Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29.06.2006 року о 23.00 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21104, д. р. н. [NUMBER], рухаючись по вул. 40 років Жовтня з боку вул. Чорноморської у бік вул. 28 Армії у м. Херсоні, проявив неуважність до дорожньої обстановки, порушуючи вимоги п.6.7.3 Пправил дорожнього руху (далі ПДР), згідно з якими червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, рухаючись на забороняючий сигнал світлофора, не поступився дорогою автомобілю ВАЗ-2109, р. н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по вул. Миру з боку вул. Перекопської у бік вул. І.Кулика на дозволяючий сигнал світлофору, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем. Внаслідок даного ДТП [PERSON], яка знаходилася в салоні автомобіля ВАЗ-2109, д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарняній установі 04.07.2006 року. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2007 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційний суд Херсонської області від 22.05.2007 року, [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, стягнуто на користь потерпілої [PERSON] 18266,41 грн. матеріальних збитків та 50000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Верховного Суду України від 26.06.2008 року скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.11.2007 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2007 року, а справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.11.2008 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 1 п. б ЗУ «Про амністію» від 09.06.2007 року. Цивільний позов після скасування вироку Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2007 року ухвалою Верховного Суду України від 26.06.2008 року залишено без розгляду. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (даті ДТП) позивачу була спричинена матеріальна шкода в сумі 16266,41 грн., при цьому збитки по інфляції за період з 05.07.2007 року по 15.01.2016 року становлять 34245,26 грн. Крім того, у зв'язку з неправомірними діями [PERSON] їй було спричинено моральну шкоду,яку вона оцінює в 100000 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь 16266,41 грн. витрати на поховання [PERSON] та 34245,26 грн. збитків по інфляції за період з 05.07.2007 року по 15.01.2016 року, а також 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала повноваження представнику, крім того надала заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просила стягнути з [PERSON] на її користь 15996,99 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В останнє судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зменшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в пресі. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. 29.06.2006 року близько 23.00 години в м. Херсоні на перехресті вул. Миру та вул. 40 років Жовтня мало місце зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] з автомобілем ВАЗ 21104, д.н.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля ВАЗ 2109 [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла в лікарні. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2007 року, [PERSON] засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Ухвалою Верховного Суду України від 26.06.2008 року вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2007 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2007 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.11.2008 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України припинено внаслідок акту амністії. У відповідності до частин 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виконавчий лист виданий, 08.06.2007 року на виконання вироку Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2007року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повернутий старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 12.10.2009 року, у зв'язку з неможливістю встановити фактичне місце проживання боржника, а майно на яке може бути звернено стягнення відсутнє. Відповідно до положення частини 3 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1,2 статті 22 ЦК України особа, якій задано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Матеріалами справи, документально підтверджено витрати понесені позивачем на поховання її доньки в сумі 15 996, 99 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на поховання в межах заявленої суми (а. с. 21-24). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України визначено, право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно до частини 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновителям), дітям (усиновленим), а також особам, як проживали однією сім'єю. Враховуючи, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла в лікарні встановлена матеріалами кримінального провадження і відповідно до положень ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню при вирішення даної справи, а також те, що злочин є необережним і зважаючи на характер моральних страждань позивача, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок смерті доньки позивача, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 50000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд прийшов до висновку про стягнення судового збору з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме за вимогу майнового характеру 551,20 грн. та 50% судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 750 грн., а всього 1301,20 грн., як це передбачено ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 22-23, 268, 1166-1168 ЦК України,

Outcome: partial