Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

позивач звернулася до суду 23 березня 2016 року з позовом, зазначивши, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2013 року до червня 2014 року. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Відповідач дізнавшись в липні 2014 р. про її вагітність спочатку мав намір зареєструвати з нею шлюб, а потім під впливом друзів та родичів заявив, що вона вагітна не його дитиною і реєструвати шлюб з нею, а згодом і свою доньку, відмовився. Тому запис про батька дитини було виконано на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Позивач впевнена, що саме відповідач є батьком її доньки [PERSON], однак витрати пов'язані з утриманням та вихованням дитини несе лише вона, відповідач матеріальної допомоги на доньку не надає. Тому позивач просить визнати батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши в графі про батька дані відповідача, стягнути з [PERSON] на утримання доньки аліменти в розмірі ? частини його доходу (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні вимог з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково. [PERSON] пояснив, що визнає батьківство, так як є висновок експерта. Згоде платити аліменти на утримання доньки, але в розмірі 1/6 частини його заробітку, так як на його утриманні знаходяться батьки. Мати ще не досягла пенсійного віку, але не працює, батько - пенсіонер. Представник Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 47). Представник виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої вказана [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до частини 1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 25.02.2015 р., відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 7 - копія витягу). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Суд ставить в основу рішення саме висновок експертизи, оскільки його було складено фахівцями, які наділені необхідними спеціальними пізнаннями у молекулярно - генетичній сфері. Згідно висновку експерта № 221 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] [INFO], вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 39-41 - висновок з додатком). Відповідно до правил ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суду вважає, що в матеріалах справи наявні достатні докази для визнання відповідача батьком малолітньої [PERSON]. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тому вимоги позивача щодо внесення змін в актовий запис про народження № 156 від 25 лютого 2015 року, про народження [INFO] [PERSON], із зазначенням батьком дитини відповідача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги матеріальне положення сторін та виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Пояснення відповідача, що на його утриманні перебувають батьки, не підтверджені жодним доказом. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с.1) та витрати, пов'язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 6082,71 грн. (а.с. 49). Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому в зв'язку з тим, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (мінімальний розмір), оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved