Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначила, що з 23.02.2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинено з листопада 2012 року, і з цього часу сторони хоча і проживають разом, але спільне господарство не ведуть. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Діти проживають з позивачем, і знаходяться на її утриманні. Коштів на утримання дітей у позивача не вистачає, позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача, який працює і має можливість надавати таку допомогу. Тому, позивач звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності (а.с.11). Відповідач у судове засідання не зявився, суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.13). Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2001 року (а.с.3). Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з листопада 2012 року, і з цього часу сторони хоча і проживають разом, але спільне господарство не ведуть. (а.с.1). Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач (а.с.3а-4) Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.12). Коштів на утримання дітей у позивача не вистачає, позивач потребує матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідача (а.с.1). Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає (а.с.1). Відповідач працює УКТРО ЦРО-2 слюсар-ремонтник, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дітей позивачу не надає. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною повноліття ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання трьох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки його заробітку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.01.2014 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved