Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 09.12.2012 р. помер її брат [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на майно земельну ділянку площею 1,5235 га, що розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Спадкоємці першої черги відсутні. Позивач як сестра спадкодавця є спадкоємцем другої черги. Це підтверджується свідоцтвом про народження спадкодавця та позивача, а також свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. 16.06.2016 р. позивач звернулась до нотаріуса, яким було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що позивач пропустила 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач вказує, що заяв про відмову прийняття спадщини не подавала, вважає, що прийняла спадщину оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Причиною неподання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк вказує, що не їй було невідомо про наявність спадкового майна, втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також місце проживання позивача в зоні проведення АТО. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду пояснення аналогічні вищевикладеним, додатково пояснила, що не знала про наявність у брата земельної ділянки на момент його смерті 09.12.2012 року, а дізналась про це лише у серпні 2013 року, коли отримала зерно за оренду земельної ділянки. Також повідомила суду, що часто хворіє, проживає в районі проведення АТО, але зі сторони, яка контролюється українською владою. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи відділу держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що в задоволені позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер 09 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 478059, виданим Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області від 10 грудня 2012 року, актовий запис № 38 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,5235 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Райпільської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 071693 (а.с. 11). Згідно копій свідоцтв про народження позивача та спадкодавця, а також свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] (а.с. 15-17). Згідно копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 43748827 від 29.04.2016 року, приватним нотаріусом [PERSON] 29.04.2016 року було проведено реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 09.12.2012 р. (а.с. 13) Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2016 року, виданою приватним нотаріусом [PERSON], визначено, що [PERSON] звернулась до нотаріуса 29.04.2016 року із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] пропустила встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, та нею не подані правовстановлюючі документи, підтверджуючі склад спадкового майна, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 18). З вказаної постанови від 16.06.2016 року вбачається, що сестра спадкодавця та позивачки [PERSON] подала до нотаріуса заяву про неприйняття спадщини. Враховуючи викладене, позивач і звернулася до суду із даним позовом. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Розглядаючи справу суд, дійшов висновку, якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про наявність спадкового майна, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] проживав у [INFO], а позивач [PERSON] в с.Катеринівка вул. Садова, 17, Марїнського району Донецької області, де проживає по теперішній час. У звязку з цим, позивач на виконання вимог ст. 1269 ЦК України мала подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. \~(правова позиція, висловлена Верховним Судом України в рішенні № 6-85цс12 від 26.09.2012 року). Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] своєчасно спадщину не прийняла через те, що не знала, що земельна ділянка площею 1, 5235 га, розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, належала її брату, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно з пунктом 24 постанови ПленумуВерховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Суд критично ставиться до посилань позивачки [PERSON] щодо поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, таких як необізнаність особи про наявність спадкового майна, оскільки в судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилась 09.12.2012 року після смерті [PERSON] Жодних дій щодо прийняття спадщини з моменту її відкриття позивачем зроблено не було. Позивачу стало відомо про наявність спадкового майна вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, а саме у серпні 2013 року, як вказала сама [PERSON] у судовому засіданні. Та, незважаючи на це, позивачем з серпня 2013 року по 29 квітня 2016 року (день відкриття спадкової справи приватним нотаріусом [PERSON], а.с.13), тобто на протязі більше ніж 2-х років 6 місяців, також без поважних причин не здійснювались дії щодо прийняття спадщини. Також посилання позивача на проживання в зоні проведення АТО не можуть слугувати належними доказами поважності причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки спадщина відкрилась після смерті [PERSON] 09.12.2012 року. Згідно Указу Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, а також Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII, початком проведення АТО є 14.04.2014 року, а шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 09.12.2012 року, сплинув ще 10.06.2013 року, тобто майже за рік до початку проведення АТО. Також, суд критично ставиться до пояснень у судовому засіданні позивачки про те, що вона часто хворіє, оскільки суду не надано жодних доказів щодо підтвердження вказаних фактів. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 60 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, у ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами, що до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася з поважних причин. Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення вимог позивача в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини, то вимоги позивача в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed