Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона з квітня 2011 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] по вул. Пушкіна 7 с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. У серпні 2011 року вона завагітніла від нього та 13.05.2012 року народила доньку [PERSON]. Під час її вагітності відповідач визнавав себе батьком дитини, разом вони їздили до його батьків у с. Юрківка Уманського району Черкаської області. З листопада 2011 року сторони припинили спільне проживання. Відповідач відмовився написати заяву про визнання себе батьком дитини. При реєстрації народження дитини у Відділі реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області батька [PERSON] у Книзі реєстрації народжень записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою позивача. Позивач вказує, що факт їхнього спільного проживання можуть підтвердити ряд свідків. На даний час відповідач не заперечує своє батьківство, але ухиляється від офіційного оформлення документів. З часу народження дитини відповідач не приймає участі в її утриманні, усі витрати по утриманню несе позивач, якій складно утримувати дитину самій, а відповідач працює та має таку змогу. У звязку із цим, позивач просить суд визнати відповідача батьком [PERSON] [INFO], внести зміни до актового запису про народження, де у відомостях про батька зазначити батьком дитини [PERSON], прізвище дитини Кіркіча залишити без змін, та стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просить стягнути з відповідача на її корить понесені судові витрати. До початку слухання справи по суті позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не зявилась, подавши на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення та конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду та просить захистити права та інтереси неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження\~ серії 1-СР № 152234 від 22 травня 2012 року батьками [PERSON] [INFO], записані, у графі мати [PERSON], батько \~[PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК Україниу актовому записі від 22.05.2012 року № 52, який зареєстровано у реєстрі 01.06.2012 року за № 00071921794 батьком [PERSON], яка народилась 13.05.2012 року зазначений [PERSON]. Згідно з довідкою Червонослобідської сільської ради від 01.02.2017 року за № 480, виданої [PERSON], яка проживає [INFO] і має такий склад сімї: батько [PERSON] [INFO], мати [PERSON] [INFO], брат [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO] У довідці Управління праці та соціального захисту населення від 02.02.2017 року зазначено, що [PERSON] на обліку не перебуває та соціальну допомогу не отримує. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з квітня 2011 року бачив на городі у позивача відповідача, разом вони проживали до осені. З осені 2011 року він його не бачив. Про дитину відповідач нічого не казав, тому що вони близько не знайомі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача вона знає з 2006 року, з нею мала дружні стосунки. Мати позивача казала, що її донька зустрічається з [PERSON]. Потім влітку вони проживали разом з батьками, а восени переїхали на квартиру. У 2011 році дізналась, що позивач вагітна. Лежала у лікарні на зберіганні. У жовтні були разом на дні народження, відповідач був щасливий, казав, що чекають на дитину. Перед Новим Роком позивач повернулась додому, з [PERSON] жити перестала. У травні 2012 року позивач народила дитину. Весною 2013 року бачила як [PERSON] приїздив до дитини і грався з нею у дворі. До того мати позивача казала, що [PERSON] приїжджав до дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є подругою позивача, пояснила, що працює разом з позивачем, з [PERSON] вона почала проживати у батьків позивача, потім на квартирі. Потім вони розійшлися. Коли позивач народила дитину, то [PERSON] кілька разів приїздив до дитини, привозив якісь речі, продукти, купували разом візочок дитині. Гуляв з дитиною як її батько, не казав ніколи, що дитина не його. Через кілька років приїздив до дитини, ходили разом у піцерію. Потім позивач телефонувала йому щоб допоміг, але він їй відмовив і вони перестали спілкуватись. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матірю позивача, пояснила, що донька кілька місяців зустрічалась з [PERSON], потім почали жити з ними з квітня 2011 року, [PERSON] допомагав їм по господарству, з середини вересня 2011 року переїхали окремо та винаймали квартиру. Донька сказала, що вагітна, лежала на збереженні, потім повернулась до батьків без [PERSON]. У травні 2012 року дочка народила дитину, [PERSON] не приходив. Потім кілька разів приїздив, купив візочок, допомагав речами, продуктами близько 4 місяців. Хотіли святкувати рік дитині разом, але він перестав приходити. Не заперечував, що дитина його. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є подругою матері позивача, пояснила, що з 2011 року позивач почала проживати разом з [PERSON], у батьків позивача. Потім проживали окремо, винаймали квартиру. Свідок часто була у них та бачила, що проживали разом. Коли народилась дитина, то [PERSON] неодноразово приїздив до неї, грався з дитиною, привозив речі. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оскільки на час видачі свідоцтва про народження [PERSON], позивач не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільної заяви від них не було, тому запис про батька дитини в книзі реєстрації народжень був проведений\~ за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані з її слів. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, за рішенням суду. Згідно з ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що сторони проживали разом, при народженні дитини відповідач відвідував дитину, допомагав матеріально та визнавав дитину, пояснення позивача, досліджені судом матеріали справи, ненадходження заперечень до суду від відповідача, який належним чином повідомлений, щодо позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. Разом з тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] сплатила судовий збір за вимогу про встановлення батьківства, тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору у розмірі 640 грн. за вимогу про стягнення аліментів, тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved