Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення найменшою дитиною трьох років. Позов мотивований наступним. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають чотирьох дітей, найменша [PERSON] народилась [INFO] . Зазначено, що шлюбні відносини фактично припинені, діти перебувають на утриманні [PERSON] , батько дітей не надає матеріальної допомоги. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому заробітку не має. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, у добровільному порядку не надає коштів на утримання дружини. Відповідачем подано відзив, в якому він не визнає позов. Зазначає, що має у власності квартиру, де проживає він, дружина та діти. Вказує, що він піклується про дітей. Позивач та її представник - адвокат Тільненко В.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав зазначених в позові, просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач працює таксистом, з його слів заробляє близько 15000,00 грн., а іноді заробіток досягає суми, яка еквівалентна 1000,00 дол. США. Зазначила, що на її утримання чоловік коштів не надає, доходу вона не має, оскільки доглядає за донькою [PERSON] . Відповідач та його представник - адвокат Салівонський О.М. позовні вимоги не визнали, підтримали відзив, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначила, що квартира є спільною. Відповідач пояснив, що в денний час доглядає за дітьми, а в нічний - працює таксистом, офіційно не працевлаштований. Зазначив, що його дохід складає 5000,00 грн. З пояснень відповідача вбачається, що позивач проживає в його квартирі, користується всіма послугами, які він оплачує, харчується за його рахунок. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.05.2009 року, актовий запис № 152. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Характеристики на старших за віком дітей суд не оцінює, оскільки дані відомостями не є доказами при розгляді даної категорії справ. Суд також не дає оцінку відомостям, які вказають на факти звернення до правоохоронних органів сторін, щодо домашнього насильства, оскільки це не входить в предмет доказування в даній категорії справ. З свідоцтва про народження вбачається, що сторони також є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія , доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Досліджені докази, вказують, що дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем і відповідачем в одній квартирі, що не заперечувалось сторонами. Таким чином суд дійшов висновку, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Відповідачем визнано в судовому засіданні факт того, що він працює неофіційно та має дохід. Доказів, що підтверджують його твердження про отримання доходу у розмірі 5000,00 грн. суду не надано. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved