Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником зазначеного домоволодіння згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №929895 від 18.10.2012 року. З 18.08.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 29.08.2011 року було розірвано. Відповідач є зареєстрованим у вказаному будинку, однак з березня 2010 року останній в ньому не проживає, його речей у будинку немає, на відповідача продовжують нараховуватись комунальні платежі, які вона вимушена сплачувати. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачів суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №929895 від 18.10.2012 року (а.с.24-25). Позивач та відповідач з 18.08.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 29.08.2011 року було розірвано (а.с.6). Відповідач є зареєстрованим у вказаному житловому будинку (а.с.13-14, 18). Як убачається з матеріалів справи відповідач з березня 2010 року в зазначеному будинку не проживає. Крім того, факт не проживання [PERSON] в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с.13). Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців. Отже, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно залишив зазначений будинок, перешкод у проживанні в ньому позивач не спричиняла, більше шести останніх місяців у вказаному будинку відсутній без поважних причин, відтак позов у частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Стосовно частини позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, позаяк суд не наділений повноваженнями щодо зняття фізичних осіб з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial