Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку згодом уточнила. В обґрунтування уточненого позову вказала, що вона [PERSON], в 1979 році поховала свого чоловіка та залишилася проживати разом з своєю молодшою донькою [PERSON], якій в той час було лише 7 років, старшій доньці [PERSON] в той час було 18 років, вона навчалася в університеті в м. Чернівцях , де вона і проживає на даний час. Позивач сама виховувала молодшу доньку [PERSON] , дала їй освіту, коли вона створила сімю то була ще студенткою, та жила разом з сімєю у позивача в квартирі, позивач доглядала за онуками та допомагала сімї відповідачки. З часом її донька [PERSON] переїхала до квартири чоловіка [PERSON]. В цей час позивач залишилася проживати сама. З 1988 року у неї почалися проблеми із здоров'ям, пов'язані з психіатричним розладом. В той же час вона часто потрапляла в гостре відділення психіатричного диспансеру , де отримувала лікування сильними психотропними препаратами. Після одного з таких курсів лікування , [PERSON], відповідач по справі, разом з чоловіком почали наполягати на тому, щоб позивач переоформила квартиру в якій вона проживала сама на доньку [PERSON] та оформила договір дарування передавши їй у власність квартиру , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що в цей час вона перебувала під впливом психотропних препаратів , та не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. 07.10.2006 року позивач підписала договір дарування квартири [PERSON] під психологічним тиском [PERSON] та її чоловіка. Даний договір був підписаний під впливом тяжкої для мене обставини (її хвороби) і на вкрай невигідних для неї умовах , оскільки вона залишилася без житла. Крім того , її донька ввела її в оману, запевнивши, що на підставі цього договору, донька [PERSON] буде забов'язана доглядати позивача , тоді коли договір дарування цього не передбачає, в такому разі укладається інший договір довічного утримання , який не укладався між сторонами. Договору дарування який підписала позивач у неї не було , навіть копії , вона його побачила лише в судовому засіданні коли він надійшов на запит суду від КП ДОР «Криворізьке БТІ». Хоч договір дарування було посвідчено нотаріусом, але не було виконано фактично, оскільки позивач проживала і проживає в дарованій квартирі, відповідач в неї не заїжджала та не вселялася, не сплачувала комунальні послуги за квартиру, і не чинила жодних дій які б свідчили про прийняття дарунку. Також позивач зазначає, що відповідач після оформлення всіх документів пов'язаних з даруванням квартири, втратила будь-який інтерес до неї і до стану її здоров'я, не відвідувала позивача роками та могла не телефонувати на протязі декількох місяців. Фактично відповідач отримала від позивача все, що в неї було. У 2010 році чоловік [PERSON] , що служив у пожежній частині , вийшов у відставку і змушений був звільнити відомчу квартиру у м. Кривому Розі , але отримав трикімнатну квартиру у м. Верхнєдніпровську. Проте замість того, щоб в їхати в свою трикімнатну квартиру , відповідач разом з своєю сімєю, чоловіком та 4-ма дітьми вселилася до позивача в двокімнатну квартиру, що перетворило її життя на пекло. Позивач сама весь час оплачувала комунальні послуги хоч квартирою користувалося 6 чоловік. Але найстрашніше для позивача те, що вона не має морального спокою, в квартирі постійні сварки, відповідач постійно викликає міліцію або швидку допомогу та в будь-якому випадку хотіла її позбавитися. Позивач вказувала, що вона не керувала своїми діями при підписанні договору дарування в 07.10.2006 році тому просить суд: визнати недійсним договір дарування житлової квартири [ADDRESS] від 07.10.2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусам КНМО Коваленко Іриною Михайлівною та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності на уточнених позовних вимогах наполягала просила задовольнити їх в повному обсязі, в минулих судових засіданнях давала пояснення відповідно позовної заяви. В судове засідання відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , проти позовних вимог не заперечувала, позов визнала. Представник третьої особи приватний нотаріус КМНО Коваленко І.М. надала суду пояснення, згідно яких нотаріус вказує, що коли до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] з питанням про посвідчення договору дарування квартири , вона пересвідчилась в іх особі, згідно паспорту громадянина України, при посвідченні документів нотаріус зясовує обсяг цивільної дієздатності особи, наявність рішення суду про визнання особи недієздатною, якщо у нотаріуса є сумніви щодо цього. Нотаріус вказує, що в неї не виникло жодного сумніву що [PERSON] усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати. Ніяких відомостей про те, що [PERSON] була визнана недієздатною у нотаріуса не було. Тому вона згідно інструкції та ЗУ «Про нотаріат» виконала всі нотаріальні дії пов'язані з посвідченням договору дарування між позивачем [PERSON] , яка була дарувальником та відповідачем [PERSON] , обдарованою, зареєстрованого 07.10.2006 року № 3626, предметом дарування була квартира [ADDRESS] . В минулих судових засіданнях свідок [PERSON] суду пояснювала, що позивач по справі її мати, вона з матірю спілкується по телефону кожного дня, що 2 з половиною років тому до матері переїхала її сестра з чоловіком та дітьми і вони стали проживати в квартирі [ADDRESS]. Свідок є старшою донькою вона проживає не в місті Кривий Ріг тому не має змоги часто приїжджати до матері. Але по телефону мати завжди їй жаліється, що в квартирі для немає місця, що вона постійно страждає і їй дуже тяжко. [PERSON] все життя пропрацювала вчителем. В 1988 році в неї стався психологічний розлад, з 2007 року вона не потребує догляду та да лікарів не звертається. Її сестра [PERSON] сказала, що буде доглядати за матірю , а натомість вона повинна переписати на неї квартиру . Свідок вважає, що позивач не могла керувати своїми діями на той час, вона б не передача квартиру в якій прожила 45 років та не зосталася б без житла. Після підписання договору дарування у сестри [PERSON] відпав інтерес до матері та вона перестала доглядати за нею , навіть не телефонувала, та всіми шляхами намагалася вижити її з квартири. Коли кілька років тому переїхали до квартири матері то вивезли всі її речі та погрожували відправити її на лікування на ПНД. На даний час у них відносини як у чужих людей, а чоловік відповідача взагалі по телефону сказав , щоб [PERSON] забирала матір собі. Про договір дарування позивач дізналася лише коли кілька років тому коли [PERSON] з сімєю переїхала до неї в квартиру та сказала їй, що тепер [PERSON] у неї в гостях. Мама постійно розповідала їй , що не пам'ятає як підписувала якийсь договір та не розуміє що це за договір дарування. В минулих судових засіданнях свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в одному районі з позивачем , працювала вихователем в дитячому садочку. [PERSON] посвятила життя вихованню доньки [PERSON]. В 1988 році в наслідок депресії позивач сильно захворіла та проходила лікування в ПНД. Вказала, що позивач не скандальна та не конфліктна людина, а донька [PERSON] яка заїхала в квартиру позивача на правах власника, постійно створює конфліктні ситуації та навіть свідок бачила сліди побиття на руках позивача , провідувала її в лікарні. В минулих судових засіданнях свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача по справі вона знає давно, проживає з нею в одному районі, та коли та знаходилася на лікування в ПНД свідок її провідувала. Приблизно 2,5 років тому у позивача почалися проблеми з молодшою донькою. Вона бачила, як до їх будинку часто приїздить швидка допомога та приходять міліціонери. Свідок вважає, що позивач була не здорова в психологічному плані коли підписувала договір дарування . Позивач їздила на відпочинок до старшої сестри, а коли повернулася, то з поїзду приїхала в свою квартиру , щоб хоча б прийняти душ, а відповідач [PERSON] не пустила її і навіть облила водою. Дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 1988 року у позивача [PERSON] почалися проблеми із здоров'ям, пов'язані з психіатричним розладом (а.с. 11). В той же час вона часто потрапляла в гостре відділення психіатричного диспансеру , де отримувала лікування сильними психотропними препаратами. (а.с. 10). Після одного з таких курсів лікування , [PERSON], відповідач по справі, разом з чоловіком почали наполягати на тому, щоб позивач переоформила квартиру в якій вона проживала сама на доньку [PERSON] та оформила договір дарування передавши їй у власність квартиру , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що в цей час вона перебувала під впливом психотропних препаратів , та не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. 07.10.2006 року позивач підписала договір дарування квартири [PERSON] під психологічним тиском [PERSON] та її чоловіка. Даний договір був підписаний під впливом тяжкої для неї обставини (її хвороби) і на вкрай невигідних для неї умовах , оскільки вона залишилася без житла. Договору дарування який підписала позивач у неї не було , навіть копії , вона його побачила лише в судовому засіданні коли він надійшов на запит суду від КП ДОР «Криворізьке БТІ». Хоч договір дарування було посвідчено нотаріусом, але не було виконано фактично, оскільки позивач проживала і проживає в дарованій квартирі, відповідач в неї не заїжджала та не вселялася, не сплачувала комунальні послуги за квартиру, і не чинила жодних дій які б свідчили про прийняття дарунку. Позивач вказувала, що вона не керувала своїми діями при підписанні договору дарування в 07.10.2006 році. Як вбачається з матеріалів справи договір дарування між [PERSON] дарувальником та [PERSON] обдарованою було в 2006 році 7 жовтня посвідчено приватним нотаріусом КМНО Коваленко Іриною Михайлівною за реєстраційним номером № 3626. (а.с. 36). Згідно цього договору [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 01.11.2006 року стала єдиною власницею квартири в [ADDRESS] на праві приватної власності. (а.с. 35). Як вбачається з квитанцій про оплату комунальних послуг, що стосуються вказаної квартири, їх здійснювала [PERSON] (а.с. 42-48). Згідно пояснень свідкув та характеристик позивача , вона дійсно перебувала на обліку в КЗ «Криворізькому психоневрологічному диспансері « ДОР та проходила курси лікування про, що свідчить медична кортка амбулаторного хворого № 83222 на 161 арк [PERSON], що була досліджена в судовому засіданні. В момент укладення договору дарування сторони не мали дійсних намірів на настання юридичних наслідків( фактично квартиру лише переоформили документально, а в квартирі продовжує мешкати [PERSON], тобто [PERSON] дар не прийняла), таким чином, дії осіб правочину не були спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що є порушенням ч. 1 ст. 202 ЦК України, а у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Факт того, що договір дарування був оформлений тільки на папері, а фактично [PERSON] дар не було прийнято, оскільки позивач [PERSON] продовжувала проживати в квартирі та сплачувати за неї комунальні послуги і проживає в ній на даний час, вже є підстаною визнання його фіктивним. Крім того судом по справі була призначена судово-психіатрична експертиза і в червні 2015 року до суду надійшов висновок експертів КЗ «Гейківська ПЛ» ДОР від 09.04.2015 року № 98 відносно [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO], на період часу до якого відноситься 07.10.2006 рік під час підписання договору дарування хворіла Стійким психічним розладом в формі Шизофренії Параноідної непереривної текучої та по своєму психічному стану не могла розуміти значення своїх дій та керувати рими. (а.с. 125-133). Згідно ст. 224 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину. Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Взявши до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] 07.10.2006 року та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коваленко І.М. реєстровий № 3626 за яким відповідачеві даровано квартиру за адресою [ADDRESS] - є недійсним. Так як дар не прийнятий в законному порядку, а лише оформлений на папері, а також зважаючи на те, що [PERSON] під час підписання цього договору не могла керувати своїми діями та розуміти значення своїх дій, згідно висновку експертів він вважається незаконним та має бути визнаний судом недійсним. З відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved