Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради Харківської області, [PERSON], [PERSON] від імені якого діє мати [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в якому просила суд визнати незаконним та скасувати п. 180 додатку № 2 до Рішення 29 сесії Харківської міської ради 6 кликання «Про комунальну власність міста Харкова» від 25.12.2013 року № 1390/13. Визнати незаконним та скасувати п.п. 1.7.11. п. 1.7 рішення виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014р. № 181, про надання [PERSON] на двох осіб (вона та син [PERSON]) однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS]. Визнати недійсним ордер № 149080 від 01 квітня 2014 року на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 16, 3 кв. м., однокімнатної, ізольованої квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. Визнати незаконним та скасувати розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації № 633-Ц1 від 12.06.2014 року про надання [PERSON] та [PERSON] однокімнатної, ізольованої квартири [ADDRESS]. Визнати недійсним Свідоцтво про право власності від 12 червня 2014 року видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації відділу приватизації житлового фонду Харківської міської ради на однокімнатну, ізольовану квартиру [ADDRESS], загальною площею 36, 9 кв.м., житловою площею 16, 3 кв.м. на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною їй на праві власності квартирою шляхом позбавлення права користування [PERSON] та [PERSON] квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстрації місяця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 листопада 2014р., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.11. 2014р., яку позивач отримала, як спадщину від своєї матері [PERSON] З 09 грудня 2014 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою [ADDRESS]. Спірна квартира належала на праві власності матері позивача [PERSON], яка за час життя заповідала її згідно заповіту № 45670884, зареєстрованому 22.10.2008р. в єдиному реєстрі заповітів під номером 7-1776, сину позивача - [PERSON], який від спадщини відмовився на користь позивача та вона набула право власності на це спадкове майно за законом. Дії пов'язані із оформленням заповіту, вступ у спадщину та реєстрацією права власності на вищевказану квартиру відбувалися у 8 Харківській державній нотаріальній конторі. Оскільки [PERSON] останні два роки до смерті тяжко хворіла та була паралізована, вона разом з позивачем, її дочкою Кулинич О.О. та малолітніми онуками проживала [INFO]. В січні 2015 року, під час розгляду цивільної справи № 638/9207/13-ц апеляційним судом Харківської області, оскільки в суді першої інстанції вона участь не приймала та до розгляду справи не залучалася, вона дізналася, що вказана квартира безпідставно та незаконно зайнята сторонніми особами. Так у вказаній квартирі зареєстровані гр. [PERSON] та її малолітній син [PERSON] Як було встановлено в процесі розгляду справи № 638/9207/13-ц, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 було задоволено заяву Харківської міської ради про визнання вказаної квартири відумерлою спадщиною. Рішенням 29 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про комунальну власність міста Харкова» від 25.12.2013 року № 1390/13 вищевказана квартира прийнята до комунальної власності територіальної громади. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014р. № 181, [PERSON] надано [ADDRESS] На підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014р. [PERSON] був виданий ордер № 149080 від 01.04.2014 року на [ADDRESS] Розпорядженням відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації № 633-Ц1 від 12.06.2014 року [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на [ADDRESS]. Дії пов'язані із визнанням вказаної квартири відумерлою спадщиною, прийняття на баланс територіальної громади, її передачу [PERSON] та [PERSON] прийняття вищевказаних рішень та розпоряджень, а також постановка на облік [PERSON] відбулися з грубим порушенням норм діючого законодавства, за відсутністю права власності на вказану квартиру, порушенням прав та інтересів спадкоємців та позивача, як власника квартири. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.04.2015 р. задоволено апеляційну скаргу [PERSON], а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013р. про визнання спадщини відумерлою скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви Харківської міської ради відмовлено. Рішення апеляційного суду Харківської області від 16.04.2015р. набуло законної сили. Тобто будь-які прийняті на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013р. рішення, розпорядження є нікчемними, не можуть породжувати будь-яких юридичних наслідків та втрачають юридичну силу. Про скасування вищевказаних рішень, розпоряджень нею було подано відповідну заяву на ім'я Харківського міського голови Г.А. Кернеса, однак до теперішнього часу відповідь не отримано. На час прийняття Рішення 29 сесію Харківської міської ради 6 скликання «Про комунальну власність міста Харкова» від 25.12.2013 року № 1390/13, рішення виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014 р. 181, розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації 633-Ц1 від 12.06.2014 про визначення юридичної долі [ADDRESS], Харківська міська рада або будь-яка інша особа не були власниками цієї квартири, окрім [PERSON] та [PERSON] Згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником цієї квартири значилася [PERSON], а після нею її донька [PERSON], інші власників зареєстровано не було. Будь-яке розпорядження цим майном, через вчинення відносно нього юридично значимих правочинів було незаконним та не може породжувати жодних юридичних наслідків відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України. На час постановки на облік [PERSON], як особи, що потребує поліпшення житлових умов, вона вже реалізувала відповідне право, оскільки її родина (батько, мати) та вона, як донька раніше отримували від ХМР квартиру, яка була приватизована, а родина отримала право власності на цю квартиру ([ADDRESS]), до того ж саме там вона і була зареєстрована. Крім того, у 2009 р., тобто на час взяття [PERSON] на облік, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із гр. [PERSON] та мала власну родину, а відповідно Комісія зобов'язана була це врахувати та встановити умови проживання її чоловіка, забезпечення житлом, тощо. Згідно реєстраційних даних, які містяться в паспорті гр. [PERSON], останню 27.04.2011р. було знято з реєстрації місяця проживання - [ADDRESS] та 05.05.2011р. зареєстровано нове місце проживання - Тракторобудівників, б. 89, кв. 38. Тобто перебуваючи в черзі [PERSON] змінила місце проживання, що вказувало на наявність у неї житлового приміщення придатного для проживання і можливо на час взяття на облік також та поліпшила свої житлові умови, а так це є безумовною підставою для її зняття з квартирного обліку. Згідно рішень Харківської міської ради від 06.02.2008 р. № 38 «Про розгляд протоколу № 14 міської громадської комісії з житлових питань від 25.12.2007 р.», від 15.10.2008 № 652, від 25.02.2009 р. № 27/09, [PERSON] та її батько [PERSON], були включені до загальноміських списків на одержання у власність земельних ділянок для будівництва житлових будинків та отримали у приватну власність дві земельні ділянки по 1000,0 кв. м. кожна по [ADDRESS]. Тобто від тієї ж комісії з житлових питань для поліпшення своїх житлових умов [PERSON] та її батько отримали земельні ділянки саме для будівництва житлових будинків, а відповідно і проживання в них родинами, а так повторне взяття на облік було б неможливе, вказана інформація також була прихована та не надана [PERSON] Згідно до рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 17.11.2009р. № 336/1 [PERSON] прийнята на квартирний облік та внесена до списку першочерговиків, як співробітник прокуратури. Згідно до Розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 12.06.2014р. № 633-Ц1, [ADDRESS] була приватизована [PERSON] Приватизація є незаконною, оскільки службове житло не підлягає приватизації. [PERSON] на час взяття на облік, не підпадала під ознаки осіб, визначених які у першу чергу мають право на отримання жилих приміщень. Також вона не підпадала і під ознаки осіб, якім відповідно до ст. 46 ЖК України, жилі приміщення - здаються позачергово, а так вона навмисно погіршила умови проживання, приховала дані про свою родину, в першу чергу чоловіка для заволодіння майном (квартирою). [PERSON] не перебувала у переліку визначеному Генеральним прокурором України, за яким працівники прокуратури отримують житло, а відповідно не мала правових підстав для отримання квартири. До числа службових, можуть бути віднесені виключно вільні жилі приміщення, переважено квартири і переважено на 1-х поверхах. Надана [PERSON] квартира не відповідає вимогам закону, вона не перебувала на обліку, як службова із внесенням її до журналу обліку службових приміщень. Дії пов'язані із взяттям на облік [PERSON], отримання нею службової квартири, вселення в неї та її експлуатація, відбулася із грубим порушенням визначеного законом порядку, без наявності правових підстав. [PERSON], не є особою, що потребує поліпшення житлових умов та ніколи такою не була, її постановлення на облік відбулося на підставі наданих нею недостовірних даних, а деякі з них фактично нею були приховані (майновий стан, перебування у шлюбі, тощо), передача та отримання нею квартири відбулося без наявності правових підстав (незаконно). На теперішній час, [PERSON] є єдиним та законним власником [ADDRESS] але з боку [PERSON] здійснюються перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні цим майном. Позивач не може потрапити у квартиру, оскільки нею змінені двері і там проживає стороння особа, особисті речі матері позивача зникли. Реєстрація місця проживання [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] проведена із порушенням вимог законодавства оскільки вказані особи, не набули право власності або користування цією квартирою на законних підставах, а її надання відбулося також без наявності права власності на це майно у Харківської міської ради, що є підставою для скасування реєстрації місця проживання . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Під час кожного судового засідання представник позивача звертав увагу суду на тривалі строки розгляду справи, скаржився з цього приводу до Вищої кваліфікаційної комісії судів України, проте заявляв клопотання, які не стосуються розгляду справи та вживав дії, які затягували судові засідання та розгляд справи по суті. На зауваження головуючого судді під час судового засідання, реагував агресивно, сприймав їх, як порушення своїх права та обмеження часу у його промовах. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки підстав для його задоволення не має та процедура надання житла відповідачу проводилась на підставі чинного законодавства України. Відповідач [PERSON], явку якої, за клопотанням представника позивача, було визнано в судовому засідання обов'язковою для допиту в якості свідка, в судове засідання не з'явилась, а тому у зв'язку її неодноразовою неявкою без поважних причин судом було вирішено питання про продовження розгляду справи за її відсутністю. Представник відповідача Харківської міської ради в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову та надав пояснення відповідно до письмових заперечень. Третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради через канцелярію суду, в судове засідання не з'явилась, начальник служби у справах дітей подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, при винесенні рішення просив врахувати інтереси дитини. Третя особа - управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в судове засідання не з'явилось, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про поважні причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 р., позовні вимоги ХМР задоволено. Визнано відумерлою спадщиною квартиру [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON], померлої [INFO] Передано квартиру [ADDRESS] до комунальної власності територіальної громади м. Харкові в особі ХМР. Відповідно до копії, не завіреної належним чином, рішення апеляційного суду Харківської області від 16.04.2015 р. вищевказане рішення скасовано, ухвалено нове рішення яким в задоволенні заяви Харківської міської ради Харківської області відмовлено (а.с.8-9). Відповідно до копії, не завіреної належним чином, [PERSON] видано ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 16,3 кв.м, яке складається з 1 кімнати, в квартирі ізольованій за адресою: [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення виконкому Харківської міськради від 26.03.2014 р. (а.с.28). Відповідно до копії, не завіреної належним чином, свідоцтва про право власності Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради , власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] Підстави: розпорядження відділу приватизації житлового фонду, дата розпорядження: 12 червня 2014 р., номер розпорядження : 633-Ц1(а.с. 29) Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 214 ЦПК України містить перелік питань, які суд вирішує під час ухвалення рішення, зокрема, чи мало місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Обґрунтування позову ґрунтується лише на доводах викладених у позовній заяві та поясненнях представника позивача. Представником позивача подано докази у копіях та не надано суду їх оригінали для огляду. А оскаржувані рішення: 29 сесії Харківської міської ради 6 кликання «Про комунальну власність міста Харкова» від 25.12.2013 року № 1390/13, рішення виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014 р. № 181 та розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації № 633-Ц1 від 12.06.2014 року та розпорядження, не надано навіть у копіях. Представник позивача не скористався своїм правом заявити клопотання про витребування або забезпечення доказів у справі, у разі наявності складнощів у поданні доказів. Відсутність цих документів не дає суду можливість встановити взаємозв'язок доказів у їх сукупності та дати їм належну оцінку. Позивачем до позову додано копію витягу з протоколу міської громадської комісії з житлових питань, який містить п.1.7 тап. 1.7.11, а у позовних вимогах позивач просить визнати незаконним та скасувати п.п. 1.7.11. п. 1.7 рішення виконкому Харківської міської ради від 26.03.2014р. № 181. Отже, вимоги позивача та подані в їх обґрунтування копії документів містять суперечливості, які під час розгляд справи не усунено належними документами. Належність квартири [ADDRESS] позивачу, яку вона отримала, як спадщину від своєї матері [PERSON] також не знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 327 ЦК України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Орган, який управляє майном територіальної громади м. Харкова є Харківська міська рада. Підстав для визнання недійсним ордеру матеріали справи не містять. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Так, вказана діяльність, згідно зі ст. 6 Конституції України, здійснюється не судом, а лише відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») і тільки на підставі чинного законодавства - вищевказаних правових приписів в межах положень ст. 19 Конституції України. Крім того, процесуальним порушенням є зобов'язання вчинити певні дії особу, яка не має статусу відповідача у справі. Зобов'язання вчиняти певні дії осіб, не є стороною у справі та не було вирішення питання про її права та обов'язки, процесуальним законодавством не передбачено. Враховуючи викладене,суд дійшов висновку, що позов є недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed