Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополь реєстраційної служби Мелітопольського міжрайонного управління юстиції у Запорізькій області 14 грудня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через те, що не могли знайти спільних інтересів та взаємоповаги один до одного, спочатку проживали на квартирі, потім вона перейшла в гуртожиток, шлюбні відносини не підтримують з грудня 2014 року, у зв'язку з чим просила суд розірвати шлюб, відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини до листопада місяця, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] щодо позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував та стягнення аліментів на утримання сина не заперечував, пояснив, що сім'я фактично розпалась, дружина переїхала на постійне місце проживання до батьків в смт. Чернігівку, він до своїх батьків у село Астраханку Мелітопольського району, там працює сторожем у сільській раді, пояснив, що надсилав щомісячно кошти на утримання дитини включно до жовтня поточного року, просить стягнення аліментів призначити з 01 листопада 2015 року. Дослідивши матеріали справи, зважаючи на вимоги позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополь реєстраційної служби Мелітопольського міжрайонного управління юстиції у Запорізькій області 14 грудня 2013 року, актовий запис №1149. Сторони мають малолітнього сина [INFO]. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так як сторони шлюбні відносини не підтримують, суд вважає що сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб укладений між сторонами залишивши позивачці дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини сина [PERSON], працездатний та може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку , щомісячно. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню із відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема те, що відповідач працездатний, а також він зобов'язаний утримувати дитину. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивачка за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved