Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 10.10.2013 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції; неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишити на подальше проживання з позивачем; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позову зазначено, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинено та примирення між сторонами не можливе. Від сторін надійшли заяви про проведення розгляду справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.10.2003 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1884 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, сторони не бажають зберегти шлюб, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 грн.

Outcome: approved