Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказав, що він являється квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером № 086032 серія А. В даній квартирі крім нього зареєстрована [PERSON], яка тривалий час не проживає в квартирі та не приймає участі в її утриманні, ремонті, оплаті номінальних послуг, чим завдає йому значних матеріальних збитків. Просить суд визнати такою, що втратила право користування жилим приміщення квартирою № 39 по вул. Героїв Дніпра, 49 в м.Каневі Скоробагатько [PERSON], [INFO]. Звільнити від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду телефонограму про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, через оголошення в пресі. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Канівського РС УДМС України в Черкаській області в судове засідання не зявився про час, дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином причини своєї неявки суду не пояснили. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером № 086032 серія А.(а.с.7) З довідки про склад сімї № 612 від 08.04.2015 року виданої [PERSON] про те що до складу зареєстрованих за адресою [INFO] входять: [PERSON], [INFO], [PERSON],06.02.2013 року, [PERSON], 15.09.1977р.н.(а.с.10-11) З акту № 223 від 03.07.15 р. (а.с.12) вбачаєтся, що гр. [PERSON], що зареєстрована в [INFO], не проживає в даній квартирі з 01 квітня 2009 року по даний час (а.с.12). Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом. В ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Ст. 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. розяснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо наймач або члени його сім'ї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору - судом. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі відповідно до акту № 223 від 03.07.15 року. Відповідно до ст. ст. 319, 391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх повного задоволення. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» так як він є громадянином, віднесеним до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №252515 (а.с.9), а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача [PERSON] судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved