Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Краматорської міської ради Донецької області про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно договору міни від 23.04.1993 р., посвідченим Першою краматорською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-10385, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. До цього він був власником будинку [ADDRESS], який він отримав за спадщиною від матері. Квартира складається із трьох суміжних кімнат загальною площею 54,90 м2, у тому числі, жилою площею 39, 60 м2. З [PERSON] позивач познайомилась у 1997 р., на час їхнього знайомства вони були самотні та вирішили створити сім'ю, з того часу вона стала мешкати у його квартирі. На початку вони разом працювали, потім він пішов на пенсію за віком. У [PERSON] родичей не було, втім, були складнощі із здоров'ям, він страждав на гіпертонічну хворобу та дуже часто потребував медичної допомоги, яку позивач йому надавала. Їх спільний бюджет складався з її заробітної плати та його пенсії, на ці гроші вони купували продукти харчування, необхідний одяг та сплачували комунальні послуги. За пропозицією власника зазначеної квартири, вона зареєструвалась в ній, але раптом [INFO] [PERSON] помер. На час його смерті вони мешкали однією сім'єю більш ніж як п'ять років, всі зобов'язання по похованню вона взяла на себе. У зв'язку з тим, що у [PERSON] не було родичів, то усе майно що знаходилось у квартирі та яким вони користувались перейшло до неї. Іншого житла у неї не було, а тому, вона залишилась мешкати у зазначеній квартирі. До смерті [PERSON] протягом шести років та після його смерті протягом тринадцять років, вона, будучи зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] постійно мешкає у цій квартирі. В літку 2015 р. вона зробила ремонт у квартирі та самостійно сплачує комунальні послуги. Вона є пенсіонером за віком, має незначний матеріальний дохід та страждає на онкологічне захворювання. Ця квартира є її місцем мешканням. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представника [PERSON], які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримали у повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Представник відповідача Краматорської міської ради за довіреністю Кузіна Ю.В. у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки були відсутні особи, які беруть участь у справі. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області від 05.06.2003 р., актовий запис № 1296 (а.с. 6). Відповідно до договору міни від 23.04.1993 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається із довідки, виданої КП «Службою Єдиного Замовника» від 01.06.2016 р., позивач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 19.05.2003 р., що свідчить про те, що позивач протягом тривалого часу зареєстрована та мешкає у зазначеній квартирі одна та окрім неї інших осіб за період з 19.05.2003 р. по теперішній час зареєстровано не було (а.с.12). Як видно із квитанцій про сплату комунальних послуг позивач [PERSON] та [PERSON] сплачували їх разом, що підтверджує той факт, що вони спільно мешкали однією сім'єю та разом вели господарство (а.с. 17-39). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину), виданої Другою краматорською державною нотаріальною конторою за [NUMBER] від 11.07.2016 р., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, крім того, даних щодо спадкоємців, які прийняли чи відмовилися від спадщини немає (а.с.52-53). Таким чином, починаючи з 19.05.2003 р. та по теперішній час позивач [PERSON] проживає в зазначеній квартирі, крім того, вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла квартирою [ADDRESS] і відповідно згідно положення ст.344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності, а тому, суд прийшов до висновку що факти, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності в порядку набувальної давності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України,

Outcome: approved