Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської радита просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, факт прийняття спадщини та визнати право власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 2,79 гектара, розташованої на території Кілійської міської ради Одеської області, переданої у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26.06.1998 р. №69, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 019875. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] залишилася позивач та її сестри [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Батько [PERSON] помер до смерті матері, а саме [INFO] . Ще за життя батьків було прийнято рішення про порядок розподілу їх майна між ними, сестрами, та було вирішено, що позивач отримує вказану земельну ділянку після смерті її матері. Сестри позивача [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини, що залишилася після смерті матері, на користь позивача. Спадщину після смерті матері позивач прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, ще за життя матері позивач почала користуватися зазначеною земельною ділянкою та продовжує користуватися нею до цього часу, займаючись особистим селянським господарством, в її володінні знаходиться вказаний Державний акт на право приватної власності на землю. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем. В останні роки перед смертю спадкодавець хворіла, у зв`язку з чим, починаючи з 2013 року позивач почала постійно проживати спільно з матір`ю до моменту смерті. Протягом зазначеного строку позивач не заявляла відмову від спадщини. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі у позивача немає можливості з огляду на існуючи помилки в написанні по батькові матері у правовстановлюючому документі - державному акті на право приватної власності на землю. Так, у свідоцтві про смерть матері та в інших її документах по батькові матері записане як « [PERSON] », тоді як у державному акті на право приватної власності на землю воно значиться як « [PERSON] ». Виправити зазначену помилку в написанні по батькові матері позивача іншим шляхом, ніж в судовому порядку, у неї немає можливості, у зв`язку зі смертю матері, якій і належала земельна ділянка. Позивач надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. У разі неявки відповідача, просила розглянути справу заочно. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] надали заяви за якими просили суд розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують повністю. У разі неявки відповідача, просили розглянути справу заочно. Представник відповідача Кілійської міської радиповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.05.1972 в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 137 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 09.11.1991 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 09.11.1991 року, актовий запис № 178. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.04.1968 в м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 108 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 23.05.1992 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 23.05.1992 року, актовий запис № 80. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2015 р., Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 575, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.03.2005 р., Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 105, [PERSON] , помер [INFO] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 019875, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26 червня 1998 року № 69, вбачається, що [PERSON] передано земельну ділянку площею 2,79 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно акту депутата Кілійської міської ради від 30.09.2019 р. [PERSON] , [INFO] /прописана [ADDRESS]/ з 2013 р. до моменту смерті [INFO] мешкала разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою - [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційного листа від 03.10.2019 р. № 428/01-16, приватний нотаріус Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснила, що оскільки пропущено строк про прийняття спадщини, треба звертатися до суду з вирішенням зазначеного питання. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57783646 від 03.10.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , яка померла [INFO] та встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє зазначені вимоги. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved