Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона з відповідачем, [PERSON], 06 червня 2011 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис № 47. Від шлюбу із відповідачем мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сімейні відносини між подружжям не складися через діаметрально протилежні характери, погляди на життя, фізичну та психологічну несумісність, що призвело до безпричинних сварок та скандалів, з початку травня 2014 року почали мешкати окремо. На даний час сторони знаходяться в процесі розлучення. 24.05.2014 року відповідач забрав спільну з позивачем дитину на вихідні, і з цього часу сина не повертає. На всі прохання позивача, відповідач брутально висловлюється на адресу позивача, не пускає сина до матері, та ставить умови, за яких позивач повинна бачитись зі своєю дитиною. У зв'язку з тим, що відповідач працює в місті Дніпропетровськ з 08-00 години по 17 -00 годину, а також мали непоодинокі випадки знаходження відповідача в стані алкогольного сп'яніння, вихованням дитини займається мати відповідача. В зв'язку з чим позивач неодноразово пропонувала відповідачу передати їй сина для утримання та виховання, однак він відмовляється. Позивач вважає його відмову безпідставною оскільки на теперішній час [PERSON] знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, та після влаштування сина в дитячій садочок має намір вийти на постійне місце роботи до Бабушкінського РОВД м. Дніпропетровська на посаду завідуючої канцелярією, тому буде мати самостійний дохід, також у неї є постійне місце проживання. Спиртними напоями, на відміну від відповідача, позивач не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно. За таких умов вважає, що сину краще буде з нею, так як відповідач своєю поведінкою негативно впливає на процес його виховання. Просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом з матір'ю -[PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Синельниківської райдержадміністрації в попереднє судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2011 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] було зроблено відповідний актовий запис № 47. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком, проте згоди щодо його місця проживання та участі батька у вихованні між сторонами не досягнуто. Згідно довідки СМКП «ЖЕК-2» від 06.10.2014 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має сина - [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з наказу № 51 о/с від 28.05.2011 року, виданого ГУМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 07 жовтня 2011 по 15 серпня 2014 року. Відповідно акту обстеження служби у справах дітей Синельниківської міської ради умов проживання квартири [ADDRESS] від 02.06.2014 року, в якій проживають та зареєстровані [PERSON] та [PERSON], для дитини створено всі необхідні умови для проживання та виховання. Згідно характеристики від 02.06.2014 року виданої СГКП ЖЕК -2 на [PERSON] за час проживання скарг від сусідів не надходило. Громадських порушень не зареєстровано. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини; при цьому пріоритетне та принципове значення мають саме інтереси дитини - вони повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В принципі 7 Декларації вказано, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність полягає насамперед на її батьках. З урахуванням викладеного, враховуючи вік малолітнього [PERSON], потребу в цьому віці в материнській турботі та догляді, відсутність виключних обставин для розлучення сина з матір'ю та принципи наведеної вище Декларації прав дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю.

Outcome: approved