Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.09.2003 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, а/з № 1376. У зазначеному шлюбі, [INFO] р. народилась донька - [PERSON]. Як вказує позивач, 21.01.2007 р. Оболонським р/с м. Києва шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 21.03.2007 р. за позовом [PERSON] до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини із нього та було стягнуто аліменти у розмірі 1\\4 частині всіх видів доходів щомісячно починаючи з 28.02.2007 р. до повноліття дитини. Також вказує, що з 28.02.2007 регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, але у 2015 р. він втратив роботу (був звільнений), у зв'язку з чим опинився у скрутному матеріальному становищі. Як вказано у позові, з 2007 р. позивач фактично перебував у шлюбних стосунках (цивільний шлюб) з [PERSON] та вів спільне господарство. Під час перебування у цивільному шлюбі з [PERSON] (на даний час [PERSON]), [INFO] р. у позивача народився син [PERSON]. 22.08.2012 р. між ним та [PERSON] було укладено новий шлюб, а/з № 1141, і [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». [INFO] р. у позивача із [PERSON] у шлюбі народився син - [PERSON]. Як вказує позивач, після народження [PERSON] ним було взято відпустку по догляду за дитиною, та на час подання цього позову, він перебуває в ній та доглядає за дитиною, у зв'язку (з його слів) з цим не отримую доходу, окрім соціальних виплат пов'язаних з державною допомогою у зв'язку з народженням дитини. Крім того, у його дружини [PERSON] від першого шлюбу є син [PERSON], який народився [INFO] р. та на даний час проживає і виховується в сім'ї позивача. Зі слів позивача, батько неповнолітнього [PERSON] від сплати аліментів па дитину ухиляється, тобто у шлюбі між ним та [PERSON] фактично на утриманні знаходиться троє дітей. Крім того, дружина позивача - [PERSON] ніде не працює та не отримує доходу. На підставі цього наша сім'я отримала статус багатодітної, що підтверджується посвідченням про наявність статусу багатодітної сім'ї, виданого Відділом у справах сім'ї, молоді та спорту Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.06.2017 р. Тому просить суд звільнити позивача [PERSON] від сплати аліментів [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], що стягуються на підставі рішення Оболонського р/с м. Києва від 21.03.2007 р. у справі № 2-1921. Позивач в судовому засіданні під час надання пояснень суду так і не зміг чітко вказати свої позовні вимоги та підтримати їх. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала надала суду свої письмові заперечення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України, за положенням якого суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, враховуючи забезпечення прав позивача в судовому засіданні, у позивача з'ясовував питання щодо доказів, які підтверджують позовні вимоги, проте останній вказав про відсутність доказів (довідка про заробіток/дохід станом на час розгляду справи). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Як з'ясовано судом, 19.09.2003 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, а/з № 1376. У зазначеному шлюбі, [INFO] р. народилась донька - [PERSON]. Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов'язаний надати суб'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, 21.01.2007 р. Оболонським р/с м. Києва шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 21.03.2007 р. за позовом [PERSON] до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини із нього та було стягнуто аліменти у розмірі 1\\4 частині всіх видів доходів щомісячно починаючи з 28.02.2007 р. до повноліття дитини. У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів зменшується, визначений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Як з'ясовано судом з позовної заяви, з 2007 р. позивач фактично перебував у шлюбних стосунках (цивільний шлюб) з [PERSON] та вів спільне господарство. Під час перебування у цивільному шлюбі з [PERSON] (на даний час [PERSON]), [INFO] р. у позивача народився син [PERSON]. 22.08.2012 р. між позивачем та [PERSON] було укладено новий шлюб, а/з № 1141, і [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». [INFO] р. у позивача із [PERSON] у шлюбі народився син - [PERSON]. При цьому позивач та його дружина на даний час, отримали статус багатодітної, що підтверджується посвідченням про наявність статусу багатодітної сім'ї, виданого Відділом у справах сім'ї, молоді та спорту Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.06.2017 р. Також з позовної заяви суд встановив, що позивач взяв відпустку по догляду за дитиною та на даний час перебуває в ній та доглядає за дитиною, у зв'язку з цим не отримує доходу, окрім соціальних виплат пов'язаних з державною допомогою у зв'язку з народженням дитини, але жодного належного та допустимого доказу на підтвердження даного факту до суду так і не було надано. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] подано необґрунтований доказами позов, а тому залишає даний позов без задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує із позивача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн., так як при поданні позову [PERSON] його не сплатив. На підставі викладеного, ст. 192 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed