Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до з вказаним позовом свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. 21.12.2011 р. рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Присуджені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.11.2010 р. у розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття відповідач не сплачує. Відповідач, будучи батьком дитини з 2010 р. проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання відповідачем, як батьком дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. 30.11.2016 р. відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради Тютюник О.А. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.11.2010 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.12.2011 р. шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], 25.10.2008 р. зареєстрований Відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1839 розірвано /а.с.5/. Згідно Довідки - розрахунку від 12.12.2016 р. № 4 Ковпаківського відділу ДВС м. Суми [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 11.12.2016 р. має заборгованість по аліментам на утримання дитини на суму 43643 грн. Відповідно до Висновку служби у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] від 23.12.2016 р. встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.10.2008 р. по 21.12.2011 р. У шлюбі [INFO] р. у батьків народилася дитина [PERSON] Зі слів позивача, вона після народження дитини із [PERSON] однією сім'єю проживала лише кілька місяців. Під час цього короткострокового проживання батько не звертав уваги на сина, не допомагав його доглядати, матеріально не утримував, а 25.08.2010 р. він взагалі пішов із сім`ї і став проживати з іншою жінкою. Після розірвання шлюбу відношення батька до дитини не змінилося. Головним спеціалістом Служби у справах дітей Сумської міської ради проведено співбесіду з малолітнім [PERSON], в ході якої встановлено, що хлопчик не знає батька взагалі, оскільки не бачив його ніколи, батько жодного разу йому не телефонував, не втікав із святами, не цікавився життям, не передавав подарунків. Зі слів позивача, вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з сином. Поведінка [PERSON] доводить факт його ухилення від виконання батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Таким чином, служба у справах дітей Сумської міської ради вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Стаття 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав передбачено ст.164 СК України. Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до з роз'яснень, які містяться в пунктах 15 і 16 постанови ПВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені судом факти свідчать, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, тобто умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина - [PERSON], [INFO] і свідомо нехтує ними, що є підставою для застосування до нього крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved