Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Теофіпольського райсуду від 17 березня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, син залишився на утриманні позивача та проживає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у його вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, в тому числі у межах суми платежу за один місяць негайно. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у її відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що дійсно він з позивачем перебували у шлюбі і у них народився син [PERSON]. Відповідач офіційно не працює, однак погоджується сплачувати аліменти на сина у розмірі 1000 грн. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження). Відповідно до довідки від 27.11.2017 року виданої виконкомом Теофіпольської селищної ради, позивач проживає разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Рішенням Теофіпольського райсуду від 17.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1492 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач подав позов 05.12.2017 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 05.12.2017 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved