Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтовує наступним. Сторони перебували в шлюбі з 24.10.1997 року до 24.05.2011 року. До 2010 року відповідач проживав та був зареєстрований у квартирі, яка належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. На момент подання позовної заяви відповідач не проживає у вказаній квартирі більше трьох років. Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку, позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, яким він обґрунтований, підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені у позові. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 24.10.1997 року по 24.05.2011 року, що підтверджується рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 24.05.2011 року в справі №2-373/2012. Під час шлюбу позивач набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30.10.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.2007 №16541771. Згідно довідки Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області від 25.12.2014, довідки ПП «Чайка» від 16.12.2014 №528, відповідач зареєстрований за адресою спірної квартири. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Судом встановлено, що квартира в якій зареєстровані сторони не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю позивача, відповідно до ст.57 Сімейного кодексу України. В зв'язку з чим, суд зобов'язаний усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення відповідача.

Outcome: approved