Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року, посилаючись на те, що вона не знала про смерть батька, що позбавило її можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини . В судове засідання позивач не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач [PERSON] до 2005 року постійно опікувалась батьком, надаючи йому необхідну допомогу, оскільки він постійно хворів. Проте з 2006 року у зв»язку з неприязними відносинами із новою сім»єю останнього спілкувались періодично, вітаючи одне одного зі святами. Оскільки батько позивача не хотів, щоб про їх стосунки знала нова його сім»я телефонував доньці першим. Про смерть [PERSON] позивача [PERSON] не повідомили, у зв»язку з чим вона пропустила строк на прийняття спадщини та просить суд визнати причини пропуску строку поважними і визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON],[PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, подали заперечення, які підтримали, пояснивши, що причини з яких [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини не є поважними, а отже відсутні підстави для визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини. Вважають, що позивач самоусунулась від виконання своїх обов»язків щодо батька, перешкод у спілкуванні з ним їй ніхто не чинив. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних міркувань. [INFO] року помер [PERSON], даний факт визнаний сторонами, а отже доказуванню згідно вимог ст.. 61 не підлягає. [PERSON] [INFO] є його донькою, що стверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження позивача. Як вбачається із листа Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 08.11.2013 року [PERSON] було повідомлено про смерть [PERSON] та запропоновано з»явитись до ДНК для з»ясування кола спадкоємців. Відповідно до заповіту [PERSON] який складений 06 липня 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] [PERSON] заповів усе належне йому майно та майнові права, на які він матиме право на день смерті. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Таким чином, для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач повинен довести поважність причини пропуску строку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі змістом інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Необізнаність позивача про смерть батька, на думку суду, не є обєктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини у розумінні положень ст. 1272 ЦК України. Позивач, всупереч вимогам ст.. 202,203 Сімейного Кодексу України, знаючи про важкий стан здоров»я батька протягом тривалого часу не цікавилась його життям, умовами його проживання, достатністю та вчасністю надання йому допомоги. Беззаперечних доказів того, що позивач бажала, а їй у цьому створювали перешкоди, спілкуватись із батьком [PERSON] не надано, та в ході судового розгляду не встановлено. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] вказали, що позивач не цікавилась станом здоров»я батька, не спілкувалась з ним тривалий час. Після його смерті вони не змогли її розшукати, оскільки жодних контактних даних позивача вони не мали. З огляду на викладене та ненадання позивачем безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed