Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімя розпалась, в звязку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. На час звернення з даним позовом до суду, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, позивач вважає, що збереження сімї неможливо, у звязку з чим, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.15, 16, 22, 26, 30). Підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, просила строк для примирення не надавати та справу розглянути у її відсутність, про що надала заяву, та згоду на заочний розгляд (а.с.32, 38). Відповідач, до суду не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. Кишинівська, буд. 22, с. Південне, Білгород-Дністровський район, Одеська область (а.с.15,17,19, 22, 24,30, 36), що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, та довідкою міської ради (а.с.12). Суд направляв повідомлення про виклик в судове засідання на 26.03.2018 року та на 23.04.2018 року та на 23.05.2018 року, які повернулися з відміткою «За вказаною адресою не проживає» (а.с.17-18, 24-25, 36-37). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою (ч.2). Надалі суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ (а.с.23,31). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України (а.с.32). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 27 червня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 55, свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 190877 (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження І-ЖД №363294 (а.с.7). Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду 21.02.2018 року, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо (а.с.2). Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.32). Відповідач жодних заперечень до суду не надав. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дітей. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач надала заяву про зміну їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу «Скиба» на дошлюбне прізвище «Петкова» (а.с.38). Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу змінити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається «Скиба» на дошлюбне прізвище «Петкова». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved