Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до приватного підприємства «Грессток» про визнання правочинів недійсними, стягнення костій та моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог вказує, що з метою отримання кредиту, вона, скориставшись рекламним оголошенням в газеті про програму «Кредит Інвест» - надання безвідсоткових кредитів, звернулася до представника компанії-надавача послуг ПП «Грессток» в м.Луцьку Кушнір В.М. за отриманням позики. Остання запевнила її, що отримати безвідсоткову позику в сумі 175 тис. грн. досить легко, достатньо укласти два договори та сплатити певну суму внесків у фонд учасників програми, з якого і буде надана їй вказана позика наступного дня. Погодившись на привабливу пропозицію, вона підписала договори №070265, №070267 та додатки до цих договорів. Крім того, їй були надані письмові повідомлення про сплату одержувачу ПП «Грессток» грошових коштів в сумі 2500 грн. та 8750 грн., після сплати яких вона стає учасником програми «Кредит Інвест» та може отримати позику. Після пред'явлення квитанцій про сплату внеску, вона отримала копії додатків до договорів №070265, №070267. За твердженням позивача, вищенаведені письмові договори були укладені нею під впливом обману та застосування нечесної підприємницької практики зі сторони ПП «Грессток», в зв'язку із чим вони є нікчемними. Оскільки кошти, які вона сплатила відповідачу ПП «Грессток» в сумі 11250 грн. виявились не внеском учасника кредитної програми по договорах №№070265, 070267 на папері жовтого кольору, які були в неї на руках в момент оплати цих коштів, а є платою за нібито надання відповідачем їй інформаційних та консультативних послуг за договорами №№070265, 070267 на папері білого кольору, які були підписані нею після оплати 11250 грн. із представником відповідача Кушнір В.М., яка вказала, що це додатки основних договорів. Покликаючись на те, що відповідачем шляхом обману нав'язано інформаційно-консультаційні послуги, які вона не мала наміру замовляти, стягнуто плату за ці фактично не надані інформаційно-консультаційні послуги, переконавши, що це сплата внеску учасника крединої програми, тому просить визнати недійсними договори №070265, №070267 від 12.08.2014 року укладені між нею та ПП «Грессток», внаслідом здійснення останнім нечесної підприємницької практики та стягути з ПП «Грессток» в її користь грошові кошти в сумі 11250 грн. сплачені згідно даних договорів. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь 5000 грн. моральної шкоди, яка заподіяна їй неправомірними діями відповідача, так як останні безпідставно заволоділи її коштами, цим самим спричинили їй душевні страждання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, так як договори №070265, №070267 від 12.08.2014 року укладені між [PERSON] та ПП «Грессток» про надання інформаційно-консультаційних послуг не відповідають внутрішній волі позивача і остання таких послуг не замовляла. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 12.08.2014 року між замовником [PERSON] та виконавцем ПП «Грессток» було укладено два договори №070265 та №070267, предметом яких згідно п.1.1 є зобов'язання виконавця за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації (а.с.8, 11). Згідно із п.2.1 Договору вартість плати за надання послуг Виконавця складає 11250 грн, яка сплачується замовником через банківські установи на поточний рахунок виконавця протягом одного банківського дня з моменту укладення даного договору. На виконання умов договорів [PERSON] на рахунок ПП «Грессток» сплатила 11250 грн., про що свідчать квитанції (а.с.18, 19). Цього ж дня 12.08.2014 року між Приватним підприємством «Фінвесткор», від імені якого за довіреністю діяла Кушнір В.М., та позивачем [PERSON] було укладено договір №070265 та договір №070267 про зобов'язання підприємства вчинити дії на надання безвідсоткової позики на умовах діяльності програми «Кредит Інвест» (а.с.14, 15, 9-10, 12-13). Як пояснила позивач, представник відповідача Кушнір В.М. її запевнила, що кошти які вона сплатила, були передбачені для вступного платежу до договору, не давши можливості перечитати даний договір та ознайомитись з ним. Як вбачається з досліджених доказів, відповідачем кредит для позичальника [PERSON] видано не було. Згідно із ст.ст.901-905 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) за завданням другої сторони (замовника) зобов'язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не передбачено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін. Як вбачається із договорів, ні вид послуг, ні строк їх виконання в договорах №070265 та №070267 від 12.08.2014 року, укладених між позивачем та ПП «Грессток» не визначені. Відповідно до ст.203 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визначається судом недійсним. Відповідно до ч.1 т.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч.2 ст.19 вказаного Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману, зокрема, стосовно характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди. Як вбачається зі спірних договорів, особи, з якими було укладено договір містять одну й ту саму особу-представника, яка підписала обидва договори. За таких обставин справи суд вважає, що доводи позивача про те, що вказана обставина сприяла тому, що вона нечітко розуміла з ким саме укладено договір та які обов'язки виникають у неї щодо певної особи та в якому розмірі, знайшли своє підтвердження. Стаття 1212 ЦК України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин справи суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання недійсними договорів та стягнення коштів підлягають до задоволення і оспорювані нею договори слід визнати недійсними та стягнути з ПП «Грессток» в її користь сплачені грошові кошти в сумі 11250 грн. Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення в її користь моральної шкоди в сумі 5 000 грн. Однак, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач в зв'язку з нечесною підприємницькою діяльністю відповідача і виходячи із засад розумності і справедливості вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст.ст.23, 203, 901-905 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial