Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . На сьогоднішній день у зазначеному будинку окрім неї зареєстровані: її зять [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також її донька [PERSON] - відповідач по справі, яка за вказаною адресою не проживає. Відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у належному позивачу житловому приміщенні створює перешкоди для реалізації нею права власності, оскільки на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, тягар сплати яких покладається на позивача, як власника житла. Тому, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 768,40 грн. Позивач та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив цивільну справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 27). Відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 22,25), заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзивів не подано. Представник третьої особи - Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 2о). Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі - [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 22.11.1988 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Лозуватською сільською радою 3.11.1988 року, реєстр № 198 (а.с. 6) належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.06.2019 (а.с. 7) видно, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] - позивач по справі, її зять [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також її донька [PERSON] - відповідач по справі. З акту від 02.07.2019 року складеного депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та мешканцями с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, завіреного секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, видно, що в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9) зареєстрована відповідач [PERSON] , але не проживає з 2003 року. Як вказувала в позові позивач та ці доводи нічим та ніким не спростовані та підтверджені матеріалами справи, відповідач, яка залишається зареєстрованою у будинку позивача, не проживає в ньому з 2003 року, за місцем своєї реєстрації не з`являється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за нею житлової площі на час її не проживання в її будинку не існує, позивач вимушена сама сплачувати комунальні платежі за неї, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє їй розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним її на праві власності майном, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушила законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, понад 1 рік, не сплачує комунальні і інші платежі, тому вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с.1).

Outcome: approved