Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

позивач звернулась із позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання дітей з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 лютого 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідками (а/с 12-15). Усі обов`язки щодо виховання та утримання дітей позивач несе самостійно. Зазначає, що відповідач не цікавиться здоров`ям дітей та не дбає про їх фізичний та моральний розвиток, проте постійно погрожує відібрати дітей у позивача. Тому на підставі ст. 157, 161 Сімейного кодексу України просить позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив, у якому містились би заперечення проти позову. 25 червня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 27 вересня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 22 листопада 2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, призначено цивільну справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав, не заперечив проти задоволення позову. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, вважає, що такий підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 11 січня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей, повнолітню доньку та малолітніх доньку і сина, що підтверджується копіями свідоцтва про народження. 25 лютого 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що малолітні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, представник відповідача не заперечував щодо такої обставини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексуУкраїни передбачено, що - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно висновку поданого органом опіки та піклування №109/04/40-8879 від 09 грудня 2021 року вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з їх матір`ю, [PERSON] . Крім цього у висновку вказано, що батьком [PERSON] подано заяву, в якій не заперечує щодо позовних вимог у частині визначення місця проживання дітей з матір`ю. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати т батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин суд вважає, що оскільки позов про визначення місця проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам дітей, а навпаки забезпечить найкращі умови для них та забезпечить батьку безперешкодну реалізацію права на виховання дітей та належного виконання батьківських прав, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 908,00 грн., згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, у судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав, та не заперечив проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved