Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову зазначила, що між нею та відповідачем по справі [PERSON] 27 червня 1997 року Чигиринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) був зареєстрований шлюбі, актовий запис № 39. Від даного шлюбу сторони мають п`ятьох спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] - [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказала, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, протягом останніх декількох місяців стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування, тому, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та відшкодувати понесені нею судові витрати. Ухвалою від 27.07.2021 провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Додатково повідомила, що вона вже не має ні бажання, ні сил відновлювати подружні відносини з відповідачем, оскільки він її довів до нервового зриву. Наразі вони з [PERSON] іноді спілкуються, але таке спілкування не має характеру подружнього спілкування, фактичні шлюбні відносини між ними припинені близько двох місяців тому. Строк на примирення їм непотрібен, оскільки вона не хоче та не зможе примиритися з відповідачем. Її переконання обумовлено тим, що протягом всього часу їх спільного проживання [PERSON] знущався над нею, вони розходились та мирились неодноразово, тому більше вона не хоче бути разом із ним. Наразі проживає з дітьми окремо. Представник позивача - адвокат Гнатюк Г.І. в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково повідомила, що через постійні знущання [PERSON] позивачка була доведена до спроби суїциду, проходила лікування у психіатричній лікарні. Відповідно подальше спілкування з відповідачем може мати негативні наслідки для неї. Також вона звернулась до поліції із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за доведення її до самогубства. Тому вважала, що шлюб підлягає розірванню без надання сторонам строку на примирення. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу категорично заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що вони перебувають у шлюбі з 1997 року, тобто прожили разом 24 роки. Він не може бути настільки нестерпним для позивачки [PERSON] , оскілки вони мають спільних п`ятьох дітей. Тому він хоче зберегти родину і вважає, що їм треба надати строк на примирення тривалістю 6 місяців. Дійсною причиною подання вказаного позову до суду вважає систематичне надання позивачці рекомендацій сторонніми особами. Зокрема на розірванні цього шлюбу наполягає матір позивачки, яка раніше була дружиною відповідача [PERSON] , та інші знайомі, куми. Через нестійкий стан психічного здоров`я позивачка [PERSON] прислухається до цих порад, але це не є її дійсною волею. Також вона не думаю про подальшу долю їх спільних дітей, оскільки найменшій дитині наразі ще немає 3 років. Про дітей позивачка взагалі не думає, має намір здати їх до інтернату, чинить перешкоди у спілкуванні дітей із батьком, а саме має намір виїхати кудись за кордон. Конфлікт між ними розпочався близько двох місяців тому, коли відповідачеві стало відомо, що [PERSON] спілкується у мережі Інтернет з іншими чоловіками. Тому на ґрунті ревнощів у них виник конфлікт, але вони вже примирилися. Протягом останніх двох місяців вони систематично спілкуються, разом їздять додому за місцем проживання. Також пояснив, що якщо вона має намір виїхати за кордон, вона може залишити йому дітей та їхати куди їй заманеться, тоді він не буде заперечувати проти розірвання шлюбу. Представник відповідача - адвокат Євтушенко М.П. проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що сторони перебувають у шлюбі більше 24 років, мають п`ятьох дітей, відповідно наявність між ними конфлікту протягом останніх двох місяців не може бути єдиною підставою для розірвання шлюбу, їм необхідний строк на примирення, протягом якого [PERSON] та [PERSON] зможуть зберегти родину. Також він поставив під сумнів психічний стан позивачки та наявність у неї дійсного волевиявлення на розірвання шлюбу, оскільки остання перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні, відповідно може не у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та подальші наслідки. Суд, заслухавши учасників, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 27 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Чигиринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 39. Відповідно до наданих суду копій свідоцтв про народження встановлено, що від даного шлюбу сторони мають п`ятьох спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] - [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини припинені, сторони спільно не проживають, позивачка на примирення категорично не згідна. Твердження відповідача та його представника про необхідність надання [PERSON] на [PERSON] строку на примирення суд оцінює критично, що обґрунтовується наступним. Зокрема суд враховує, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі більше 24 років, мають п`ятьох спільних неповнолітніх дітей. Також суд враховує твердження позивачки [PERSON] , що між сторонами конфлікти мали місце неодноразово, раніше вони мирились та продовжували подружнє життя. Натомість після конфлікту, який мав місце два місяці тому, вона вирішила будь-які відносини з [PERSON] припинити, оскільки його систематичні знущання, приниження та погрози вже не може більше терпіти. Крім того суд враховує, що позовна заява була подана до суду 14.07.2021, провадження у справі відкрито 27.07.2021, про що був повідомлений та обізнаний відповідач [PERSON] , оскільки 12.08.2021 від нього на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Наміри відповідача примиритися, які він вживав неодноразово до дня розгляду справи, мали негативні наслідки для позивача, оскільки 02.08.2021 [PERSON] була госпіталізована до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради з діагнозом - гостра реакція не стрес, суїцидальна спроба. На лікуванні перебувала протягом двох тижнів. З виписного епікризу вбачається, що [PERSON] був її вітчимом, проте починаючи з підліткового віку почав проявляти до неї сексуальний інтерес, погрожував, шантажував. Через постійні залякування та погрози вона почала погоджуватися з ним на сексуальне життя, почали проживати у цивільному шлюбі, а згодом одружилися. [PERSON] постійно вчиняв над нею сексуальне та емоційне насильство, завжди погрожував розправою, ревнував, кричав, сварився, забирав її особисті речі, не давав гуляти з друзями, принижував та обзивав, стверджував, що забере дітей. Наразі [PERSON] має направлення до КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» Чигиринської міської ради, звернулась до правоохоронних органів із заявою про доведення її до самогубства. Сукупність наведених фактів та обставин стали підставою для відмови у наданні сторонам строку на примирення, оскільки на переконання суду спілкування позивачки [PERSON] з відповідачем [PERSON] може мати негативні наслідки для неї та не відповідатиме вимогам чинного законодавства, буде суперечити інтересам позивачки. Згідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, відповідно надання сторонам строку на примирення є правом, а не обов`язком суду. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 (справа № 442/6319/16-ц, провадження № 61-30728св18). За таких обставин суд приходить до висновку, що сторони припинили ведення спільного господарства, не відновлюють сімейних відносин та не мають спільної згоди на примирення, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я існує формально. Заперечення відповідача за своєю суттю зводяться до бажання визначити місце проживання дітей разом з ним, що не віднесено до предмету розгляду даної справи. За таких обставин суд приходить до переконання, що зберегти сім`ю неможливо, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що за наслідками розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved