Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість перед АТ «Луганськгаз» за постачання природного газу в сумі 6570,18 грн. та заборгованість за розподіл природного газу в сумі 2936,04 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що має у власності літню кухню за адресою: [ADDRESS] , та є побутовим споживачем послуг з постачання та розподілу природного газу. 03.07.2017 в належній позивачу літній кухні було припинено постачання природного газу з причин виникнення заборгованості. Судовим наказом Новопсковського районного суду Луганської області від 22.12.2017 з позивача було стягнуто суму заборгованості у розмірі 5550,11 грн. На момент виникнення заборгованості та відключення від газопостачання за вищевказаною адресою без оформлення договору оренди житла проживала донька позивача [PERSON] 14.08.2018 після сплати позивачем заборгованості було здійснено відновлення постачання природного газу до належного їй приміщення літньої кухні. Після цього позивач уклала з відповідачем договір оренди житла від 17.08.2018, відповідно до якого надала у тимчасове користування будинок за адресою: [ADDRESS] , своїй доньці [PERSON] . Відповідно до п. 5.2 договору оплату за комунальні послуги здійснює орендар. 23.09.2020 відбулося повторне відключення постачання природного газу до домоволодіння позивача у зв`язку з заборгованістю з постачання природного газу у сумі 6570,18 грн. та заборгованостю з розподілу природного газу у сумі 1312,62 грн. станом на 23.09.2020. Відповідач відверто ігнорує прохання позивача сплатити заборгованість за газопостачання та розподіл природного газу. На даний час заборгованість за постачання природного газу складає 6570,18 грн., за послуги з розподілу природного газу 2936,04 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 21.10.2021. 21.10.2021 розгляд справи відкладено до 06.12.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, зазначила, що відповідач їй не заборгувала кошти, вона повинна заплатити АТ «Луганськгаз». Позивач зазначила, що подала позов на випередження. Вказану заборгованість позивач не сплачувала, ця заборгованість виникла перед АТ «Луганськгаз». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч.5 ст.206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем з підстав, викладених нижче. Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.1997 затверджено мирову угоду, відповідно до якої визнано право власності на 1/3 частину домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визнано право власності на літню кухню за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Згідно із технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS] , власниками домоволодіння за зазначеною адресою є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживача, [PERSON] 01.07.2020 приєдналася до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, адреса об`єкта постачання природного газу: [ADDRESS] . Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) [PERSON] 09.06.2020 приєдналася до умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, адреса об`єкта розподілу природного газу: [ADDRESS] . Згідно із контрольним журналом використання природного газу 23.09.2020 за адресою: [ADDRESS] , зупинено постачання природного газу у зв`язку з заборгованістю, що також підтверджується актом від 23.09.2020, складеним представниками АТ «Луганськгаз» Котовим В.В. та Іщенко В.В . Відповідно до листа Новопсковського МРУЕГГ філії АТ «Луганськгаз» за вих. № 040109/П-61 від 30.06.2021 по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за [PERSON] , у серпні 2018 року здійснено пуск газу після сплати заборгованості. У вересні 2020 року здійснено відключення від системи газопостачання за борги у сумі 6570,18 грн. Заборгованість за послуги з розподілу природного газу на 23.09.2020 складає 1312,62 грн. Станом на 01.07.2021 заборгованість за послуги з розподілу природного газу складає 2936,04 грн. Згідно із Договором оренди від 17.08.2018 (далі-Договір) орендодавець [PERSON] , з одного боку, та орендатор [PERSON] , з іншого боку, уклали даний договір. Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець здає, а орендатор приймає у тимчасове користування будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 5.2 Договору оплату за комунальні послуги здійснює орендатор. Даний договір посвідчено 17.08.2018 старостою Осинівського старостинського округу Новопсковської селищної ради М.Є. Хімічем, зареєстровано в реєстрі № 1-129. Відповідно до виписки з погосподарської книги Осинівської сільської ради за 2011-2015 роки та Новопсковської селищної ради за 2016-2020, 2021-2025 роки за адресою [ADDRESS] зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , правнук - [PERSON] , [INFO] , правнука- [PERSON] , [INFO] . Згідно із судовим наказом Новопсковського районного суду Луганської області від 22.12.2017 з боржника [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» філії Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 5550,11 грн. Відповідно до постанови № 55876203 про закінчення виконавчого провадження від 30.11.2018 борг у розмірі 5550,11 грн. сплачено у повному обсязі. Позивач вважає, що у відповідача існує заборгованість у сумі 9506,22 грн. за послуги з постачання та розподілу природного газу. Вказану заборгованість, на думку позивача, відповідач повинна сплатити останній для подальшої сплати цих коштів АТ «Луганськгаз». Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З ч.1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Як вбачається з матеріалів справи, по особовому рахунку позивача № [NUMBER] станом на 23.09.2020 рахується заборгованість за постачання природного газу у розмірі 6570,18 грн. та за послуги розподілу природного газу у сумі 2936,04 грн. станом на 01.07.2021. Позивач у позові просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість перед АТ «Луганськгаз» у вищезазначених сумах. В той же час у судовому засіданні позивач визнала, що відповідач кошти їй не винна, а наявну заборгованість остання повинна сплатити АТ «Луганськгаз». Крім того зазначила, що позов подала до того, як постачальник заявить вимогу про стягнення заборгованості. За ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач обґрунтовувала свій позов тим, що відповідач, яка є наймачем належного позивачу житла, не сплачує послуг за постачання та розподіл природного газу, у результаті чого виникла заборгованість та припинено постачання природного газу, а тому на її користь відповідачу належить сплатити наявну заборгованість. Позивач не надала доказів того, що вона сплатила кошти за газопостачання та розподіл природного газу внаслідок споживання цих послуг відповідачем, а тому має право їх стягувати з відповідача на свою користь. Натомість зазначила у судовому засіданні, що дані кошти слід сплатити саме на користь АТ «Луганськгаз». Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги. Як визнано самим позивачем у судовому засіданні вона не має права на ці кошти, оскільки вказану заборгованість як власник майна вона не сплачувала, кошти слід сплатити саме на користь АТ «Луганськгаз». Укладений сторонами договір оренди також не містить умов договору, що комунальні послуги сплачуються орендарем на користь орендодавця. За таких обставин, у цій справі право вимоги не належить позивачу, а отже вона не є належним позивачем у справі і тому з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed