Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до Новоодеського районного суду Миколавської області з позовом до Фермерського господарства «Будак С.М.» (далі - ФГ «Будак С.М.») про повернення земельної ділянки власнику у зв`язку зі спливом строку користування земельною ділянкою. На обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2015 року, їй на праві власності належить земельна ділянка площею 7,64 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Новоодеського (тепер Миколаївського) району Миколаївської області. 01 лютого 2005 року між [PERSON] та відповідачем ФГ «Будак С.М.» було укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого [PERSON] передав в оренду відповідачу вищевказану земельну ділянку строком на 16 років. Після смерті [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку перейшло до [PERSON] , а згодом - до позивача. Не бажаючи пролонгації вищевказаного договору оренди землі, строк дії якого закінчувався 01.02.2021 року, позивач 20.01.2021 року звернулася до відповідача з письмовим повідомленням про вищевказану обставину та про повернення їй земельної ділянки, так як закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки. На повідомлення позивача відповідач дав відповідь про те, що земельна ділянка, яку відповідач орендує у позивача, оброблена відповідачем і засіяна, строк закінчення збирання врожаю на орендованій земельній ділянці 31.07.2021 року. З посиланням на те, що строк дії договору оренди землі б/н від 01.02.2005 року закінчився 01.02.2021 року, і сам договір не містить домовленостей сторін про будь-яку пролонгацію, у тому числі з наявністю посівів на дату закінчення дії договору та про наявність у договорі чіткої умови про те, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав в оренду, позивач просить суд зобов`язати ФГ «Будак С.М.» повернути їй земельну ділянку кадастровий номер 4824883700:12:000:0030 загальною площею 7,64 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Новоодеського (тепер Миколаївського) району Миколаївської області та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує, просить суд задовільнити їх у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав повністю, зазначивши про те, що 16.07.2021 року між сторонами було підписано угоду про розірвання договору оренди землі б/н від 01.02.2005 року та виплачено позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021 рік, на підтвердження чого було надано відповідні письмові докази, та просив суд справу слухати за їх х відповідачем відсутності. Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільностіїх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 лютого 2005 року між [PERSON] , який був власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4824883700:12:000:0030 загальною площею 7,64 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Новоодеського (тепер Миколаївського) району Миколаївської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого на підставі 16 сесії 23 скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів від 04.10.2001 р. за № 6, виданого 28.12.2001 року та відповідачем ФГ «Будак С.М.» було укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого [PERSON] передав в оренду відповідачу земельну ділянку строком на 16 років в платне строкове користування (п.8 Договору), про що було складено Акт передачі та прийому земельної ділянки від 01.03.2005 року, що є додатком №1 до зазначеного договору оренди земельної ділянки. 13.12.2010 року вищевказану земельну ділянку після смерті [INFO] [PERSON] успадкував [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2010 р. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2015 року, вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , успадкувала позивач, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 37211227 від 07.05.2015 р. У відповідності до копії договору оренди землі б/н від 01.02.2005 р., даний договір закінчився 01.02.2021 року. Відповідно до п. 21 договору оренди землі б/н від 01.02.2005 р., після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав в оренду, а відповідно до п. 36 договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено. Не бажаючи пролонгації вищевказаного договору оренди землі, строк дії якого закінчувався 01.02.2021 року, позивач 20.01.2021 року через засоби поштового зв`язку звернулася до відповідача з письмовим повідомленням про вищевказану обставину та про повернення їй земельної ділянки, так як закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки, що підтверджено дослідженими письмовими доказами. Незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови договору оренди землі, позивач жодної відповіді та акту приймання - передачі (повернення) земельної ділянки не отримала. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно з договором оренди землі б/н від 01.02.2005 року, [PERSON] , передав вищевказану земельну ділянку в оренду відповідачу на 16 строком років. Договір оренди зареєстрований у встановленому законом порядку, строк дії даного договору оренди землі закінчився 01.02.2021 року та в силу приписів ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», є припиненим за закінченням строку, на який його було укладено, що відповідає та кореспондується із п.п.8, 36. укладеного договору оренди землі. Виходячи зі змісту заяви відповідача по суті, той визнав позовні вимоги позивача, яка є спадкоємцем після смерті попереднього власника земельної ділянки [PERSON] , та надав відповідні докази того, що 16.07.2021 року між сторонами було підписано угоду про розірвання договору оренди землі б/н від 01.02.2005 року та виплачено позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021 рік. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Фермерського господарства «Будак С.М.» про повернення земельної ділянки слід задовольнити у зв`язку з вищевказаними встановленими в судовому засіданні обставинами. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 908,00 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 454 грн. 00 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved