження в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2011 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки, значно зросли витрати на утримання дітей виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів, тому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Теофіпольського райсуду від 24.11.2011 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, в суд не з'явився, про причину неявки не повідомив, клопотань чи заяв до суду не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Теофіпольського районного суду від 24.11.2011 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2011 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод» виданої за місцем роботи позивача її дохід за період з липня по грудень 2018 року склав 34727,90 грн. Суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв'язку із ростом цін на продукти, ліки та одяг, шкільне приладдя, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку та збільшенням мінімального розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років становить 2027 грн. Ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач до суду не з'явився, доказів які б спростовували докази позивача та клопотань не подав, суд вважає можливим збільшити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В частині позовної вимоги про збільшення розміру аліментів з дня пред'явлення позову до суду, суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial