overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, коштів на своє утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. До початку розгляду справи сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - вимоги підтримала, просить задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2012 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 153 (а.с. 3). Від шлюбу, подружжя мають одну малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується документально (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, коштів на утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором для повного виховання малолітньої дитини та її забезпечення. Матеріалами справи встановлено та не спростовано відповідачем, що відповідач стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, при цьому згоден сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали та докази у справі, в їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частині з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року, від яких мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У травні 2013 року, шлюбні відносини сторони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, коштів на своє утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. До початку розгляду справи сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - вимоги підтримала, просить задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року по травень у 2013 року, що не спростовано відповідачем. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 6). Малолітня дитина проживає разом з матір'ю - позивачкою по справі та знаходиться на її повному утриманні. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, отримує державну допомогу по догляду за дитиною, коштів на утримання не вистачає. Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Матеріалами справи підтверджено, відповідач працює машиністом електровоза у ДП «Придніпровська Залізниця», отримує постійний стабільний заробіток. Сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу. Відповідно до довідки в матеріалах справи (а.с. 10), за період з червня 2013 року по листопад 2013 року дохід [PERSON] у урахуванням аліментів склав 26347,98 грн., що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали та докази у справі, в їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Підставою для стягнення аліментів позивачка вказує те, що вони з [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовільнити. Не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача при заочному порядку. Відповідач в судове засідання на зявився про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копій свідоцтва про народження (а.с.4-7) [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про склад сім'ї від 26.05.2014 року діти проживають разом з позивачкою. (а.с.8) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище позивача та відповідача по справі, суд вважає, що належить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 13 травня 2015 року до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Підставою для стягнення аліментів позивачка вказує те, що вони живуть окремо, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засіданні позивач не зявилась, надала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідач в судове засідання на зявився про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. З 29 серпня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.2) Згідно свідоцтва про народження серії 1-БК № 159507 від 29.01.2009 року, відповідач є батьком дитини, а тому згідно ст. 180 Сімейного кодексу України він зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. (а.с.З) В даний час дитина проживає зі своєю матірю [PERSON] в селі Велика Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області по вулиці Першотравневій , 33 (а.с.5). Відповідач інших дітей немає. При викладених обставинах суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 09 червня 2010 року по 23 січня 2027 року. Згідно п.4 ч. З ст.81 ЦПК України після розгляду справи судом стягуються судові витрати з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від плати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору та судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та пені, в обґрунтування якого зазначила, що згідно виконавчого листа №429/4821/12 від 30.07.2012 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти в належному розмірі, позивач зазначила, що виникла заборгованість, яка складає - 8 679 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача, а також просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період у розмірі 25 543,01 грн. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період у розмірі 10 000 гривен. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України. Так, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №429/4821/12 від 30.07.2012 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки державного виконавця від 14.11.2013 року за боржником значиться заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8679,00 грн. (а.с.5). У відповідності з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума неустойки має розраховуватися за формулою і складає: ставку пені, яка розраховується у відсотках за день прострочення помноженої на кількість днів прострочення. Відповідно до розрахунку наданого позивачкою (а.с. 3-4), розмір пені складає з за період з 01.06.2012 року по 01.12.2013 року складає - 25 543,01 грн. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає за розмір суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 148 304,95 грн. змінити та зменшити вказану суму до 10 000 грн. , про що і просила позивач в судовому засіданні, зменшуючи розмір позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасне сплату аліментів. В позові вказує, що рішенням Новоселицького районного суду від 25.11.2010 року стягуються аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. на місяць до повноліття, починаючи з 27.07.2010 року. Відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів в результаті чого уклалась заборгованість по аліментам в сумі 23500 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам та пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 7150 грн.. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 20 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено до спрощеного провадження. В судовому засіданні з'явилась позивач яка підтримала поданий позов в повному обсязі з проханням його задовольнити. Відповідач відзиву не подав, але з'явився в судовому засіданні та суду пояснив, що визнає заявлений позов в повному обсязі не заперечує проти його задоволення. Обіцяє, що найближчим часом постарається погасити існуючи заборгованість по аліментам. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд, на підставі ст.224 ЦПК України, при згоді позивача на заочний розгляд справи, розглянув справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Наказом від 06.05.1992 року № 218-к [PERSON] було прийнято на посаду інженера 2-ї категорії, 16.10.1995 року переведено на посаду інженера-електроніка 1-ї категорії згідно з наказом №438 від 16.10.1995 року, з 02.05.1997 року працював провідним інженером-електроніком, 16.02.2004 року переведений виконуючим обов'язки начальника сектору, 22.05.2005 року наказом від 22.06.2005 переведено на посаду начальника сектору, з 01.03.2014 року працював провідним інженером-електроніком, 25.11.2014 року звільнений з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України, згідно наказу від 25.11.2014 року №149-к. Відповідач не виплачував заробітну плату в повному обсязі та регулярно, в зв'язку із чим склалася заборгованість у розмірі 16211 гривень. В день звільнення [PERSON] відповідач не виплатив всі належні кошти, остаточний розрахунок, в суму якого входить заборгованість по заробітній платі. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с. 3-6), довідкою по розрахунку заборгованості (а.с. 7). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу звільненому працівникові суми належної йому до виплати, то підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток за час затримки розрахунку, розрахованого в рамках позовних вимог, становить 5799 гривень (1933 х 2,5 місяці). Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду. Відповідно до с. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В порушення зазначених норм закону ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» не здійснило остаточний розрахунок із [PERSON] в день звільнення, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача 318957,27 грн. боргу. Посилалась на те, що в серпні 2011 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач отримала позику в сумі 14500 доларів США і зобов'язалась повернути цю суму до 31.12.2011р., а у визначений строк борг не повернула. Стверджувала, що відповідач повинна сплатити заборгованість з урахуванням 10% за прострочення виконання зобов'язання та з урахуванням індексу інфляції за три роки. В подальшому позивач збільшила свої вимоги і просила стягнути заборгованість в розмірі 409 073,53 грн. без урахування індексу інфляції. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, а відповідач заперечень по суті позову суду не представила. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з договору (а.с.5) та пояснень позивача [PERSON], 19.08.2011р. сторони уклали договір позики за умовами якого позивач надав відповідачу 14500 доларів США, що по курсу НБУ становило 115579 грн. 50 коп., а відповідач зобов'язалась повернути цю суму коштів до 31.12.2011р. В разі неповернення отриманої суми позики відповідач зобов'язалась виплатити 10 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Згідно пояснень позивача, відповідач борг визнала, але кошти не повернула. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи встановлений НБУ курс долара США, заборгованість в національній валюті з урахуванням виплати процентів за 36 місяців прострочення заборгованості буде складати (14500 доларів США*36:12=4350 доларів США+14500 доларів США=18850 доларів США*21,01 грн.=) 396038,50 грн. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 3189,51 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини сторін - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, однак не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Незважаючи на ту обставину, що сторони проживають разом у зареєстрованому шлюбі, відповідач необхідної матеріальної допомоги позивачеві на утримання дитини не надає. Фактично дитина утримується за рахунок позивача, оскільки усі зароблені кошти відповідач витрачає виключно на власні потреби. Доходів позивача недостатньо для забезпеченя потреб дитини у повному обсязі. Оскільки обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини лежить на обох батьках, а відповідач маючи постійну роботу та сталі заробітки у добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини, позивач звернулась з відповідним позовом до сду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, прохає суд позов задоволити, ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача у справі на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сторін - [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, однак не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копіяєю свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 28 квітня 2009 року доводиться та обставина, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника, інші обставини, що мають значення. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів у частці від заробітку, позивач вказує на ту обставину, що відповідач має постійне місце роботи та сталі заробітки, зокрема працює маляром у ЛВЧД-14 вагонного депо ст. Ковель. Обставини, зазначені позивачем у обгрунутвання позову визнав в судовому засіданні відповідач [PERSON]. Відтак вимога позовної заяви в частині стягненя з відповідача аліментів у частці від заробітку підлягає задоволенню. На підставі ст. 15, 30, 62, 85, 212, 213, 215, 130, 174, ЦПК Украіни, ст. 180-182 Сімейного Кодексу Украіни, суд -

Outcome: approved