Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що 17.06.1997 року померла її бабуся [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті стало питання про оформлення спадщини, яка складається з жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Мар'янівка Поліського району Київської області по вул.Київській, 8. Спадщину позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори (спадкова справа № 290/2016). 09.11.2016 року позивач звернулася в цю нотаріальну контору з проханням видати свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Спадковий будинок по вул.Київській, 8 в с.Мар'янівка Поліського району Київської області було побудовано бабусею у 1967 році, за власні кошти, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Документом, що підтверджує право власності на спадковий будинок є довідки Марянівської сільської ради (виписка з по господарської книги №1, особовий рахунок №65 та виписка із земельно-кадастрової книги). Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно після смерті [PERSON], є позивачка ( її онука). Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає. Позивач просить визнати її право власності на спадкове майно у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями. У судове засідання позивач не з*явилася, про день і час слухання справи повідомлена вчасно. Написала заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали суд листа, у якому просять справу розглядати без їх участі, позов визнають. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, приходить до висновку про задоволення позову, як обгрунтованого доказами. Судом встановлено, що 17.06.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №023391 від 17.06.1997 року. [PERSON] була рідною бабусею позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище «Гуляй»). Цей факт підтверджується наступними документами, наданими суду: Свідоцтвом про народження позивачки серії ІV-БК №263832, з якого вбачається, що її батьком був [PERSON], а матірю [PERSON] (дошлюбне прізвище «Дурицька» - відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України від 30.06.2016 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. У звязку із укладенням шлюбу, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-БК №213110, позивачка змінила прізвище з «Гуляй» на «Дворецьку». [PERSON] померла 02.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ОК, №104564, так і не оформивши спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до довідок Мар*янівської сільської ради від 13.07.2016 року № 146 та № 139 [PERSON] фактично прийняла спадкове майно після смерті матері [PERSON], шляхом спільного проживання з матірю по день її смерті 17.06.1997 року в с. Мар*янівка по вул. Київській, 8, але юридично не оформила. Відповідно до ст. 1276 ЦК України «якщо спадкоємець за заповітом чи законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія)». На день смерті [PERSON] їй належав жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Мар'янівка Поліського району Київської області по вул.Київській, 8, що підтверджується випискою з погосподарської книги №1, особовий рахунок №65 та виписка із земельно-кадастрової книги) і був збудований нею згідно з даними Технічного паспорта на житловий будинок у 1967 році, ? колодязя у 1970 році, літня кухня у 1974 році, веранда, ганок, ворота/хвіртка у 1980 році, сарай, вбиральня, навіс у 1986 році, прибудова у 1987 році, прибудова у 1989 році. Правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] за життя не оформила. Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із по господарських книг. Земельна ділянка біля будинку розміром 0,25 га згідно довідки Мар*янівської сільської ради Поліського району Київської області № 302 від 10.11.2016 року перебуває у комунальній власності і не приватизована. На даний час ніхто, крім позивача, на це майно не претендує. Відповідачем визнано позовні вимоги. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка її онука. Рішенням Іванківського районного суду від 10.08.2016 року у цивільній справі № 366/2123/16-ц [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON], [INFO] та матері [PERSON], [INFO] На підставі цього рішення нотаріусом заведено спадкову справу. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, постановою нотаріуса від 09.11.2016 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому у постанові зазначено, що за даними нотаріальної контори спадщину прийняла після [PERSON] саме позивачка, і інших спадкоємців немає. Саме через відсутність правовстановлюючих документів, позивач не може оформити свої спадкові права на зазначене майно, хоча воно є об*єктом спадкового майна за законом. На даний час ніхто, крім позивача, на це майно не претендує. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі наведеного, ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268, 1269, 1276, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved