Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі на даний час зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком позивачки і шлюб між якими розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 02.04.2014 року. Однак на даний час за вказаною адресою відповідач не проживає з 2013 року. Як наслідок, позивачка обмежена у вільному користуванні квартирою, несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб та обмежена в отриманні житлових соціальних пільг, так як має двох малолітніх дітей. У зв`язку з викладеним просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування належної їй на праві власності квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до такого висновку. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири, посвідченого 14.10.2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М., що зареєстрований в реєстрі за №1952. Відповідний запис №28075677 про реєстрацію права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] внесений 14.10.2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 02.04.2014 року у справі №666/1727/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , шлюб між сторонами розірвано. З відповіді начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради №1941 від 03.08.2019 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно Акту обстеження від 22.07.2019 року, складеного комісією у складі: інженера РЕЖФ ТОВ КК «Альянс» [PERSON] , майстрів дільниць, якім підтверджується, що [PERSON] , 1988 р.н., зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved