Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

позивач звернулася до суду 14 липня 2016 року з позовом вказавши, що відповідач [PERSON] є її рідним братом, який вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2006 р. був засуджений за частиною 2 статті 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Своїми протиправними діями відповідач позбавив життя свою дружину [PERSON], яка [INFO]. померла у віці 23 років. На час смерті [PERSON] та арешту відповідача без батьківського піклування залишилося двоє їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких вона відразу забрала в свою сім'ю та виховує як своїх дітей. Згодом рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради № 956 від 21.11.2007 р. її призначено опікуном малолітніх дітей. Весь час з моменту арешту відповідача і до теперішнього часу її племінники проживають разом з нею однією сім'єю, вона забезпечує їм належний рівень розумового та фізичного розвитку, навчання та виховання, необхідні побутові умови, захист їх цивільних прав та інтересів. Після повернення відповідача з місць позбавлення волі в грудні 2011 року, дію рішення виконкому про призначення її опікуном над малолітніми дітьми припинено. Незважаючи на те, що [PERSON] вже знаходиться вдома та мав би самостійно виховувати своїх дітей, він не працює, зловживає спиртними напоями, викреслив дітей зі свого життя, не спілкується з ними, жодних контактів з дітьми не підтримує, матеріально не допомагає, не відвідує дітей ні за місцем їх проживання, ні за місцем навчання, не цікавиться потребами своїх дітей та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Діти проживають разом з нею, вона взяла на себе всі турботи, пов'язані з їх вихованням та матеріальним забезпеченням. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Призначити її опікуном над неповнолітніми дітьми та стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Заявою від 28.02.2017 р. позивач заявлені вимоги уточнила, просила суд також визначити місце проживання дітей, оскільки діти проживають разом з нею по [ADDRESS], тому просить передати дітей їй (а.с. 66). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представники позивача адвокати Бойченко Л.П. та Козлов А.В. заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Позивач [PERSON] суду пояснила, що до квітня 2016 року вони проживали однією сім'єю - вона, її чоловік, їх троє дітей, відповідач, його діти, мати, сестра, її донька. З квітня вона зі своєю родиною знімає квартиру, щоб не жити разом з відповідачем, так як він вчиняє сварки. Діти відповідача проживають з нею, вона їх утримує, виховує, відповідач отримує пенсію на дітей по втраті годувальника, але гроші витрачає на свої потреби. Діти його бояться, так як він неодноразово в стані сп'яніння бив їх, за що його притягали до відповідальності за насилля в сім'ї. Він казав, що вб'є дітей як і жінку. Його діти прийшли до неї з 01 травня 2016 року. За час проживання дітей у неї відповідач ні разу не допомагав їй, не надавав грошей, одяг, їжу. Коли вони проживали разом, то він харчувався окремо від них усіх. Діти знаходяться в інтернаті, а на вихідних вона їх забирає до себе. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що все це неправда. Діти проживали з ним до серпня 2016 року, коли він поїхав в Росію на заробітки. З місць позбавлення волі він звільнився в 2011 році і вихованням дітей займалася його мати, він допомагав в їх утриманні. В серпні 2016 року він поїхав на заробітки, приїхав перед Новим Роком, діти його втекли до сестри, так як сестра налаштовує їх проти нього, вона їм дозволяє те, що він не дозволяє. Він міг ударити дітей, але в тому випадку, коли він наполягав на виконанні ними домашнього завдання, а вони не бажали цього робити. Представники третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради [PERSON] та [PERSON] вважали, що в інтересах неповнолітніх дітей позовні вимоги підлягають задоволенню. Вислухавши позивача, відповідача, представників сторін, неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копії свідоцтв про народження). Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2006 р. [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавленні волі, Засуджено його за те, що 26.02.2006р. він завдав своїй дружині [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, від яких та померла (а.с. 6-7,8,53-54 - копія вироку, копія свідоцтва про смерть). Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 21.11.2007 р. № 956 встановлено опіку над малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та призначено [PERSON] опікуном дітей (а.с. 9 - копія рішення). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Надаючи оцінку наданим сторонами доказів, суди мають оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому, суд має з'ясовувати як належність та допустимість доказів формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами так і за їх змістом. Згідно ст. ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно повідомлення начальника Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.08.2016 р. перевіркою адреси [ADDRESS] було встановлено, що за вказаною адресою мешкає [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з травня місяця 2016 року мешкають у своєї тітки [PERSON] по [ADDRESS] оскільки батько відмовився забирати їх з навчального закладу та діти не бажають проживати з рідним батьком. З пояснень матері [PERSON] стало відомо, що [PERSON] протягом тривалого часу за адресою: [ADDRESS] постійно висловлює образи та погрози в її бік та своїх неповнолітніх дітей, на даний час життям та здоров'ям дітей не цікавиться, вживає алкогольні напої. Сусіди [PERSON] пояснюють, що останній зловживає алкогольними напоями, схильний до вчинення конфліктних ситуаці й (а.с. 67 - копія повідомлення, а.с. 68,69 - копії постанов). Відповідно до характеристик на дітей, наданих криворізькою загальноосвітньою школою-інтернатом І-ІІ ступенів № 1, вихованням [PERSON] та [PERSON] опікуються бабця та тітка. Вони регулярно відвідують батьківські збори, підтримують контакти з класним керівником та вихователями. Батько не виявляє зацікавленості у вихованні дітей, школу та батьківські збори не відвідує, контакти з класним керівником та вихователями не підтримує. На виховання [PERSON] погано впливають постійні сварки в сім'ї (а.с. 79,80 - характеристики). В якості свідків в судовому засіданні допитані неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] Так [PERSON] суду пояснив, що він згоден з тим, щоб батька позбавили батьківських прав. Вони проживали разом з батьком за однією адресою до травня 2016 року. В травні 2016р. вони з сестрою зателефонували йому в п'ятницю, щоб він забрав їх з інтернату, однак батько відмовився і сказав своїй матері, їх бабусі, щоб вона також їх не забирала. З інтернату їх забрала тітка до себе. Влітку вони деякий час проживали у бабусі, коли батько був на заробітках. Коли він повернувся, бабуся їм сказала, щоб вони не приходили додому, бо він поб'є їх. Батько погано ставився до них, лаявся нецензурно, заставляв багато писати, іноді лупцював, будучи в стані алкогольного сп'яніння. Брав в руки пилку та казав, що зараз відріже ногу. До сестри ставився ще гірше, бив її. Одяг, взуття та їжу купувала їм бабуся, іноді тітка. А з травня 2016 року їм купляє все тільки тітка. Один раз тільки він за весь час брав їх на відпочинок на озеро, але і тоді він був п'яний. [PERSON] суду пояснила, що батько ображав їх з братом, в п'яному стані бив, погрожував ножем, казав, що закопає на кладовищі, де мати. Одного разу він хотів її побити, за неї заступилася бабуся, яку він почав душити. В тверезому стані він казав, що виправиться, але все продовжувалось як і раніше. З часу коли вони проживають з тіткою він не цікавився їх життям, ніколи нічого їм не купував, тільки бабуся і тітка. Якщо батько давав гроші бабусі, то потім в п'яному стані забирав їх. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 04.10.2016 р. № 8/22-936 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]», виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 23-24 - висновок). Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, не забезпечує дітей матеріально, не турбується про їх духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. При цьому суд враховує пояснення дітей, з яких слідує негативне та байдуже відношення відповідача до їх життя, утримання та виховання. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому з [PERSON],. підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) на утримання неповнолітніх дітей. Однак вимоги в частині призначення позивачки опікуном дітей задоволенню не підлягають, оскільки опікуном може бути призначена позивач лише після встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, який встановлюється на засіданні виконкому відповідно до положень п. 35 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866. Пунктом 35 вказаної Постанови визначено, що після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв'язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров'я, освіта, інші потреби. Відповідно до пункту 22 Постанови, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Відповідно до частини 4 статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особо, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. До суду не надходило подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] та [PERSON] опікуна. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплаченої нею при поданні позову до суду (а.с.1 - квитанція).

Outcome: partial