Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 15.06.2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, спадщину фактично прийняла, сплачує комунальні послуги. Тому звернулась до державної нотаріальної контори із заявою для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом, але постановою державного нотаріуса від 30.06.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві, які після смерті батька вона не знайшла. Просить суд, визнати за нею право на спадок за законом квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м., що належить її померлому батькові [PERSON], який помер 15 червня 2014 року, на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 серпня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за номером 2087 та договору про розподіл спадкового майна від 25 серпня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за номером 2090 та в бюро технічної інвентаризації м.Селидове 04.09.2006 року, номер запису 3303 в книзі 38. Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності за законом від 25 серпня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за номером 2087 та договору про розподіл спадкового майна від 25 серпня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за номером 2090 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м.(а.с.10-11), що також підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Селидове( а.с.12,15), технічним паспортом(а.с.13-14). [PERSON] помер 15 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 820813, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області(а.с.8). Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-НО № 443328, виданим Відділом ЗАГС м.Селидове Донецької області( а.с.9). Постановою державного нотаріуса від 30.06.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві(а.с.7). Згідно відповіді Першої селидівської державної нотаріальної контори на запит суду, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори), після смерті [PERSON], померлого 15.06.2014 року, Першою селидівською державною нотаріальною конторою Донецької області було заведено спадкову справу № 186/2014. Надійшли заяви про прийняття спадщини від 20.11.2014 року за № 392 від [PERSON] та [PERSON] від 11.12.2014 року за № 425. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось, заповітів від імені померлого не посвідчувалось. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, які засвідчує його право власності. Згідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після смерті його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Однак позивач не має можливості оформити через нотаріальну контору спадщину після смерті батька, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved