Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] були припинені у 2004 році. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], яка знаходиться на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не заперечував про те, що дитини буде проживати разом з нею. Життям доньки [PERSON] не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини також не надає. З 2007 року вона разом з донькою проживає у Німеччині. Відповідач надав заяву, завірену у нотаріальному порядку, якою відмовився від батьківства відносно неповнолітньої доньки. Жодного разу відповідач не намагався наладити стосунки з донькою. На даний час [PERSON] має іншу сім'ю, зі своєю донькою від першого шлюбу взагалі не спілкується. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач про дату та час судових засідань повідомлявся неодноразово шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 30.10.2000 року, виданого Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського сану міста Луганська (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу та копії довідки від 17.02.2006 року №425/85, виданої відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розрівано 12.11.2004 року (а.с.5-6). 09.11.2007 року [PERSON] надав до посольства Німеччини в Україні завірену в нотаріальному порядку заяву, згідно якої йому відомо про клопотання [PERSON] з питання виїзду з України на місце проживання до Німеччини разом з його малолітньою донькою [PERSON], і він не заперечує проти виїзду (а.с.8). Крім того 05.07.2013 року [PERSON] оформив у приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу письмову заяву, яка була зареєстрована в реєстрі за №510, з якої вбачається, що він відмовився від батьківства по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], дав свою згоду на її усиновлення громадянином Німеччини [PERSON], з присвоєнням їй прізвища та по-батькові усиновителя. (а.с.9). З наданого письмового висновку Відомства у справах соціальних служб міста Бремен від 05.12.2016 року вбачається, що [PERSON] перейняв роль соціального батька [PERSON], на даний момент вона повністю вважає себе частиною сім'ї. [PERSON] забезпечена усім необхідним для життя. Контакти з біологічним батьком дитини після розлучення повністю зруйновані, вона не відчуває по відношенню до нього жодних емоційних контактів та немає посилань, що найближчого часу це зміниться. Із сім'єю свого батька - [PERSON] дівчинка не знайома, більшу половину свого життя дитин прожила у м.Бремен, згідок про час проживання з батьком у неї немає, так як батьки розлучились коли їй було лише три роки. Правовідносини сторін врегульовані нормами законодавства України з сімейних правовідносин. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до частин 2, 3 статті 11 Закону України N 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 вищевказаного Закону «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, з урахуванням письмового висновку Відомства у справах соціальних служб міста Бремен, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON]. Встановлені у судовому засіданні обставини приводять суд до переконання у тому, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Відповідач жодним чином не турбується про забезпечення інтересів дитини, не цікавиться та тривалий час не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний розвиток, навчання, спілкування з нею не підтримує. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 551,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 10.08.2016 р. №ПН376 (а.с.19). На підставі викладеного,

Outcome: approved