Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом тао просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], укладений 29 березня 2012 року, оскільки їх подружнє життя не склалось. Додатково позивач зауважила, що в зареєстрованому шлюбі сторони перебувають з 29 березня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, через що з 17 березня 2016 року вони припинили проживати разом, причиною цього є різні погляди на життя та сімю, у звязку з чим почуття любові та поваги між ними було остаточно втрачено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. 74, 76, 77 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву, в якій позов підтримує та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач звернувся до суду з заявою, за якою позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, надав письмові пояснення відносно підстав для розірвання шлюбу, також пояснив, що дійсно шлюбні стосунки між сторонами припинені з 17 березня 2016 року. Встановивши наведені обставини провадження та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наданих ними письмових пояснень та доказів. Так, проаналізувавши надані до суду письмові докази суд вбачає, що 29 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що Відділом ДРАЦС у Київському районі Одеського міського управління юстиції було вчинено актовий запис №203. Вказані обставини випливають зі змісту Свідоцтва про шлюб (бланк серії 1-ЖД №255751), оригінал якого долучено до матеріалів справи. Згідно актового запису про народження № 4134 вчиненого 21 травня 2012 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, у сторін 10 травня 2012 року народився син [PERSON]. Вказана обставина випливає зі змісту Свідоцтва про народження (бланк серії 1-ЖД №308778), копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до наданих позивачем пояснень та викладених обставин, що були визнані відповідачем, сторони прийшли до переконання про несумісність характерів та втрату ними взаємних почуттів що притаманні подружжю у звязку з чим на час розгляду справи спільне господарство не ведуть та переконані у неможливості збереження між ними шлюбних відносин, що фактично припинені вже тривалий час. Відповідно до положень ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Так, подружжя яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Крім того шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім або недієздатним. У інших випадках питання про розірвання шлюбу, у якому подружжя має спільних дітей належить до компетенції суду: відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, без обмеження щодо наявності чи відсутності у подружжя спільних дітей. Вказані вище фактичні обставини свідчать про те, що сторони на час розгляду справи судом мають двох неповнолітніх дітей які проживають з позивачем, та позбавлені можливості розірвати шлюб у позасудовому порядку. В силу\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що надані сторонами заяви свідчать про дійсну волю сторін на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову у повному обсязі.

Outcome: approved