Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, в якою зазначає, що з 2016 по теперішній час мешкає з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька, яку вони спільно назвали [PERSON]. Після народження доньки [PERSON] доволі часто виїжджав за межі міста Харкова тому був позбавлений можливості подати заяву про визнання батьківства, а отже запис батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадилась за прізвищем та громадянством матері до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, а ім'я та по батькові дитини записані зі слів позивача. 15.08.2017 позивач отримала свідоцтво про народження їх доньки [NUMBER], виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, відповідно до якого складений актовий запис № 1035 про народження [PERSON], [INFO], а батько зі слів позивача записаний як [PERSON], громадянин України. Позивач зазначає, що вона разом із відповідачем перебуває у фактичних шлюбних відносинах, проживають разом із дитиною, сумісно її виховують та утримують тощо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином. До початку судового засідання від начальника Московського районного у місті Харкові ВДРАЦС Шаплавської І.В. надійшла заява, у якій зазначила зауваження щодо поставлених вимог та пояснила наступне: відповідно до міжнародного законодавства Палестина є невизначеною державою, отже зазначене громадянство батька як громадянин Палестини є невірним твердженням. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, вивчивши доводи позову, позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] та її батьками у свідоцтві про народження, [NUMBER] від 15.08.2017, актовий запис № 1035, вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Факт проживання позивача разом з відповідачем з 2016 року по теперішній час однією родиною та перебування у фактичних шлюбних відносинах підтверджено поясненнями [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні як свідки. Відповідно до копії довідки про звернення за захистом в Україні № 004677 від 14.03.2016 [PERSON] народився [INFO] та є громадянином Палестини (а.с. 7). Відповідно до правил ст. 125 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини та за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст.ст. 126, 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статями 7,9,19 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконання обов'язків по вихованню дітей. Далі, відповідно до правил ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законним підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, оскільки з боку відповідача надано заяву про визнання за позивачем батьківства, суд вважає за необхідне постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідно до правил ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Що стосується пояснень наданих представником третьої особи, то суд не приймає їх до уваги, оскільки позивачем надана копія довідки, яка видана ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області, про звернення за захистом в Україну [PERSON] у якій зазначено, що він є громадянином Палестини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved