Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На сьогоднішній день в її квартирі зареєстровано місце проживання колишнього мешканця квартири [PERSON], про що свідчить довідка від КП «Житлогосп», видана 30.05.2018 року, який в квартирі не проживає від 03.10.2017 року, що підтверджується актом-розпорядження № 278 від 30.05.2018 року. На її прохання знятись з реєстрації відповідач не реагує, чим порушує її права на власність. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у її квартирі, вона не може повноцінно користуватись та розпоряджатись ним. Позивач та представник позивача в судове засіданні не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст.9 ЖК УРСР). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.10.2017 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 99201683 від 03.10.2017 року. З довідки КП «Житлогосп» від 30.05.2018 року № 223 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом-розпорядженням № 278 від 30.05.2018 року, складеного майстром дільниці, паспортистом в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 03.10.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власником зазначеного житлового приміщення, а також не є членом родини позивача. Відповідно до правової позиції, викладеної ВСУ у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним і ведуть спільне господарство, усунення порушень свого права у будь-який час. Враховуючи встановлені обставини, з метою захисту порушеного права власника нерухомого майна, суд вважає, що наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved