Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] помер її дідо [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на зазначений вище житловий будинок. Разом з дідом до дня смерті проживали та продовжують проживати по даний час її батьки: [PERSON] та [PERSON] Таким чином, батько своїм проживанням прийняв спадщину, але відмовився від такої на користь позивачки. Однак, у неї виникли перешкоди в прийнятті спадщини та оформленні права власності на це майно, оскільки вона пропустила відповідний строк. З огляду на те, що її батько фактично прийняв спадщину, вважає, що доцільно не продовжувати строк для подання заяви про прийняття спадщини, а визнати за нею право власності. Представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. В обґрунтування навели обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не прибув. Подав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та справу просить слухати у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши представників позивача, дослідивши докази по справі, суд позов відхиляє з наступних підстав. З технічного паспорта вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, кухні, трьох коридорів та кладової кімнати. Загальна площа будинку становить 66,2м2, житлова - 48,0м2. Згідно свідоцтва від 26.09.1988р., вищевказане будинковолодіння належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] та яке належить останньому на праві власності. Із свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] Згідно довідки №459 від 23.07.2014р., разом з [PERSON] були зареєстровані та проживали з 09.02.1971р. і до дня його смерті: син [PERSON] та невістка [PERSON] Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується відповідним свідоцтвом. Згідно заяви від 16.07.2014р., [PERSON] відмовився від спадкового майна після смерті [PERSON] на користь своєї дочки - позивачки [PERSON] Статтею ст.120 ЦК Української РСР (1963р.), який діяв на момент виникнення правовідносин, регламентовано, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Із зазначеного випливає, що майно колгоспного двору визнається спільною сумісною власністю всіх членів двору, без визначення частки кожного члена двору. Такі частки членів можуть бути визначені лише при поділі та виділенні майна колгоспного двору. В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995р. роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили прав на частку в його майні. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] в спірному будинковолодінні залишилися проживати батько та мати позивачки, які були членами даного колгоспного двору, а тому, спірне господарство на даний час перебуває у їх власності. За таких підстав, покликання позивачки на те, що її батьки відмовилися від спадкування від своїх часток на її користь не заслуговують на увагу. Крім того, Цивільним кодексом Української РСР не передбачено спадкування часток у колгоспному дворі. Таким, чином даний позов є без підставним та спрямованим на набуття позивачкою права власності, шляхом ухилення від сплати державного мита, податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають справлянню у випадку набуття нею права власності на спірне майно в загальному порядку через нотаріальну контору.

Outcome: dismissed