Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною заявою. Зазначила, що за час шлюбу сторін у них народилася дитина, яка на даний час перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн щомісячно. У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного рішення (а.с. 24). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 17-18, 22-23), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, відзив на позов не надавав. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2015 року було розірвано шлюб сторін (а.с. 2), за час якого у них народилася дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3), яка згідно з довідкою Будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ від 10 липня 2018 року № 771 проживає разом з позивачем (а.с. 6-7). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на необхідність забезпечити дитині рівень життя, достатній для її всебічного розвитку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача потрібно задовольнити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, однак не в розмірі 2000 грн щомісячно, як просить позивач, у звязку з тим, що нею не доведено достатність доходу відповідача, а в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку, передбаченого законом на день стягнення кожного платежу, оскільки такий розмір, на переконання суду, буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У даному випадку позов пред'явлено 16 липня 2018 року (а.с. 12). За змістом ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн та витрати на правову допомогу на користь позивача в сумі 300 грн (а.с. 9-11).

Outcome: partial