Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що є спадкоємцем по заповіту після смерті 07.01.2015 року матері [PERSON]. До спадкового майна належить земельна ділянка площею 2,6505 га, яка належала матері на підставі державного акту, однак вказаний та інший державні акти були втрачені, тому нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документа. В зв'язку з цим позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, уточнивши позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 2,6504 га, оскільки позивачу не було відомо, що на земельну ділянку 2,6505 га відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки він претендує як інвалід 3 групи на обов'язкову 1/4 частину спірної земельної ділянки, на яку Державний акт знаходиться у нього, і якого він позивачу немає наміру віддавати, вважаючи, що заповіт від 2010 року є недійсним. Представник відповідача [PERSON] міської об'єднаної територіальної громади у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи без їх участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 07.01.2015 року померла мати позивача та відповідача [PERSON] [PERSON]. Їй на праві власності належали дві земельні ділянки, одна площею 2,6505 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090476 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010475000389 кадастровий номер 6820984700:07:012:0010 а інша площею 2,6504 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №090477 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010475000388 кадастровий номер 6820984700:07:012:0011. Згідно заповіту від 10.02.2010 року вона заповіла все своє майно дочці [PERSON], однак вже іншим заповітом від 21.08.2014 року вона заповіла лише належну їй земельну ділянку площею 2,6505 га відповідачу [PERSON], який у встановленому порядку своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тому згідно ст.1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку. Позивач будучи спадкоємцем по заповіту від 10.02.2010 року своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини, в тому числі і на земельну ділянку площею 2,6504 га, однак нотаріусом їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку. Як встановлено у судовому засіданні, правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку не втрачено, а знаходиться у відповідача, який не не надав його в нотаріальну контору і не бажає його надати позивачу для пред'явлення в нотаріальну контору. В свою чергу, відповідач [PERSON] будучи інвалідом 3 групи довічно і відповідно повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України спадкує, незалежно від змісту заповіту від 10.02.2010 року, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, копією спадкової справи. Згідно ст.ст.1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктами 4.8, 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22.06.2009 року, було передбачено можливість видачі нового державного акту замість втраченого або його дублікат. Однак ця інструкція і наказ, яким вона затверджена, втратили чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №537 від 09.09.2013 року, тому на даний час відсутній порядок видачі втрачених державних актів або їх дублікатів. Враховуючи викладене, та те, що спадкодавець померла, однак державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,6504 га, виданий на її ім'я, хоча і не втрачений, однак знаходиться у відповідача, який не надає його позивачу, яка через це не може оформити свої спадкові права, внаслідок чого нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документа, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи, що позивач позбавлена можливості виготовити новий державний акт або іншим чином реалізувати своє спадкове право, однак не повністю, а частково в розмірі 3/4 частини, враховуючи право відповідача на обов'язкову 1\\4 частку у спадщині на це майно.

Outcome: partial