Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому зазначила наступне. 06.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утримані, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно та не у достатньому розмірі, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки усіх доходів відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2020 року за клопотанням позивача витребувано з Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків відносно [PERSON] , за період з жовтня 2020 року по теперішній час. 10.12.2020 року на адресу суду надійшов лист від Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про неможливість виконання ухвали суду, оскільки згідно Регламенту комп`ютерної обробки податкової звітності, звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншої звітності в органах ДФС, затвердженого Наказом ДФС України від 04.08.2017 року №515, дані податкового розрахунку за ф.№1ДФ за 4 квартал 2020 року до електронних баз звітності не вносились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, відзиву до позовної заяви суду не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №424. Син, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №2304-5000151734 від 24.03.2019 року. За вказаною адресою також мешкає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №2304-5000151734 від 24.03.2019 року. Матеріальну допомогу\~на утримання\~сина відповідач\~надає не\~регулярно та\~не у\~достатньому розмірі, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Згідно зі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, співмірно з обставинами справи, повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведеною нормою закону встановлено два визначення мінімального розміру аліментів: мінімальний гарантований державою розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку платника аліментів. Будь-яких інших доказів на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати ним мінімального рекомендованого розміру аліментів позивачем не подано. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню в частині визначення мінімального розміру аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом його визначення у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial