Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги, згідно наданих уточнень, мотивує тим, що з червня 2012р. сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мали намір одружитись. Восени 2012р. [PERSON] дізналась, що вагітна, відповідач цю новину сприйняв радісно та чекав народження бажаної для них дитини. [INFO] в них народилася донька - [PERSON] , однак оскільки відповідач на час пологів був у відрядженні, відомості до актового запису про народження відносно батька дитини внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] обіцяв згодом вдочерити спільну дитину, але так і не зробив цього. На даний час відповідач не бажає визнати своє батьківство, кошти на утримання доньки не надає, а тому позивач, будучи впевненою, що [PERSON] є біологічним батьком її малолітньої доньки [PERSON] , вимушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та її повноважний представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] , з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Повноважний представник третьої особи Бабушкінського районного у місті Дніпропетровську відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу за їхньою відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Відомості до актового запису про народження відносно батька [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9-10). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що вона з відповідачем [PERSON] з червня 2012р. мешкали однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , вели сумісне господарство, мали сімейні права та обов`язки стосовно один одного, та фактично знаходилися у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Позивач завагітніла та народила доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] Даний факт підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідків. Так, свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона є кумою позивача. Вказує, що у 2012р. [PERSON] почала проживати з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2013 році [PERSON] завагітніла та народила доньку [PERSON] . Відповідач був присутній на пологах під час народження доньки, на сімейно-партнерських пологах. У вересні 2013р. позивач з відповідачем запропонували свідку бути хресною матір`ю їхньої спільної дитини [PERSON] , вона погодилась. На хрестинах також був присутній син [PERSON] від попереднього шлюбу. Відповідач весь час відносився до [PERSON] як до своєї дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких він є братом позивачки. Вказує, що його сестра [PERSON] з 2012р. проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Він проживав в м.Покров, а сестра в м. Дніпро, він приїжджав до них в гості. Стверджує, що коли у [PERSON] народилась донька [PERSON] відносився до неї як до своєї доньки. [PERSON] не вказаний батьком в свідоцтві про народження [PERSON] , оскільки в нього були проблеми з документами. Суд вважає показання допитаних свідків вірними, оскільки вони є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені позивачем у позовній заяві про визнання батьківства. Окрім цього, факт проживання позивачки та відповідача однією сім`єю, а також народження у них спільної дитини, також підтверджується довідкою, виданою КЗ «Дніпровський міський пологовий будинок №1»Дніпровської міської ради», згідно якої в історії розвитку новонародженого №1208 в графі «Батько» вказаний [PERSON] зі слів породіллі. В обмінній карті вагітної у графі «Обстеження на ФЛГ: вказано чоловік [PERSON] » (а.с.67). Як вбачається з довідки Свято-Троїцького кафедрального собору в м. Дніпро, [INFO] . був проведений обряд Хрещення [PERSON] , хрещеним батьком зазначений [PERSON] , хрещеною матір`ю вказана [PERSON] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.70). Факт проживання позивачки та відповідача однією сім`єю, а також факт народження у них спільної доньки, також підтверджується наданими в судовому засіданні фотокартками на яких зображені відповідач [PERSON] та дитина [PERSON] (а.с.73-79). Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved