Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання втратившим право користування [PERSON] та зняття останнього з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 18.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., є єдиним власником будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], однак право власності на вказаний будинок не має, в ньому не проживає понад шість місяців. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відзив на позовну заяву від відповідачів та третьої особи не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи; Судом встановлено, що [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 18.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим будинком [ADDRESS]. Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірному будинку перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися будинком, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. Щодо вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України), а тому заявлено передчасно. З викладеного,

Outcome: partial