Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом з нею. На даний час донька навчається в Приватному навчальному закладі «Буковинський університет» за спеціальністю правознавство зі строком навчання з 25.08.2012 року по 25.08.2016 року. Відповідно до п.4.2 та 4.3 Договору про надання освітньої послуги вона зобов'язана сплатити за навчання доньки 28000 грн.. З даної суми нею сплачено відповідно до квитанцій 28000 грн. та 800 грн. сплачено за гуртожиток. Позивач вважає, що відповідач як батько доньки відповідно до вимог ст..185 СК України зобов'язаний приймати участь в утриманні доньки а саме в додаткових витратах на оплату ? частини за навчання, також просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання в розмірі 650 грн. щомісяця. В процесі розгляду справи по суті позивач частково змінила заявлений позов просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини з його заробітку та ? частину понесених витрат на навчання та проживання. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи декілька разів про що свідчать судові повідомлення не з'явився в судове засідання але подав до суду заяву в якій зазначив що позов не визнає заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинської райдержадміністрації видане 24.06.1997 року за актовий запис №60 зареєстровано народження [PERSON], [INFO], батьками є мати [PERSON], батько [PERSON]. З довідки Новоселицького ВУЖКГ вбачається, що [PERSON] проживає [ADDRESS] та з нею проживає донька [PERSON], [INFO]. З довідки Приватного навчального закладу «Буковинський університет» №02-291 від 27.07.2015 року та Договору про навчання від 25.08.2012 рік вбачається, що [PERSON] проживаюча [ADDRESS] бере на себе зобов'язання оплатити навчання доньки [PERSON], [INFO] в Приватному навчальному закладі «Буковинський університет» строком до 25.08.2016 рік в загальній сумі 28000 грн.. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що нею по квитанції за 13.06.2012 рік сплачено 3500 грн., по квитанції від 06.12.2012 рік сплачено 3500 грн., по квитанції від 29.05.2013 рік сплачено 3500 грн., по квитанції від 11.12.2013 рік сплачено 3500 грн., по квитанції від 04.06.2014 рік сплачено 7000 грн., по квитанції від 15.06.2015 рік сплачено 7000 грн., всього в загальній сумі сплачено на рахунок Приватного навчального закладу «Буковинський університет» 28000 грн.. З довідки №473 з Управління освіти Хотинської райдержадміністрації вбачається, що [PERSON] працює в будинку школярів та отримує дохід у вигляді заробітної плати. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до роз'яснень вкладених у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 185 СК участь в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що навчання у вищому навчальному закладі пов'язано з необхідністю розвитку здібностей [PERSON]. Доводи відповідача про те, що у нього не має матеріальної можливості понести вказані витрати суд вважає необґрунтованими та не можуть бути прийняті судом, оскільки це не позбавляє його обов'язку, визначеного ст. 185 СК України нести додаткові витрати на власну дитину. Суд враховує, що [PERSON] стала повнолітньою 03.05.2015 року і до цього часу відповідно до ст. 6 СК України вона може вважатися дитиною, а тому стягнення додаткових витрат понесених позивачем на доньку підлягають відшкодуванню відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути половину додаткових витрат понесених останньою на навчання доньки до її повноліття за навчальний період з 2012 по 2015 рік, що становить половину від витраченої суми 14000 гривень. Згідно з ч.1,2 ст.199 СК України, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд враховує стан здоров'я відповідача, який страждає на цукровий діабет та інші хвороби, працює має постійний заробіток та з огляду на викладене та приймаючи до уваги, що повнолітні діти відповідача, які продовжують навчання, потребують у зв'язку з цим матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплатити аліменти на утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання а тому суд дійшов висновку, що з нього слід стягнути аліменти в розмірі ? частини його доходу. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, суд вважає безпідставним, оскільки відповідач не підтвердив даний факт належними та допустимими доказами. Крім цього, батьки відповідача, як особи похилого віку, отримують пенсію. Доводи відповідача про відсутність у нього матеріальної можливості для надання своїм дітям допомоги, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач є працездатною особою. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01.08. 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору. В частині стягнення 800 грн. понесених витрат на оплату гуртожитку позивач не надала суду належні та допустимі докази їх оплати а тому суд вважає дані витрати не доведеними і в даній частині слід відмовити. На підставі ст.ст. 6,182, 184, 185, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: partial