Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 16 грудня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 115. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, вони стали чужими людьми, їх нічого не звязує і тому зберігати сімю не має сенсу. На примирення вона не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шевченко-Корженецька». В судове засідання позивач не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з 01.09.2016 року та проживають окремо. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі, на примирення не згідний, оскільки вони з позивачем з 01.09.2016 року припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 16 грудня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 115. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, а тому їхній шлюб носить формальний характер, оскільки вони з 01.09.2016 року фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і разом не проживають. Сторони вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини і просять суд розірвати шлюб між подружжям. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачем, оскільки вона про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved