Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: повнолітню доньку Катерину, [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживали з нею. 19 вересня 2014 року відповідач без погодження з нею забрав сина проживати з собою. З метою уникнення травмування сина, який має захворювання, вона погодилась на тимчасове проживання сина у батька. Під час відвідування сином школи вона мала змогу зустрічатись з дитиною, відповідач перешкоджав таким зустрічам. Пізніше відповідач перевів сина на індивідуальну форму навчання і повністю ізолював сина від спілкування з нею та сестрою. Підстав вважати, що таке спілкування спричинить шкоду дитині, не існує. Створення перешкод у спілкування з дитиною відповідачем порушує її права як матері і суперечить правам дитини. Син має захворювання F-70, перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, позивач переживає за його здоровя. Вона має рівні з відповідачем права на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Просила визначити спосіб участі у цьому шляхом встановлення систематичних побачень з сином кожної суботи та неділі з можливістю забирати його в ці дні по місцю її проживання та перебування сина за місцем її проживання в період осінніх, зимових, весняних та літніх канікул. Під час розгляду справи у суді уточнила позовні вимоги та просила встановити час зустрічей з дитиною у другі та четверті вихідні кожного місяця - в суботу та неділю без обмеження тривалості у часі за місцем проживання матері. Під час канікул половину тривалості канікул за місцем проживання матері. У судовому засіданні пояснила, що вже 10 місяців не мала змоги бачити сина, оскільки відповідач не дає такої змоги, маніпулює сином. Забрав сина зі школи, де вона інколи мала змогу відвідувати дитину. [PERSON] у школі спілкувався з дітьми, бував на шкільних святах. На теперішній час постійно перебуває вдома і повністю ізольований. Вона неодноразово зверталась до опікунської ради, дільничого, служби у справах дітей з приводу неможливості спілкування з сином, однак вони з відповідачем не дішли згоди з цього приводу. Відповідач позов визнав частково і суду пояснив, що дитину забрав до себе з метою уникнення поміщення дитини до спеціалізованого закладу. Вдома дитина почуває себе краще, ніж у школі. На відвідування матірю дитини погоджується за умови, якщо цього захоче [PERSON]. За час поживання дитини з ним стан сина покращився, тому не хоче, щоб дитина нервувалась. Представник 3-ї особи позов підтримала повністю і суду пояснила, що позивач має право на участь у вихованні дитини. Даних про те, що таке спілкування може зашкодити дитини, немає. Питання щодо перешкод у спілкуванні з дитиною у 2013 році ставив батько, якому не дала змоги відвідувати хлопчика бабуся з боку матері. У подальшому до служби з цього питання зверталась мати. Така ситуація з дитиною склалась через особисті неприязнені відносини між батьками. Хлопчик дуже чуттєвий, травмується від криків та конфліктів. При вирішенні спору вважає за доцільне врахувати домку психолога. Представник 3-ї особи Опікунської ради Хотінської селищної ради Сумського району для розгляду справи до суду не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює практичним психологом Хотінської школи, є викладачем та класним керівником [PERSON]. З 14 жовтня 2014 року хлопчик навчається у їхній школі. Дитина проживає в родині батька, умови для дитини створені, відносини у сімї добрі. Навчання дитини вдома проводиться за рекомендацією вчителів. На початок поточного навчального року успіхи у навчанні у [PERSON] покращились. Для цього були прикладені значні зусилля. Дитина потребує додаткової уваги, зміна обстановки може непередбачувано позначитись на його стані. На даний час передчасно дитину відвозити до іншого місця проживання. Доцільно хлопчику спілкуватись з матірю у присутності іншої особи, котрій він довіряє. Під час зустрічі у її присутності у вересні цього року батьки знову почали зясовувати стосунки, дитина відразу захотіла піти з кімнати. Потрібен час для того, щоб дитина звикла до відвідин та спілкування. Тиск на дитину недопустимий. Заслухавши пояснення сторін, представника 3-ї особи, свідчення свідка, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 9 серпня 2012 року шлюб між ними було розірвано і за рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнути аліменти на утримання двох дітей: доньки Катерини та сина [PERSON] (а.с.6). Рішенням Сумського районного суду від 1 грудня 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлено, що 19 вересня 2014 року [PERSON] забрав до себе сина [PERSON], який до цього проживав з [PERSON], до місця свого проживання в смт. Хотінь. Стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] припинено, з матері стягнуті аліменти на користь батька на утримання неповнолітнього сина (а.с7). За місцем проживання дитини з батьком, для проживання неповнолтіньої дитини створені належні умови: будинок знаходиться в належному стані, для дитини є окрема кімната з необхідними меблями та речами, місце та приладдя для навчання. Взаємини в родині добрі і дитина почуває себе спокійно (а.с.19). За місцем проживання відповідач характеризується позитивно як гарний сімянин (а.с.20). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики неповнолтінього [PERSON], дитина навчається у Хотінській ЗОШ з 13 жовтня 2014 року за програмою для спеціальних загальноосвітніх навчальних закладів для розумово відсталих дітей. Має оцінки зі шкільних предметів на рівні 7 балів, з музичного мистецтва на рівні 8 балів. Навчання проводиться вдома, дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям та доглянута. У дитячому колективі сприймається позитивно, але ходити до школи не хоче через гамір. Агресії не виявляє, доброзичливий, потребує постійної уваги та контролю з боку вчителів. Батьки активно співпрацюють з педколективом, приділяють велику увагу навчанню та вихованню сина (а.с.22-23). Позивач за місцем роботи характеризується позивно як миролюбна людина, котра уникає конфліктних ситуацій (а.с.18). Працює, має незначний але стабільний заробіток (а.с.25-26). Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обовязки по відношення до дитини, той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобовязаний приймати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина не має права чинити в цьому перешкоди. Відповідно до ст. 159 СК України, у випадку перешкод у спілкуванні з дитиною тому з батьків, який проживає окремо, він має право на зверення до суду з відповідним позовом. Виходячи з наведеного, позивач має право на встановлення місця та часу зустрічей з дитиною, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач чинить у цьому перешкоди. В цій частині позовні вимоги обгрунтовані. Однак, при визначенні місця зустрічей та їх тривалості суд враховує особливості дитини, рекомендації психолога. Позивач у подальшому не позбавлена можливості ставити питання щодо зміни встановленого періоду у випадку зміни обставин. На підставі викладеного,

Outcome: partial