Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача, посилаючись на те, що 10 червня 2006 року, позивач уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони по справі мають двох спільних, неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне життя між сторонами по справі не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого між подружжям відбувалися сварки, які призвели до того, що позивач з відповідачем стали чужими людьми. Подружні відносини між подружжям припинились з 02 березня 2019 року, спільне господарство між сторонами по справі не ведеться. По домовленості між сторонами, діти проживатимуть з позивачем, але вона також бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, тому позивач змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згоден (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 10 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 47 (а.с. 2). Сторони по справі мають двох спільних, неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 144 та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 910 (а.с. 7-8). Відповідно до акту складеного, підписаного депутатом Біляївської міської ради Бондаренко С.О. та жителями м. Біляївка: [PERSON] , [PERSON] від 01.05.2019 року, вбачається, що діти проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утримані (а.с. 9). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 1406 від 02.05.2019 року, сторони по справі та їх діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зі слів заявника - [PERSON] разом з сім`єю не проживає (а.с. 10). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін по справі, з урахуванням вищевказаного та визнанням відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 3000,00 гривень щомісячно на двох дітей, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач має офіційну роботу та стабільний заробіток, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на двох дітей щомісяця, але до повноліття старшої дитини, потім суд вважає за необхідне стягувати з позивача аліменти у розмірі 1500,00 гривень щомісячно на утримання дочки, до її повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітніх дітей, зобов`язаний сплачувати на їх утримання аліменти в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття - сина - [PERSON] , [INFO] , а потім відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON] . Зазначений розмір аліментів суд не вважає надмірним з урахуванням цінових реалій сьогодення. Суму щомісячного доходу, відповідач суду не повідомив. Суд також бере до уваги, що основний тягар піклування несе особа з якою мешкають діти, в зазначеному випадку мати. Це й щоденне піклування, це й виховання та інша поряд з матеріальними витратами щоденна турбота. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial