Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 11 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №1463. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі прожили біля 7 місяців. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини припинили з квітня 2015 року і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що чоловік почав пиячити, покинув роботу, став провокувати скандали та бійки, все це відбувалося на очах дитини, що призвело до постійних емоційних стресів і хвилювань. Відповідач живе тільки своїми інтересами, про сім'ю не піклується, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин, їх шлюб зберегти вже не можливо, так як вони зовсім різні люді і на теперішній час повністю втрачені взаємоповага та любов один до одного. Спору про місце проживання дитини не мають, дитина залишається проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає перейти на дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 11 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №426. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.7/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень позивача, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні із квітня 2015 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За встановлених обставин, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved