Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання частково недійсним договору дарування житлового будинку, визнання частково недійсним права на спадкове майно, поділ будинковолодінні шляхом виділення частки та витребування частки майна, скасування реєстрації права власності посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2000 року по 13 листопада 2006 року. 08 вересня 1999 року між ними - нею, власником і [PERSON], покупцем, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях. 31 листопада 2000 року вони із відповідачем [PERSON] уклали шлюбний контракт, згідно з яким будинок № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях визнавався спільним майном. Згідно з рішенням Апеляційного Суду Чернівецької області від 01 жовтня 2003 року за відповідачкою [PERSON] (колишньою дружиною [PERSON]В.) визнано право власності на 31% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях (на час ухвалення рішення Апеляційним судом готовність будинковолодіння складала 62%). Вдповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року (справа № 2-434/08) за нею і за [PERSON] визнане право власності по 22.5% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях (на час ухвалення рішення готовність будинковолодіння складала вже 76%). Рішенням колегії судів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року в частині визнання за нею права власності на 22.5% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях було скасовано, в задоволенні її позову було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 27 травня 2009 року рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року в частині відмови в позові про визнання права власності на частину житлового будинку було скасоване і в цій частині залишене в силі рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року. Таким чином, судами було визнане право спільної часткової власності на незавершений будівництвом будинок № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях: за [PERSON] - 31/100 від незакінченого 62% будинку, · за нею - 22,5/100 незакінченого 76% будинку, · і за [PERSON] - 22,5/100 незавершеного 76% будинку. Різниця в процентах - 62 та 76 виникла, оскільки частка будинку (14%) була добудована нею та відповідачем [PERSON] в період шлюбу. Це підтверджується рішенням Апеляційного Суду Чернівецької області від 01 жовтня 2003 року, яким за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 31% незакінченого будівництвом (на час розгляду справи Апеляційним судом готовність 62%), жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях) та рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року (справа № 2-434/08), яким за нею і за [PERSON] визнане право власності по 22.5% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях (на час ухвалення рішення і в даний час готовність будинковолодіння 76% ). Для реєстрації свого права власності вона в серпні 2009 року після отримання тексту ухвали Верховного Суду України від 27 травня 2009 року звернулася до Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, надавши у його розпорядження судові рішення, але із довідки за № 2267 від 26 серпня 2009 року їй стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, власником об'єкту незавершеного будівництва готовністю 76% - житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівці є [PERSON] Оскільки відповідно до вищезазначених судових рішень Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року та Верховного Суду України від 27 травня 2009 року (справа № 2-434/08) за нею визнане право власності на 22,5 частин житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській міста Чернівці готовністю 76%, а предметом договору купівлі-продажу (згідно з довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації), укладеного між відповідачами та [PERSON] є спірне будинковолодіння готовністю 76%, діями відповідачів її право власності порушене, - вона була змушена звернутися до Шевченківського районного суду міста Чернівці за його захистом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із позовом про визнання договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року (згідно довідці Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації) «об'єкту незавершеного будівництва готовністю 76% -житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівці» укладеного між [PERSON] (зі згоди [PERSON]І.) та [PERSON] частково недійсним, оскільки предметом угоди є все будинковолодіння, в тому числі належна їй частина будинку. Згідно з матеріалами справи відповідачі [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) є правонаступниками [PERSON] (сина), як спадкоємці першої черги згідно з ст.ст. 1222, 1223, 1258, 1261 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Згідно з витребуваною судом з Першої Чернівецької державної нотаріальної контори спадкової справи № 852/10 мати [PERSON] - відповідачка [PERSON] прийняла спадщину, а [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2011 року [PERSON] була визнана правонаступником [PERSON] З матеріалів спадкової справи видно, що в дійсності не зважаючи на визнання в судовому порядку права власності за [PERSON] - 31/100 незакінченого 62% будинку, [PERSON] - 22,5/100 незакінченого 76% будинковолодіння, право власності на підставі судових рішень за [PERSON] та [PERSON] належним чином не зареєстроване і, таким чином, [PERSON] , як єдиний власник, зі згоди [PERSON] подарував [PERSON] усе будинковолодіння (договір дарування знаходиться у справі). Оскільки відповідачами відчужена частина спірного будинку, яка належить їй на праві власності, якої вона позбавлена відповідачами, вона вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання частково недійсним правочину - договору дарування від 16 грудня 2008 року незавершеного будівництвом (76%) жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округа [PERSON] за реєстровим номером 1098. У відповідності до частини 3 ст.215, ст.217 Цивільного Кодексу України «якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Крім того, вважала за необхідне вирішити питання її позову щодо визнання частково недійсним права на спадкове майно (весь спірний будинок), про виділення частки будинку і витребування цієї частки майна на її користь і у її власність. Ввважала необхідним і правильним вирішувати спір про визнання правочину частково недійсним, оскільки своєю часткою, а не її у майні - спірному будинковолодінні відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають право розпорядитися на свій розсуд. Відповідно до частини 3 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст.349 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 318, 319, 321, 328, 355, 358, 386 ЦК України, за нею в судовому порядку визнане право власності на частину спірного будинку (22,5% від 76% недобудованого будинку) і, оскільки її частина відчужена поза її волею, правочин (договір дарування) є безвідплатним договором, - [PERSON] не став добросовісним набувачем відповідно до ст.388 ЦК України. З вини відповідачів вона не могла зареєструвати належним чином своє право власності в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації за вимогами закону, що діяв на той час. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] з 2003 року, приймали участь в судових засіданнях Шевченківського районного суду міста Чернівці та Апеляційного Суду Чернівецької області (Шевченківський районний суд міста Чернівці ще в 2001 році розглядав справи за позовом [PERSON] до неї про визнання шлюбної угоди недійсною, про поділ майна, що ніби то належало їй за шлюбною угодою, її зустрічним позовом та інш.) з питання спору про будинковолодіння № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях. Як сторонам у справі їм безпосередньо відомі усі обставини, відповідачі були ініціаторами передачі майна третій особі, своєму сину, з метою фактичного приховування від неї моєї власності, визнаної судовими інстанціями, в тому числі Верховним Судом України. Крім того, договір дарування не є відплатним, а фактичне повернення їй її власності не може суперечити праву на спадщину відповідачки частки будинковолодіння, або свідоцтву про це, якщо таке буде їй видане. Вважала безпідставним посилання відповідачів на те, що договір відчуження спірного будинку був ними укладений в період, коли рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року, яким їй у позові було відмовлено, набрало законної сили, тобто їх дії були законними. Вважала, що таке твердження відповідачів спростовується наступними фактами: · Ухвала Верховного Суду України про відкриття касаційного провадження у цивільній справі № 2-434/08 за її позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності і встановлення порядку користування жилим будинком за її касаційною скаргою була постановлена 19 листопада 2008 року. · 25 листопада 2008 року ця ухвала направлена сторонам по справі, надіслані копії її касаційної скарги та додані до неї матеріали, роз'яснено відповідачам право подати заперечення на її касаційну скаргу. · 16 грудня 2008 року відповідачами укладений договір дарування спірного будинку. · Її право власності визнане судовими інстанціями, рішення набрало законної сили. · Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених даним нормативним актом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Договір дарування, за яким відповідач передав нерухоме майно (будинковолодіння №28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях) не є відплатним (ст.717 Цивільного Кодексу України.) Таким чином, у листопаді 2008 року відповідачам було відомо про те, що рішення Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного Суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року може бути скасованим, а тому з метою штучного вилучення будинковолодіння із спору, позбавлення її власності, - 16 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування незавершеного будівництвом будинковолодіння № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях. Крім того, [PERSON] постійно проживав в квартирі № 3, що розташована у місті Чернівцях по вулиці Котляревського, 9, разом зі своєю матір'ю [PERSON] яка була відповідачем по усім цивільним справам за її позовом «Про визнання права власності» на спірне будинковолодіння до [PERSON] - батька [PERSON], та неї, [PERSON], йому були відомі всі обставини по справі з 2003 року (від його імені виступали батьки), а тому він не міг вважатися добросовісним набувачем (ст. 388 Цивільного Кодексу України) за договором відчуження спірного будинковолодіння. Відчуження шляхом безвідплатної угоди спірного будинковолодіння, в тому числі її частки в будинку, поза її волею підтверджується тим, що як на рішення суду першої, так і апеляційної інстанцій, вона приносила скарги, її касаційна скарга була Верховним судом України задоволена і рішення Апеляційного Суду Чернівецької області, на підставі якого вона була позбавлена права власності, скасоване Верховним Судом України. У зв'язку з тим, що майно - незавершений будівництвом (76%) будинок № 28а по вулиці Горіхівській міста Чернівці, частина якого за шлюбною угодою від 31 жовтня 2000 року належить їй (22,5% від 76 %), що визнане рішенням суду першої інстанції і підтверджено Верховним Судом України, і вибуло з її володіння поза її волею, безвідплатний правочин, укладений 16 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] вважала повинен бути визнаний частково недійсним, належна їй частка будинку витребувана в натурі від відповідачів і повернута їй, власниці цієї частки, яка повинна бути виділена на її користь для реального володіння, користування і розпорядження нею. Також повинно бути визнане частково недійсним і право [PERSON] на спадкове майно в зазначеній частині. Згідно з рішенням Апеляційного Суду Чернівецької області від 01 жовтня 2003 року за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 31% незавершеного будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях. Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року визнано її право на 22,5/100 незавершеного будівництвом будинку 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях і за [PERSON] також 22,5/100 76% будинку. Ухвалою Верховного Суду України від 27 травня 2009 року це право підтверджено. Між тим, [PERSON], видаючи себе за єдиного власника жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях, тільки від свого імені, як єдиний власник (за письмовою згодою [PERSON]І.), проводить відчуження всього спірного будинку, - 16 грудня 2008 року укладає із [PERSON] договір дарування. У квітні 2003 року вона зверталась до Шевченківського районного суду міста Чернівці з позовом про встановлення права власності згідно із шлюбною угодою та встановлення порядку користування будинковолодінням. Верховний Суд України в ухвалі від 27 травня 2009 року, залишивши рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року без змін, скасувавши рішення Апеляційного суду від 10 вересня 2008 року, визначив, що суди дійшли правильного висновку, що [PERSON] не пред'явлено позову про поділ незакінченого будівництвом будинку, лише при вирішенні якого з урахуванням ступеня його готовності можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво. Такий висновок суду узгоджується з роз'ясненнями, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року... «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Згідно судових ухвал (суду першої інстанції від 08 липня 2014 року та апеляційної від 06 серпня 2014 року) з приводу спору щодо термінів «будинковолодіння» або «будинку» підтверджено її право власності на 22,5 % незавершеного спірного будинку, а не будинковолодіння, у зв'язку із чим ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 06 листопада 2014 року за її заявою була призначена додаткова судово-будівельна експертиза. Призначеним експертом 14 листопада 2014 року складений висновок № 378 із відповідями на поставлені певні запитання. Вдповідно до частини 3 статті 380 Цивільного процесуального кодексу України «У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації». Як видно із висновків № 378 призначеної по справі як і попередніх, так і останньої судової експертизи, пропонується три варіанти виділу на їїкористь і у її власність частки спірного будинку, встановлена можливість закінчення його будівництва, а тому вважала, що має право на виділення в натурі окрему частину будинку, варіанти якого запропоновані експертом у висновку № 378. Відповідно до п.6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», п. 12 постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Згідно з договором дарування та правом на спадщину (від якої відмовився відповідач [PERSON] на користь [PERSON]), на право власності претендує [PERSON], а вона згідно з судовими рішеннями є власницею частки будинку, перед експертом знов було поставлено питання щодо можливості виділу частки будинковолодіння, встановлення варіантів поділу та ін. По справі було проведено будівельно-технічна експертиза, яка дала різні варіанти поділу будинку. Також зазначила, що відповідно до ст.ст. З, 4, 6, 8, 9, 15. 18, 19, 20, 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна проводяться певні дії, тобто відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер та ін. Незважаючи на те, що рішеннями судів за нею було визнане право власності на 22,5 частки спірного будинку, діючий на той час орган реєстрації - Чернівецьке комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, відмовило їй у реєстрації права власності, оскільки право власності на будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] Якщо реєстрація права власності на спірний будинок за [PERSON] не буде частково скасована, третя особа - Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, не буде мати можливість зареєструвати її право власності у зв'язку із рішенням суду за позовом і, таким чином, її право власності знову буде порушене. А тому просила: - визнати частково недійсним договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76%, укладений 16 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON]; - визнати частково недійсним право [PERSON] на спадкове майно -незавершений будівництвом житловий будинок № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76%; - поділити між нею та [PERSON] будинок № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях шляхом виділення на її користь і у її власність частину будинку за одним із двох запропонованих експертом варіантів виділу частини будинку; - витребувати від відповідачів [PERSON] та [PERSON] 26/100 будинку № 28а готовністю 76% по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях вартістю 121021 грн. на її користь і у її власність певні приміщення; - стягнути з [PERSON] понесені судові витрати в сумі 10705 грн.; - скасувати реєстрацію у Реєстраційній службі Чернівецького міського управління юстиції за [PERSON] право власності згідно договору дарування від 16 грудня 2008 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], в частині, що може бути виділена в її користь і у її власність частки будинку № 28а готовністю 76% по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях згідно прийнятого судом рішення на підставі висновків експерта п. Созонтовой К.С. № 378, або № 357. Позивач та її представник в судовому засіданні свій позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовних заявах. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. В своїх поясненнях підтвердили обставини. Викладені у власних запереченнях. Також вважали, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про визнання частково недійсним договору дарування житлового будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач з відповідачем [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2000 року. 08 вересня 1999 року між ними був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях. 31 листопада 2000 року вони із відповідачем [PERSON] уклали шлюбний контракт, згідно з яким будинок № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях визнавався спільним майном. Згідно з рішенням Апеляційного Суду Чернівецької області від 01 жовтня 2003 року за відповідачкою [PERSON] (колишньою дружиною [PERSON]В.) визнано право власності на 31% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях \\ т.1, а.с. 53 \\. Вдповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року (справа № 2-434/08) за позивачем визнане право власності на 22.5% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях (на час ухвалення рішення готовність будинковолодіння складала вже 76%) \\ т. 1, а.с. 28 \\. Рішенням колегії судів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року в частині визнання за нею права власності на 22.5% незакінченого будівництвом жилого будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівцях було скасовано, в задоволенні її позову було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 27 травня 2009 року рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року в частині відмови в позові про визнання права власності на частину житлового будинку було скасоване і в цій частині залишене в силі рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 червня 2008 року \\ т.1, а.с. 35 \\. Для реєстрації свого права власності позивач в серпні 2009 року після отримання тексту ухвали Верховного Суду України від 27 травня 2009 року звернулася до Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, надавши у його розпорядження судові рішення, але із довідки за № 2267 від 26 серпня 2009 року їй стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, власником об'єкту незавершеного будівництва готовністю 76% - житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівці є [PERSON] \\ т.1, а.с. 39 \\. У звязку з тим, що діями відповідачів було порушене її право власності позивач звернулась до Шевченківського районного суду міста Чернівці за його захистом з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року (згідно з довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації) «об'єкту незавершеного будівництва готовністю 76% -житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській в місті Чернівці» укладеного між [PERSON] (зі згоди [PERSON]І.) та [PERSON] частково недійсним, оскільки предметом угоди є все будинковолодіння, в тому числі належна їй частина будинку. 09.04.2010р. відповідач [PERSON] помер \\ т. 1, а.с. 139 \\. Згідно з матеріалами справи відповідачі [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) є правонаступниками [PERSON] (сина), як спадкоємці першої черги згідно з ст.ст. 1222, 1223, 1258, 1261 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Згідно з спадковою справою № 852/10 Першої Чернівецької державної нотаріальної контори мати [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину, а [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] \\ т.1, а.с. 137, 138 \\. Проведеним по справі висновком судово - будівельно-технічної експертизи № 378 від 14.11.2014р. \\ т.3, а.с. 80 110 \\ було встановлено технічну можливість поділу незавершеного будівництвом житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76% і запропоновано 3 варіанти його поділу, якими на користь позивача могло бути виділено 26 %, 25 % та 19 % спірного будинку. Відповідно до ч. 3 ст.215, ст.217 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд вважає, що позивач має право ставити питання про визнання правочину частково недійсним, оскільки своєю часткою відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали право розпорядитися на свій розсуд. Згідно з ч. 3 статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. За позивачем в судовому порядку визнане право власності на частину спірного будинку (22,5% від 76% недобудованого будинку). Її частина будинку відчужена поза її волею, а правочин (договір дарування) є безвідплатним договором, відповідно [PERSON] не став добросовісним набувачем відповідно до ст.388 ЦК України. З вини відповідачів позивач не змогла зареєструвати належним чином своє право власності в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації за вимогами закону, що діяв на той час. Крім того, договір дарування не є відплатним, а фактичне повернення позивачу її власності не суперечитиме праву на спадщину відповідачки частки будинковолодіння, або свідоцтву про це, якщо таке буде їй видане. Відповідно до «Тимчасових методичних рекомендацій по проведенню будівельно-технічних експертиз» розподіл будинковолодіння - це передача у власність визначеної, ізольованої частини житлового будинку і споруд господарського призначення, відповідно до долі співвласників, і тягне за собою припинення сумісної дольової власності на вказану частину будівель. При розподілі визначається технічна можливість розподілу житлового будинку в ізольовану шляхом переобладнання... Технічна можливість поділу житлового будинку визначається по його корисній площі без врахування площ літніх приміщень (веранд, терас, балконів, холодних тамбурів і т.д. Корисна площа житлового будинку визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень, враховуючи площі опалювальних грубок, вбудованих шаф, внутрішніх коридорів». Обираючи з трьох можливих варіантів поділу спірного будинку, які були запропоновані висновокм експертизи № 378 \\ т.3, а.с. 80 \\, суд виходить з того, що найбільш арифметично наближеним по розміру частки будинку, яка належить позивачу на підставі рішення суду, є варіант № 2. Згідно з цим варіантом позивачу після поділу будинку може бути виділено 25\\100 частин, а не 26\\100 чи 19\\100 частин його частин, як це передбачено двома іншими варіантами. При обранні варіанту поділу спірного будинку № 2 суд також враховує неприязні стосунки, які склалися між сторонами. За цим варіантом позивач буде власником приміщень на другому поверсі та невеликої частини приміщень на першому поверсі, а відповідач [PERSON] буде власником більшої частини приміщень першого поверху будинку. Суд не вважає за можливе провести поділ спірного будинку за варіантом поділу, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи № 357, як це просить позивач, оскільки він стосується варіантів поділу будинковолодіння, а не будинку. А тому, враховуючи вищенаведене, необхідно визнати частково недійсним договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76%, укладений 16 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1098 в частині 25,0 % незавершеного будівництвом житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76%, яка виділена позивачу. Також необхідно визнати частково недійсним право [PERSON] на спадкове майно - незавершений будівництвом житловий будинок № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76% в частині 25,0 % незавершеного будівництвом житлового будинку № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях готовністю 76%, яка виділена позивачу. Має бути поділено між [PERSON] та [PERSON] будинок № 28а по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях шляхом виділення на користь [PERSON] і у її власність частину будинку за варіантом № 2 висновку судово - будівельно-технічної експертизи № 378 від 14.11.2014р. ( табл. 4,5,6 ): 25/100 частин будинку № 28а готовністю 76% - по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях вартістю 116425 грн., які складаються з : 3 - кімната площею 9,8 кв.м. вартістю 27745 грн.; 4 сходова клітка площею 5,2 кв.м. вартістю 14721 грн.; 5 - тамбур площею 1,7 кв.м. вартістю 4812 грн.; 10 - коридор площею 10,3 кв.м. вартістю 13894 грн.; 11 - комора площею 2,5 кв.м. вартістю 3372 грн.; 12 - кімната площею 15,7 кв.м. вартістю 21180 грн.; 13 - кімната площею 15,6 кв.м. вартістю 21044 грн. всього площею 60,8 кв.м. вартістю 106768 грн. підвал літ. ХІ площею 4,2 кв.м. вартістю 2372 грн.; підвал літ. ХІІ площею 12,9 кв.м. вартістю 7284 грн. всього площею 17,1 кв.м. вартістю 9656 грн. Для відокремлення приміщень будинку № 28а готовністю 76% по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях [PERSON] та [PERSON] необхідно буде провести наступні роботи: · пробити проріз між приміщеннями підвалу XI та XII; · закласти проріз між приміщеннями підвалу VIII та XI; · пробити дверний проріз в зовнішній стіні приміщення 1-4, встановити вхідні двері; · встановити перегородку між приміщеннями 1-4, 1-5, встановити двері; · встановити перегородку в прим 1-3; · пробити дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-3 Також необхідно витребувати від [PERSON] та [PERSON] 25/100 частин будинку № 28а готовністю 76% по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях вартістю 116425 грн. на користь [PERSON] і у її власність вищезазначені приміщення. Враховуючи те, що позивачу, як власнику 22,5 % спірного будинку рішенням суду виділяються 25% в цьому будинку, тому з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] має бути стягнуто вартість цієї різниці в сумі 9867 грн. Відповідно до ст.ст.З, 4, 6, 8, 9, 15, 18, 19, 20, 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна проводяться певні дії, тобто відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер та ін. Якщо реєстрація права власності на спірний будинок за [PERSON] не буде частково скасована, третя особа - Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, не буде мати можливість зареєструвати право власності позивача в зв'язку з рішенням суду за її позовом і таким чином її право власності знову може бути порушене. А тому дійсно необхідно скасувати реєстрацію у Реєстраційній службі Чернівецького міського управління юстиції за [PERSON] права власності згідно з договором дарування від 16 грудня 2008 року, укладеному між ним та [PERSON] в частині 25,0 %, що виділена на користь і у власність [PERSON] в будинку № 28а готовністю 76% по вулиці Горіхівській у місті Чернівцях. На думку суду безпідставним є твердження відповідачів та представника відповідача про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з приводу оспорювання договору дарування спірного будинку оскільки ст. 729 ЦК України передбачена позовна давність в один рік до вимог про розірвання договору дарування, а позивач просила визнати цей договір недійсним. До суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу \\ так було зазначено в листі Чернівецького КОБТІ т.1, а.с. 39 \\ спірного будинку позивач звернулась в грудні 2009 року, а позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування спірного будинку уточнила в листопаді 2011 р. \\ т.1, а.с. 201 \\. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] має бути стягнуто 1515,91 грн. та 184,09 грн. державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які позивач сплатила під час зверенння до суду \\ т.1, а.с. 1,2,3 \\, та 2200 грн., які були сплочені позивачем за проведення експертизи № 378 від 14.11.2014р. \\ т.3, а.с. 140 \\. В лютому 2015р. позивач збільшила розмір позовних вимог, але не сплатила судовий збір. Враховуючи, що ця позовна вимога задоволена, відповідно з відповідача [PERSON] на користь держави має бути стягнуто судовий збір в сумі 121,80 грн. Що ж стосується стягнення з відповідача 736 грн. за проведення дослідження спеціалістом під час підготовки позовної заяви \\ т.1, а.с. 97 \\, то в цій частині також має бути відмовлено оскільки згідно з ст. 79 ч.1, ч.3 п.4 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Але 736 грн. були сплачені позивачем не за проведення експертизи, а за висновок спеціаліста. Також позивачем під час розгляду справи сплачувались кошти в сумі 3400 грн. та 600 грн. за проведення іншої судової будівельно-технічної експертизи з приводу будинковолодіння, а не з приводу будинку. Оскільки цей висновок з приводу будинковолодіння не стосується предмету спору, відповідно і підстав для стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача немає. На підставі викладеного та

Outcome: partial