Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 27 липня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникають спори і непорозуміння, що й привело до розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з серпня 2017 року, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає. Просить суд після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 27 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникають постійні сварки, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони з серпня 2017 року фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і разом не проживають. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя та їхньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved