overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду 17.02.2017 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON],[INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі ? частини його заробітку(доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. У разі неявки відповідача до судового засідання прохає винести заочне рішення(а.с.61). Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, а саме через оголошення, розміщене на сайті Судова влада України(а.с.60). Причину неявки суду не повідомив, заперечення на позов та заяви про відкладення справи до суду не надав. Крім того, судом було направлено до Ленінського районного суду м. Харкова доручення про допит відповідача. Однак, доручення не виконано в зв»язку з неявкою відповідача до суду (а.с.45-58). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Матеріалами справи встановлено, що з 17.07.2008 року по 24.01.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON],[INFO](а.с. 8,9). Як зазначив позивач в своєму позові, донька постійно мешкає з нею та знаходиться її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності\~\~до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач\~\~є працездатним, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду 17.04.2014 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина – [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з’явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та в остаточному варіанті просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги визнав в поному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 88, 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін 26.04.2011 року, нардився син – [PERSON], батьком якого є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов’язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров’я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред’явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду 17.09.2015 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, починаючи стягувати з 01.10.2015 року до досягнення дитиною: донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення що повернулось на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169,224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 84 ч.2, 161,180, 182, 183СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін народилися діти: донька [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що зазначено у свідоцтвах про народження. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів та відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається, судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, догляд за дитиною потребує значних затрат, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягує аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з 01.10.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду 17.09.2015 року з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 04.04.1997 р. н., яка навчається, мотивуючи позов тим, що донька є студенткою «Житомирського вищого професійного училища сервісу і дизайну», денної форми навчання, що обєктивно вимагає додаткових витрат. Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. В позовній заяві позивач просила стягувати з відповідача на користь повнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення 23 років або до припинення навчання. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення. Справа слухалась у відсутності відповідача та в заочному розгляді згідно ст.169,224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], 04.04.1997 р. н., яка навчається в «Житомирському вищому професійному училищі сервісу і дизайну», на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2015 року по лютий 2017 р. /а. с. 3/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітня донька, яка навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання, оскільки працює водієм у ТДВ «Житомирське АТП 11827» та отримує постійний дохід /а.с. 40/. Враховуючи матеріальне становище сторін, необхідність доньки в матеріальному забезпеченні, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання доньки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 01.09.2015 року до 15.02.2017 року без урахування часу зимових та літніх канікул.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

позивач звернулася до суду 17 березня 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 16 липня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, на роль чоловіка та жінки, виховання дитини. У відносинах один з одним вони знаходять повне непорозуміння, що призвело до того, що вони один з одним фактично не спілкуються та один одним не цікавляться. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб (а.с.2-3). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2005 року у Красноармійському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 254 (а.с.8 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 7 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

позивач звернулася до суду 17 грудня 2014 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 06 листопада 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з початку 2012 року, причиною цього стали відсутність між ними взаєморозуміння, у них різні погляди на взаємовідносини у сім'ї. Відповідач вживав спиртні напої, що призводило до конфліктів, під час яких він наносив їй побої. Все це призвело до того, що вони припинили подружнє життя та не мешкають разом, вона проживає з іншим чоловіком, з яким бажає укласти шлюб. Тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася і просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 14). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 527 (а.с.7 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивач звернулася до суду 17 квітня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 12 липня 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.12). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.13) Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2013 року в Довгинцівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб) та є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов визнав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 17 липня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 08 лютого 2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 41. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір»ю та буде мешкати з нею і після розірвання шлюбу. З квітня 2014 року сторони сумісно не проживають. Між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне життя не склалося. Строк для примирення не потрібен. А тому позивач вимушена звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання сторони надали спільну письмову заяву, відповідно до якої прохали суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та слухати цивільну справу за їхньою відсутністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 08 лютого 2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.№ 3). Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією актового запису про народження (а.с.№ 6). Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

позивач звернулася до суду 17 листопада 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 20 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили з липня 2014 року, з цього часу проживають окремо. Причиною стали несумісність їх характерів та відсутність в зв'язку з цим між ними взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки. Неодноразові намагання примиритися та змінити ставлення один до одного позитивних наслідків не дало, тому оскільки їх відносини остаточно зруйновані, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, просить розірвати шлюб і стягнути понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 15 ). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 16 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2012 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 546 (а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 -копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1).

Outcome: approved