Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказує про те, що 12.09.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №863. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що сімейне життя між ними з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Вказує на те, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки та скандали і вони не можуть дійти згоди навіть у вирішенні нескладних поточних проблем. Позивач вважає, що така негативна сімейна обстановка може негативно вплинути на дитину, формування її світогляду та бачення про сім'ю. Як зазначає відповідач, намагання спокійно вирішувати проблеми та налагодити нормальне життя результатів не дали і вона вважає збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Зазначила про те, що з березня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Спору про поділ майна між сторонами немає, дитина проживає разом із позивачем. Відповідач позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погоджується, вказав на відсутність необхідності надання строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 12.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №863 (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). З березня 2015 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Сім'я існує тільки формально, сторони живуть окремим життям, вважають збереження сім'ї і спільне життя неможливим, проти примирення заперечують. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість збереження сім'ї та необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється згідно зі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved