Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до Чугуївського міського суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що є власницею вищевказаної житлової квартири в якій зареєстрований відповідач. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, квартирою не цікавиться, особистих речей, або якогось іншого майна, яке б йому належало у квартирі немає. В зв'язку з реєстрацією відповідача в зазначеному приміщені позивач обмежена в праві володіння та розпорядження своїм майном в повному обсязі. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток про виклик. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. Позивачу на праві власності, належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.03.2015 р. (а.с. 1-12). За згоди позивача у вищевказаному будинку в якості мешканців були зареєстровані її мати - [PERSON] та [PERSON] [INFO]. мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області [INFO]., серія [NUMBER] (а.с.13). Відповідач [PERSON] до вересня 2014 р. залишався проживати за місцем реєстрації, та 01.09.2014 р. покинув помешкання. Факт відсутності [PERSON] з вересня 2014 р. в якості мешканця житлового будинку [ADDRESS] підтверджується довідкою виконавчого комітету Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 359 від 18.10.2015 р. (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реєстрація ж відповідача в квартирі, яка належить позивачу, перешкоджає здійсненню власником права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що спір виник з приводу права користування житловим будинком [ADDRESS], яка перебуває у приватній власності позивача. Відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК України строк (шість місяців), на протязі якого за ним зберігається житлове приміщення. Причин поважності відсутності понад шість місяців відповідача за місцем його реєстрації суду не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved