Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2005 року. На даний час проживають окремо. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє неповнолітніх дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач залишив сімю після народження другої дитини, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому просить стягувати з нього в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в обґрунтування яких надала пояснення аналогічні тим, що викладенні у ньому. Додатково пояснила, що на даний час вона здійснює догляд за дитиною, а тому не має змоги працевлаштуватись і отримувати додатковий дохід. Крім того хворіє, що потребує додаткових витрат на її лікування. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Пояснив, що не має на утриманні непрацездатних батьків, дружину та інших дітей, окрім спільних з позивачем. На даний час не працює, хоча не є інвалідом та не має медичних протипоказань до виконання робіт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2005 р. сторони зареєстрували шлюб. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №256419. Із свідоцтв про народження серія І-ЕГ № 211535 та серії І-ЕГ №256419 вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що розмір аліментів в сумі 900 грн. на кожну дитину не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини та фактично становить мінімальний розмір аліментів, встановлений ч.2 ст. 182 СК України. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р. З пояснень відповідача встановлено, що на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки та інші діти, окрім спільних із позивачем, на даний час не працює, хоча не має інвалідності та медичних протипоказань до виконання робіт. Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, оскільки він не є інвалідом, не має жодних медичних протипоказань до виконання робіт, а тому не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечити належний рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів суд також враховує, що обовязок утримувати дітей є не тільки обовязком [PERSON], як батька дітей, а й рівною мірою і [PERSON], як матері дітей, тому позов задовольняє частково в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved