Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у ТОВ АФ Профі-Аудит на посаді директора з 14.03.2000 по 31.05.2013 роки. В день звільнення позивачеві не була виплачена компенсація за невикористану додаткову щорічну відпустку, як одинокій матері, за 2012 та 2013 роки. Сума недоотриманої компенсації складає 2961,33 грн. і була виплачена несвоєчасно 23.02.2017 року, у звязку з чим знецінена та підлягає компенсації у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до статті 34 Закону України Про оплату праці. Позивач також вважає, що дії відповідача щодо затримки виплати всіх належних працівникові сум при звільненні є незаконними та відповідно до\~ст.117 КЗпП України\~відповідач повинен виплати їй середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. На підставі викладеного, з урахуванням збільшених позовних вимог згідно заяви від 20.03.2018 року просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма Профі - Аудит на користь позивача суму належної компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати у розмірі 2523,59 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 360848,31 грн., а всього 363371,90 грн. Судові витрати покласти на відповідача. У запереченні на позовну заяву відповідач зазначає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач працювала на посаді директора та мала б забезпечити під час її звільнення виплату компенсації за невикористану відпустку, однак цього не зробила, із заявами про надання соціальної відпустки та документами, що підтверджують її статус одинокої матері до підприємства не зверталась, а тому вина відповідача у даному випадку відсутня. Відповідачем також надано до суду додаткові письмові пояснення та відзив на заяву про збільшення позовних вимог, якими надається та обгрунтовується обрахунок середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем. У запереченнях на додаткові пояснення та відзив позивач зазначає, що вина відповідача у неповному розрахунку з нею під час звільнення встановлена рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №766/11610/16-ц, яке набрало законної сили, а також позивач надає доводи щодо обрахунку суми середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі зі підстав, викладених у позові. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.\~ Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №766/11610/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що ТОВ АФ Профі-Аудит згідно статті 116 КзпП України зобовязаний був виплатити позивачеві компенсацію за невикористані дні відпустки, як одинокій матері, при її звільненні у сумі 2961,33 грн. Заборгованість була виплачена несвоєчасно 23.02.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 23.02.2017 року. Відповідно до частини 7 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У звязку з порушенням строків виплати заробітної плати відбувається втрата частини доходу, повязана із зростанням цін на споживчі товари і тарифів на послуги, за що статтею 34 Закону України Про оплату праці передбачена компенсація. Механізм надання компенсації розроблено відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ., за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 01.01.2001 року. Згідно статті 2 вказаного Закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до статті 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, наданий позивачем у сумі 2523,59 грн., не спростований відповідачем та відповідає Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 14.03.2000 року по 31.05.2013 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ АФ Профі-Аудит, працювала на посаді директора, що встановлено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі № 766/11610/16-ц, яке набрало законної сили. Також зазначеним рішенням встановлено, що ТОВ АФ Профі-Аудит згідно статті 116 КЗпП України зобовязаний був виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки, як одинокій матері, при її звільненні у сумі 2961,33 грн. Заборгованість була виплачена несвоєчасно 23.02.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 23.02.2017 року. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставіст.117\~КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, відповідач повинен сплатити середній заробіток за 939 робочих днів за період з 01.06.2013 року по 23.02.2017 року. Кількість робочих днів при обрахунку середнього заробітку відповідачем не заперечується. Відповідно довідки про заробітну плату від 10.09.2013 року № 45/02 позивачу за березень 2013 року була нарахована заробітна плата у сумі 3880,00 грн., за квітень 2013 року у сумі 1500,00 грн. Відповідно табелів обліку використання робочого часу підприємства позивач у березні відпрацювала 14 робочих днів, у квітні 0 робочих днів. Таким чином середній денний заробіток позивача складає (3880,00 гривень + 1500,00 гривень) / 14 робочих днів = 384,29 гривень. Середній заробіток за час затримки розрахунку\~\~складає: 939 робочих днів * 384,29 грн. = 360848,31 грн. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність його вини у порушенні строків розрахунків при звільненні працівника, визначених законодавством, оскільки вони спростовуються обставинами справи, встановленими рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2016 року у справі №766/11610/16-ц, яке набрало законної сили. Суд також відхиляє розрахунок середнього заробітку, наданого відповідачем, оскільки позивачу згідно наказів №7 від 14.03.2013 року та №10 від 12.04.2013 року премія, яка була виплачена у березні 2013 року у сумі 1500,00 грн. була нарахована за лютий 2013 року, і відповідно премія виплачена у квітні 2013 року у сумі 1500,00 грн. була нарахована за березень 2013 року, а тому відповідачем при обрахунку середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості безпідставно зменшено суму премії виплаченої у березні до 1050,00 грн. та виключено із розрахунку середнього заробітку премію у сумі 1500,00 грн., виплачену у квітні 2013 року. Таким чином, оскільки позивачу при звільненні не були виплачені належні їй суми від підприємства в день звільнення з вини відповідача, порушене право позивача на отримання належних їй сум при звільненні у встановлені законом строки підлягає судовому захисту. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, що відповідає вимогам\~статті 34 Закону України Про оплату праці, ст.117 КЗпП України, відповідно позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3633,71 грн.

Outcome: approved