Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернулась з даним позовом у суд. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який є бувшим чоловіком позивача, будучи зареєстрований в будинку [ADDRESS] , починаючи з грудня 2017 року не проживає у вказаному помешканні, оскільки перейшов проживати до іншої жінки. 28.03.2012 року позивач набула у власність вказаний житловий будинок з господарськими спорудами на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду про затвердження мирової угоди. Ураховуючи те, що відповідач, починаючи з грудня 2017 року по даний час не користується вказаним житлом, при цьому, будь-яких перешкод у такому користуванні будинком йому ніхто не чинить, позивач, з покликанням на ст.ст.71,72 ЖК України, ст.405 ЖК України, прохає визнати відповідача таким, що втратив право на користування вище вказаним житловим приміщенням, оскільки подальша реєстрація відповідача у належному позивачу житлі порушує право власності останньої і вона змушена сплачувати житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача в будинку. Ухвалою суду від 19.03.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.04.2019 року. Ухвалою суду від 19.04.2019 року підготовче засідання у справі було відкладено на 14.05.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю в суді підтвердження про належне повідомлення відповідача про час та місце підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.05.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено судовий розгляд справи на 12.06.2019 року. У судове засідання позивач не з`явилась, подавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій також вказала про те, що заявлені позовні вимоги підтримує з підстав, що наведені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, - що підтверджено письмовим повідомленням Укрпошти про вручення судової повістки. Клопотання про відкладення судового розгляду, як і відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що позивач у справі [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , - що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2012 року №33973421(а.с.9). З довідки Дубівської сільської ради Ковельського району від 23.01.2019 року №171 вбачається, що у вказаному будинку, крім позивача, зареєстрований станом на 01.01.2019 року також і відповідач у справі [PERSON] (а.с.6). Доводи позивача про те, що відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному житловому будинку, починаючи з грудня 2017 року не проживає за місцем реєстрації у вище зазначеному помешканні підтверджені актом обстеження фактичних умов проживання жительки [ADDRESS] , [PERSON] , складеного комісією виконавчого комітету сільської ради (а.с.7). Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом та доказів, що причини, у зв`язку з якими він був відсутній за місцем своєї реєстрації є поважними. Ураховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позов про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати в сумі 768,40 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved