Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що їй стало відомо про те, що відповідач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації належної їй земельної ділянки площею 0,0752 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER], оскільки він вважає, що позивач не є належним власником земельної ділянки. У зв'язку з наведеним просить визнати її добросовісним набувачем земельної ділянки площею 0,0752 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER], придбаної на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 березня 2016 року. У судове засідання з'явились представник позивача, відповідач та його представники. Третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 42). Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представники заперечили щодо задоволення позову та пояснили, що з огляду на положення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, діючим на даний час цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання особи добросовісним набувачем. Зазначили, що вказана позовна вимога повинна заявлятись лише разом з вимогами про витребування майна. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2016 року позивач прийняла у власність (купила) земельну ділянку площею 0,0752 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER] (а.с. 7-10). З інформаційної довідки № 55593229 від 21 березня 2016 року право власності на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13791918 (а.с. 11-12). Встановлено, що 17 липня 2017 року [PERSON] було залучено в якості співвідповідача в справі за позовом [PERSON] до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON], Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області про визнання незаконним і скасування рішення, оскільки їй належить спірна земельна ділянка в даній справі (а.с. 13-16). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 ЦК України). Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ч. 5 ст. 12 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем, при зверненні до суду з позовом про визнання її добросовісним набувачем було обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки він не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів та не є ефективним засобом захисту, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна, що також було роз'яснено в п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5, а тому, на переконання суду, в задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено.

Outcome: dismissed