Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. У позовній заяві з посилається на те, що 23.04.2009 р. помер її батько [PERSON]. Окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом є її мати та дружина [PERSON] [PERSON]. У звязку із смертю батька відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається із ? частини квартири [ADDRESS] та із земельної ділянки площею 0.0588 га. в с/т «Кримське урочище» №303 на території Самарського району, кадастровий № 1210100000:09:519:0334. Після смерті батька вона звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, а мати відмовилась від даної спадщини, про що було посвідчено заяву. 01.03.2010 року Шостою ДДНК їй було видане свідоцтво про право на спадщину ВМР № 243032, реєстр 2-167 на ? частини квартири [ADDRESS]. На її звернення до Головного управління Держкомзему у м. Дніпропетровську вона отримала листа від 15.09.2011 року, згідно якому земельна ділянка № 303 площею 0,0588 га в садовому товаристві «Кримське урочище» належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.12.1996 року номер державної реєстрації № 1262. 29.01.2009 р. [PERSON] звернувся із заявою про виготовлення дублікату вищезазначеного державного акту взамін втраченого, але не встигнув його отримати у звязку із смертю. До даного листа було надано копію дублікату державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №040968, який не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Отримати оригінал дублікату зазначеного акту вона не має можливості, оскільки не є його власником. У відповідь на її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку державний нотаріус [PERSON] постановою від 23.11.2011 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу. Право власності на зазначену земельну ділянку за померлим виникло на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.12.1996 року, номер державної реєстрації № 1262. Проте померлий за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ№040968 та отримати його не встиг, що неможливо і для мене. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га для ведення садівництва, яка розташована в садовому товаристві «Кримське урочище» № 303 на території Самарського району, кадастровий номер 1210100000:09:519:0334 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.2-4). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити (а.с.47). Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори надала суду пояснення в яких зазначила, що заперечень проти позовних вимог не має, просили розглядати справу без їх участі (а.с.48). Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з \~наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії I-АЛ №346154 від 23 липня 1961 року (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], яка народилася 09 грудня 1963 року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) З 30 серпня 1986 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІII-КИ № 449055 від 30 серпня 1986 року, актовий запис 797 (а.с.10). Згідно листа з Управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області підтверджується те, що 29 січня 2009 року [PERSON] звертався із заявою про виготовлення дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №040968, але не встигнув його отримати у звязку зі смертю, а також до листа додається копія державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0588 га, яка знаходиться за адресою: садове товариство «Кримське урочище» № 303 на території Самарського району м. Дніпропетровська на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1339 від 26.09.1996 року. (а.с.14-15). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 23 квітня 2009 року у віці 70 років, про що в книзі реєстрації смертей 30 квітня 2009 року було проблемо відповідний актовий запис №577, свідоцтво видане 30 квітня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.8). На праві власності ? частка квартири [ADDRESS] належиться [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). Постановою державного нотаріуса [PERSON] Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у с/т «Кримське урочище» м. Дніпропетровська після смерті [PERSON]Н, померлого 23 квітня 2009 року, в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правововстановлювальні документи на спадкове майно (а.с.17). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] до смерті був власником земельної ділянки розташованої с/т «Кримське урочище» № 303 в Самарському районі м. Дніпропетровська, однак державний акт він втратив. 29.01.2009 року [PERSON] звернувся до Управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для отримання дублікату вищезазначеного державного акту, але у звязку із смертю 23.04.2009 року не встиг отримати дублікат державного акту. Після смерті [PERSON] для його доньки [PERSON] та дружини [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. [PERSON] відмовилася від спадщини, а донька [PERSON] отримала спадщину (а.с. 50-63). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а також той з подружжя, який його пережив. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. \~\~ Відповідно до положень частини 1 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки знайшла своє підтвердження наявність у спадкодавця права власності на земельну ділянку, позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, то її вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved