Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «АЛКІС» в якому просила суд: стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 62412,50 грн. за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року, та заборгованість по заробітній платі у сумі 23238,00 грн. за період з з01.09.2018 по 01.03.2019 року, а всього 85650,50 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 03.10.2011 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді менеджера зі збуту, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису підприємства. З моменту працевлаштування та до теперішнього часу відповідач жодного разу не виплатив їй нараховану за весь час роботи заробітну плату. Неодноразові звернення до директора з проханням виплатити накопичену за шість років заробітну плату були залишені без задоволення. Відповідно до картки рахунку 661, а також індивідуальних відомостей про застраховану особи за формою ОК-7 наданих Пенсійним фондом України, за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 відносно неї, розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 99020,00 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.02.2019 року у справі № 641/1122/18 судом встановлено її перебування на посаді менеджера зі збуту ТОВ «АЛКІС» з 03.10.2011 року; нарахування їй заробітної плати за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 у загальному розмірі 99020,00 грн., невиплату їй заробітної плати за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року у загальному розмірі 99020,00 грн. Враховуючи стягнення на її користь з відповідача частини заборгованості із заробітної плати за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року у розмірі 36607,50 грн., відповідно до розміру заявлених позовних вимог у справі № 641/1122/18, залишок невиплаченої заробітної плати за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року, відносно якої не приймалося рішення суду становить 62412,50 грн. Окрім цього заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 року по справі № 641/6829/18, що набрало законної сили, стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 25.10.2017 по 01.09.2018 року у розмірі 36945,90 грн. Станом на сьогодні, після винесення судами вищевказаних рішень жодного разу заробітна плата [PERSON] у будь-якому розмірі не виплачувалась, заборгованість із заробітної плати продовжує зростати. Рішенням суду від 19.12.2018 року встановлено, що відповідач нараховує їй заробітну плату у мінімальному, визначеному чинним законодавством у відповідний період розмірі. Вказане випливає з документальних доказів, а саме: інформації ПФУ щодо неї від 22.01.2018 року про суми заробітну, з яких сплачено єдиний внесок за період з 2011 по 2017 роки, а також наданою самим відповідачем карткою рахунку 661 довідкою про розмір нарахованої заробітної плати та податків за період з моменту її прийняття на роботу. Враховуючи встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати у розмірі 3723,00 грн. та ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмірі мінімальної заробітної плати у розмірі 4173,00 грн. За період з 01.09.2018 по 01.03.2019 року стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 4 міс.*3723,00 грн., + 2міс. * 4173,00 грн.= 14892,00 грн. + 8346,00 грн. = 23238,00 грн. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 07.03.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року. Ухвалою суду від 18.06.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 20.09.2019 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що [PERSON] була прийнята на роботу до ТОВ «АЛКІС» на посаду менеджера зі збуту наказом № 3 від 03.10.2011 року. Згідно з Наказом № 4 від 05.10.2011 року, з яким були ознайомлені всі працівники, в тому числі і позивач, на працівників ТОВ «АЛКІС» покладався обов`язок звітувати два рази на місяць про виконану роботу особисто перед директором ТОВ «АЛКІС» або у випадку необхідності в письмовій формі чи засобами телефонного, поштового, телеграфного зв`язку. Позивач з моменту прийняття на роботу з 03.10.2011 року до 07.06.2017 року (дата надання [PERSON] відпустки у зв`язку із пологами) сумлінно виконувала свої трудові обов`язки. З 25.10.2017 року позивач повинна була приступити до виконання своїх трудових обов`язків, однак з невідомих причин цього не зробила, на дзвінки не відповідала. Зважаючи на багаторазове порушення трудової дисципліни, систематичне невиконання своїх посадових обов`язків з 25.10.2017 по 20.06.2018 року, наказом № 5 від 20.06.201 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. До позовної заяви представником позивача додано картки рахунку 661 довідка про розмір нарахованої заробітної плати та податків [PERSON] , а також індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7. Із змісту вказаних документів вбачається, що сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року складає 99020,00 грн. Однак позивачем вже було подано тотожний позов до відповідача, який задоволено частково та стягнено заборгованість із заробітної плати у розмірі 36607,50 грн., тому вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 62412,50 грн. за період з 01.10.2011 по 17.07.2017 року задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості у сумі 23238,00 грн. за період з 01.09.2018 по 01.03.2019 року. З 20.06.2018 року позивач вважається фактично звільненою, тому заробітна плата за вказаний період не може бути стягнена. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно наказу № 3 від 03.10.2011 року [PERSON] була прийнята на роботу до ТОВ «АЛКІС» на посаду менеджер зі збуту з окладом у відповідності до штатного розпису підприємства. Згідно картки рахунку 661 на [PERSON] розмір нарахованої заробітної плати за період з 01.10.2011 по 17.01.2018 року складає 99020,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ Положеннями\~ст.\~2\~ЦПК України\~визначено,\~що завданням\~цивільного судочинства\~є справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Згідно з положеннями\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,\~заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до\~ст. 24 КЗпП України,\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 \~КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 5\~статті 97\~КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.02.2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, який позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Алкіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 36607,50 грн. за період з 01.10.2011 року по 17.07.2017 року, моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Зазначеною постановою суду встановлено, що розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01.10.2011 року по 17.07.2017 року дорівнює 99020 грн., що підтверджується даними картки рахунку 661 та оборотно - сальдової відомості по рахунку 661, даними індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України Форми ОК-7. Заробітна плата [PERSON] протягом часу з 01.01.2011 року по 30.11.2017 року депонована не була. Матеріали справи свідчать, що ТОВ визнається нарахування позивачці заробітній плати у більшому розмірі, ніж зазначений у позові, однак позов заявлений лише на частину заборгованості у роз мірі 36607,50 грн. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оскільки рішенням суду встановлено, що заборгованість із заробітної плати за період з 01.10.2011 року по 17.07.2017 року становить 99020 грн., рішенням суду стягнуто 36607,50 грн., то за вказаний період підлягає стягненню залишок заборгованості із заробітної плати у розмірі 62412,50 грн. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» № 3 від 05 квітня 2018 року про притягнення менеджера по збуту [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді догани. Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» № 5 від 20 червня 2018 року про притягнення менеджера по збуту [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення [PERSON] з посади менеджера по збуту. Поновлено [PERSON] , [INFO] на посаді менеджера по збуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІС» з 21 червня 2018 року. Рішення суду набрало законної сили 03 січня 2020 року. Крім того рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Алкіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «АЛКІС» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 25.10.2017 року по 01.09.2018 року у розмірі 36945,90 грн. З позовної заяви вбачається, що за період з 01.09.2018 по 01.03.2019 заробітна плата відповідачем позивачу не виплачується. Позивачем до суду надано розрахунок позовних вимог, виходячи з мінімально встановленого законодавством України розміру мінімальної заробітної платні, спираючись на те, що під час прийняття її на роботу було погоджено саме такий розмір її заробітної плати, що в свою чергу підтверджується інформацією Пенсійного фонду України щодо позивача від 06.03.2019 про суми заробітку, з яких сплачено єдиний внесок за період з 2011 по 2017 звітні роки, а також наданою самим відповідачем інформацію карткою рахунку 661 довідкою про розмір нарахованої заробітної плати та податків [PERSON] за період з 01.10.2011 року по 17.01.2018 року. З вказаних документальних доказів вбачається, що відповідач нараховував позивачу заробітну плату саме у мінімальному, визначеному чинним законодавством у відповідний період розмірі. Таким чином, враховуючи встановлений Законами України «Про державний бюджет України на 2018 рік» та «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у розмірі 3723 грн. та 4173 грн. відповідно, за період з 01.09.2018 по 01.03.2019 заборгованість із заробітної плати ТОВ «Алкіс» перед [PERSON] складає 4 міс.* 3723 грн. + 2 міс. 4173 грн. = 14892 грн. + 8346 грн. = 23238 грн. Будь-яких доказів, що ставили б під сумнів наведені розрахунки заборгованості відповідачем до суду не надано. Згідно положень\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що спростовували б вказані позивачем в позовній заяві обставини щодо невиплати їй відповідачем заробітної плати за період з 01.09.2018 року по 01.03.2019 року. Оскільки рішеннями суду встановлено наявність заборгованості із заробітної плати позивачу, позивача з 21.06.2018 року поновлено на роботі, доказів виплати заборгованості із заробітної плати відповідачем не надано, таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п.2 ч. 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, таким чином рішення суду в стягнення заробітної плати в межах місячної заробітної плати необхідно допустити до негайного виконання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved