Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 04 червня 2005 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №103. Від шлюбу дітей не має. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, останім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Шлюб існує формально, просить такий розірвати. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, пояснення наддав аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Судові витрати просить стягнути з відповідача. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позов визнала та просить розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем. Оскільки відповідачка визнала пред`явлений до неї позов, що не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення частин 3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2005 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №103, що стверджується свідоцтвом про шлюб від 24.07.2008 року серії [NUMBER] . Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, тому шлюб з відповідачем слід розірвати. На підставі ст.141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved