Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/1356/19 від 06.05.2019 на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 до 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви про збільшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі №320/9013/13-ц від 25.10.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/1356/19 від 06.05.2021 було зменшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь позивача, з 1/4 частки на 1/6 частину доходів відповідача. Згодом обставини, які стали причиною зменшення розміру аліментів, відпали, у відповідача змінилося матеріальне та сімейне становище, а тому позивач вважає, що має право на отримання від відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини. На даний час вона самостійно піклується про доньку та займається її вихованням. Збільшився розмір прожиткового мінімуму, внаслідок інфляції зросли ціни на побутові товари, послуги, продукти харчування, через що матеріальний стан позивача та її дитини погіршився. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача надасть можливість позивачу забезпечувати достатній рівень життя та гармонійний розвиток для їхньої доньки, у зв`язку з чим вона і звернулася до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство дійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. Донька [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні /а.с.21/. За виконавчим листом, виданим 25.10.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області на підставі рішення від 25.10.2013 по справі № 320/9013/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.09.2013 до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/1356/19 від 06.05.2019 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалено виконання рішення від 25.10.2013 за виконавчим листом № 320/9013/13-ц, виданим 25.10.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, після стягнення за ним аліментів та заборгованості, якщо така є, станом на час набрання рішенням законної сили - припинити, виконавчий лист відкликати. /а.с.10-12/. Позивач зазначає, що наразі розміру стягуваних з відповідача аліментів недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а обставини, що стали підставою для зменшення розміру аліментів, змінилися. На теперішній час відповідач аліменти нікому більше не платить, працює, отримує щомісячний дохід. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з вимог ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 р. розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Пунктом 17 вказаної Постанови передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Вирішуючи питання про наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, суд виходить з наступного: Як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів, позивач вказала обставини, що з часу винесення судом рішення про зменшення розміру аліментів, які на даний час стягуються з відповідача, змінилися обставини як у матеріальному та сімейному становищі відповідача, так і в державі. Стягуваних грошей за останнім рішенням суду є недостатньо для повноцінного утримання дитини, що визнано відповідачем. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, аліментів більше нікому не платить. Суд також враховує, що відповідач позов визнав повністю, а відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, відповідач визнав, що у нього покращилось матеріальне становище, яке надасть йому змогу сплачувати більший розмір аліментів. У судовому засіданні не встановлено, що визнання позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки частка, яку просить стягувати з відповідача позивач, відповідає вимогам закону. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин справи, враховуючи визнання відповідачем позову, а саме щодо збільшення розміру аліментів з 1/6 частини його доходу на 1/4 частину, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270 гривень 00 копійок. Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved