Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про виділення частки із майна, що було у спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частку автомобіля. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким було зареєстровано 04.08.1989, а розірвано - 26.05.2009. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивач разом з [PERSON] придбали автомобіль марки «Ford Transit», 1998 року випуску, номер [NUMBER]. Після смерті [PERSON] до Путивльської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці першої черги за законом - його теперішня дружина [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки [PERSON], а також повнолітня дочка від першого шлюбу - [PERSON] Позивач [PERSON] також звернулася до Путивльської районної державної нотаріальної контори з заявою про виділення частки спірного автомобіля, однак нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно, який знаходиться у відповідача, як і сам транспортний засіб. З огляду на таке позивач просила суд виділити їй частку із майна, що було у спільній сумісній власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку спірного автомобіля. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначили, що спірний автомобіль придбаний [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі, зокрема, за кошти отримані від продажу належної подружжю квартири. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши позовну давність. [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, просила суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Путивльська районна державна адміністрація в судове засідання свого представника не направляла. Путивльська районна державна нотаріальна контора просила суд розглядати справу без участі її представника, проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 04.08.1989 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується фотокопією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00016220490 від 20.01.2016 (а.с. 11). 08.05.1990 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.05.1990 відділом РАГС Печерського РВК м. Києва (а.с.10). 26.05.2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується фотокопією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 24.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції у Сумській області (а.с.12). 05.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області, що підтверджується фотокопією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2014 (а.с. 48). 21.11.2014 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області (а.с. 49). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується фотокопією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області (а.с. 47). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 268/2015, що заведена Путивльською районною Державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], після смерті останнього з заявами про прийняття спадщини до вказаної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON], а позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с.46,57,63). Однак, нотаріус відмовив позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку в майні подружжя на спірний автомобіль, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 02.06.2016 № 640/02014 (а.с.67). Згідно з ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За приписами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Матеріалами справи підтверджено, що з серпня 1989 року по травень 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Із договору купівлі-продажу від 29.08.2006 вбачається, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було продано за ціною 27100 грн. належну їм квартиру [ADDRESS] (а.с.81). Під час перебування у шлюбі 21.10.2006 [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль «Ford Transit», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано за [PERSON] 26.04.2007, що підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру 5942 та фотокопією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.04.2007 (а.с.68, 97). Відповідач та її представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти вказаної позивачем вартості спірного автомобіля у 100000 грн. При цьому судом було роз'яснено сторонам право заявити клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, однак таким своїм право останні не скористалися. Сторонами не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON] чи [PERSON], як і не було надано відповідних доказів того, що у період шлюбу чи після його розірвання вказане майно було у встановленому законом порядку поділено між його співвласниками - [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини не були спростовані й допитаним в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до положень ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 72 СК України, а також роз'яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. У пункті 19 зазначеної постанови роз'яснено також, що саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте на час шлюбу. Проте, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за їх взаємною згодою. З вищенаведеного слідує, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і розірвання шлюбу не тягне за собою припинення даного права. Строк позовної давності обчислюється від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору. Неподання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя і вказувати на початок перебігу строку позовної давності. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі 6-258 цс 15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] спору щодо розподілу майна не виникало. Відповідачем та його представником не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження зворотнього. Про порушення свого права власності щодо спільного сумісного майна подружжя позивач [PERSON] могла дізнатися з часу відкриття спадщини - дня смерті [PERSON], тобто з [INFO], оскільки після смерті останнього спірний автомобіль перебував у володінні відповідача [PERSON], яка як спадкоємець також претендує на частку спірного майна та звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, та у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначене майно після смерті [PERSON] також знаходиться у відповідача, позивач позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити своє право власності на належну їй частку вказаного майна. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про поділ майна. За таких обставин, судом встановлено, що спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON], який було придбано ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. та 1500 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved