Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що внаслідок угоди про розподіл спадкового майна вона є власницею житлового будинку [ADDRESS]. У 2006 році нею були самочинно збудовані господарські присадибні будівлі: сараї площею 11,10 кв.м. та 28,10 кв.м. При забудові дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, з початку будівництва скарг не надходило. У 2014 році вона звернулась до КМ «СМБТІ» та Інспекції ДАБК у Сумській області щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих сараїв. На що отримала відмову у зв'язку з тим, що в Інспекції ДАБК у Сумській області відсутні підстави для прийняття в експлуатацію вищевказаних об'єктів та порекомендовано звернутись до суду. Просила визнати за нею право власності на самочинно збудовані сараї «Ж» та «Е». Представник відповідача для розгляду справи до суду не з'явився, просив справу слухати без його участі, заперечень до позову не подав. Представник 3-ї особи для розгляду справи до суду не з'явився, просив справу слухати без його участі. У письмових поясненнях повідомив, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 19 березня 2013 року № 95 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж». Можливість здати в експлуатацію будівлі на безоплатній основі мали забудовники до 31 грудня 2013 року. Відповідно до цих нормативних актів вважає, що у ІДПБК відсутні підстави для приймання об'єктів в експлуатацію, відносить вказане до повноважень суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2005 року державним нотаріусом Сумської райдержнотконтори посвідчена угода про розподіл спадкового майна, відповідно до якої [PERSON] виділено у власність зі спадкового майна після померлого [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1543 га, розташовані в [ADDRESS] (а.с.4-7, 14-15). Позивачем здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно та отримано державні акти на земельні ділянки площами 0,1243 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,03 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8-9). Згідно технічного паспорту на вказане домоволодіння, виготовленого КП «СМБТІ» станом на 4 червня 2014 року, у даному домоволодінні у 2006 році самочинно збудовані сараї «Ж» та «Е» (а.с.10-12). 11 червня 2014 року позивач звернулась з питання прийняття в експлуатацію самочинно збудованих сараїв до Інспекції ДАБК у Сумській області, на що отримала відповідь від 13 червня 2014 року №7/18-2314 відмовлено у вказаному та рекомендовано з цього питання звернутись до суду (а.с.13). Відповідно до ст.328 ч.2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудовані будівлі, тобто, збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, може бути визнане за рішенням суду. Враховуючи, що самочинне будівництво здійснене на належній позивачу земельній ділянці,заперечень щодо його забудови не надійшло, за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудовані сараї «Ж» та «Е». На підставі викладеного,

Outcome: approved