Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до районного суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнила, та просить визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Позов мотивований тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного автомобіля. 22.02.2017 р. позивачка звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на вказаний автомобіль, однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що позивачем не було надано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на рухоме майно. Вказала, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було втрачено 22.09.2012 року, з приводу чого було подано заяву до Подільського УП ГУНП в м. Києві, які повідомили, що в ході розшукових заходів встановити місцезнаходження документів не виявилось можливим. В зв'язку з неможливістю оформлення своїх спадкових прав у нотаріуса позивач вимушена звернутися з позовом про їх захист у судовому порядку. До початку судового засідання від позивачки та її представника надійшли заяви, в яких вони позов підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заперечення, в яких просив розглядати справу у його відсутність та прийняти рішення у встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, поштою надіслали до суду заяви, в яких розгляд справи просили проводити за їх відсутності та не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві [INFO] року, актовий запис № 274, заповіту померлий не залишив. Позивач [PERSON] та відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги, як дружина та діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1218 ЦК України після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді автомобіля [NUMBER]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії спадкової справи № 1071/5/16, наданої Чотирнадцятою Київської державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за законом 16.02.2015 р. звернулась позивачка, як дружина померлого, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], як діти спадкодавця. Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. від 23.02.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний автомобіль, у зв'язку з тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це рухоме майно. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2010 року, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач по справі не оформила спадщину у нотаріальній конторі, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль [NUMBER] було втрачено 22.09.2012 року, з приводу чого було подано заяву до Подільського УП ГУНП в м. Києві. Листом від 06.20.2016 р. Подільське УП ГУНП в м. Києві повідомило, що в ході розшукових заходів встановити місцезнаходження документів не виявилось можливим. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.1 6 ч. 2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд бере до уваги, що інтереси [PERSON] та [PERSON], як дітей спадкодавця у разі задоволення позову не будуть порушені, оскільки останні не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки. Згідно наданого стороною позивача витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05.10.2017 р., щодо вищевказаний спірний автомобіль під забороною або обтяженням не пурубуває. З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки позивач подала заяву про прийняття спадщини, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» були витребуванні всі необхідні відомості та документи для вчинення нотаріальної дії, в зв'язку з чим судом достовірно встановлено, що позивач позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Крім того, позивачка просила повернути помилкового сплачену нею при подачі позову суму судового збору у розмірі 1280,0 грн., оскільки вона згідно п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ групи, звільняється від сплати судового збору. Як вбачається з квитанцій, які долучені до матеріалів справи, позивачем 14.03.2017 року було сплачено 640,0 грн. (платіж № 514 через поштове відділення № 71 ПАТ «Укрпошта») та 03.05.2017 р. - 640,0 грн. (квитанція № 0.0.757659538.1 через Куринівське відділення Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк»). Згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору, сплачену нею суду судового збору у розмірі 1280,0 грн. слід їй повернути. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 328, 392, 1261, 1267, 1268, 1267, 1270 ЦК України,

Outcome: approved