Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду за наступними підставами: [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] , згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12.08.1966 року та свідоцтва про забудову садиби у сільських населених пунктах, була виділена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] та надана згода на будівництво будинку. Згідно рішення Володарської селищної ради № 90.5 від 24.12.1980 року та акту прийомки будинку, було закінчено будівництво будинку [ADDRESS] та за [PERSON] було визнано право власності на будинок [ADDRESS] , а також було запропоновано звернутись до міськінвентарбюро за видачею свідоцтва про право власності. Все життя [PERSON] проживав у зазначеному будинку. Померлий заповіту не залишив. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок і тому позивачка позбавлена права прийняти спірний будинок у спадщину нотаріально і вимушена звертатися до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на це домоволодіння яке згідно зміненої нумерації є [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та суду пояснила, що батько за життя побудував будинок [ADDRESS] , який здав в експлуатацію, але не зареєстрував права власності на нього. В будинку мешкав до дня своєї смерті, тобто до [INFO] батько помер. Після його смерті позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом і їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна та було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Просить позов задовольнити, тому що будинок фактично належав батьку на день його смерті, а тому входив до складу спадщини. Представник позивача за договором про надання юридичних послуг [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Нікольської селищної ради Володарського району Донецької області засідання не з`явився, однак надав до суду заперечення в якому зазначив, що позивачем в поданій заяві не зазначено жодних підстав з яких вбачається, що Нікольська селищна рада є відповідачем по справі, а саме не зазначено чи подавалась селищною радою заява про визнання права власності на зазначене домоволодіння. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тесівською сільською радою Острожського району Рівненської області від 27.07.1973 року встановлено, що дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Володарського РУЮ Донецької області від 09.06.1957 року, зазначений [PERSON] , а тому позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12.08.1966 року та свідоцтва про забудову садиби у сільських населених пунктах виданого на ім`я [PERSON] була виділена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] та надана згода на будівництво будинку, площею 29,1 кв.м. Відповідно до акту прийомки індивідуального домоволодіння від 24.12.1980 року встановлено, що будівництво будинку [ADDRESS] закінчено [PERSON] в грудні 1967 року . Згідно рішення Володарської селищної ради № 90.5 від 24.12.1980 року за [PERSON] було визнано право власності на будинок [ADDRESS] та було запропоновано звернутись до міськінвентарбюро за видачею свідоцтва про право власності. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки Нікольської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , який помер [INFO] була заведена нотаріальна справа 151/2016 від 25.06.2015 року на підставі заяви про прийняття спадщини за законом гр. [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, а тому позивачка має право на звернення до суду із зазначеним позовом для встановлення свого права в судовому порядку. Згідно відповіді Державного архіву Донецької області № 01-24/17 від 01.06.2016 року, на запит адвоката про витребування копії рішення Володарської селищної ради про зміну в 1966-1968 р.р. [ADDRESS] на [ADDRESS] та про зміну нумерації будинків по [ADDRESS] , встановлено, що архів не може надати витребуване рішення, тому що архів призупинив діяльність по використанню документів з 08.12.2014 року у зв`язку з тим, що документи державного архіву залишились в м. Донецьку на території не підконтрольній органам державної влади України. Враховуючи, що позивач не може письмовими доказами підтвердити адміністративні зміни щодо перейменування вулиці та номеру будинку на момент його здачі в експлуатацію, тому що згідно довідки Державного архіву Донецької області зазначена інформація перебуває на тимчасово окупованій території України у м. Донецьку, суд вважає доведеним наявність перейменування адреси будинку з моменти забудови з [ADDRESS] , на підставі показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] і в судовому засідання підтвердили факт належності [PERSON] будинку [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.1216, 1218 ЦК України в редакції 2004 року спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вирішуючи питання чи входить спірний будинок до складу спадщини після смерті [PERSON] , суд виходить із того, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. На підставі викладеного судом встановлено, що будівництво [PERSON] спірного житлового будинку відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР). Будинок у встановленому порядку був заданий в експлуатацію і селищна рада визнала за [PERSON] право власності на цей будинок. Незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на будинок, суд вважає, що за життя спадкодавець набув право власності на збудований ним будинок, проживав в ньому по день смерті, а тому слід вважати спадкоємцем майна [PERSON] - [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку про те, що спірний житловий будинок є об`єктом спадщини і позивач має право на його спадкування спадкоємець 1 черги, але позбавлена права реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку , а тому у суду є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування.

Outcome: approved