Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, який мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] ([INFO]). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомогу на утримання дітей не надає. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1\~000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив до суду не подав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 22.02.2013 року народився [PERSON] (а.с. 6), батьками якого в Свідоцтві про народження записані сторони спору. Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою виконкому Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 23.01.2018 року № 23 (а.с. 3). Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини в запропонованому позивачем розмірі. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць станом на 1 січня 2018 року, який становить 1 492 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 26.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів, з урахуванням обов'язку матері дитини надавати їй утримання, покликаний забезпечить необхідні умови життя та розвитку дитини. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved