Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтувала наступним чином. 26 листопада 2005 року вони з відповідачем - [PERSON], зареєстрували шлюб у виконкомі Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Від цього шлюбу вони мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказує на те, що вони не можуть порозумітися в силу занадто різних рис характеру, притаманних кожному з них. Між ними виникають постійні непорозуміння, вони не можуть знайти спільної мови якого б питання життя сім'ї це не стосувалося. Все вищевикладене призвело до неможливості спільного проживання, а подальше їх життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить як її інтересам, інтересам дітей, так і інтересам сім'ї в цілому. В даний час спільно господарства вони з чоловіком не ведуть, 6 місяців як проживають окремо один від одного, у нього з'явилась інша жінка. Отже, сім'я розпалась остаточно і зберегти її вже неможливо. Неодноразові спроби налагодити стосунки результатів не дають. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак про поважність причин неявки не повідомив суд. Ураховуючи те, що позивач не з'явилась в судове засідання, скориставшись своїм правом, що передбачене ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає неповажною, тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст.169, 197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №8 та видано свідоцтво про шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, дітей спільно не виховують, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть. Позивачка в своїй заяві, що направила в адресу суду не висловила наміру зберегти сім'ю, а відповідач проігнорував явку до суду, будучи належним чином повідомленим, що вказує на його небажання вживати будь -яких дій для збереження шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved