Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, вимоги якого мотивує наступним. З відповідачем по справі познайомилася в 2017, а з 2018 проживали разом. В травні 2019 сторони поїхали на сезонні роботи закордон, де позивач дізналася, що вагітна, а тому спільно з відповідачем вирішили, що їй доцільно повернутися в Україну. Повернувшись сторони підтримували зв`язок, однак приїхавши [PERSON] цікавитись її життям перестав. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , а запис про народження дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України на підставі її усної заяви і зазначено « [PERSON] ». Також зазначає, що відповідач працює, на утриманні інших дітей не має. Як наслідок, позивач просить винести рішення яким визнати [PERSON] батьком [PERSON] про що внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 1997, 00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2020\~відкрито загальне позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі та проти заочного рішення не заперечує. Від начальника Калуського міськрайонного відділу ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника управління, при вирішені справи покладається на розсуд суду. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Окрім цього, 07.12.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, яке ухвалами суду від 07.12.2020, 17.03.2021 задоволено, по справі призначено відповідну експертизу, а провадження у справі зупинено. Однак, відповідач [PERSON] до Івано-Франківського НДЕКЦ МВС не з`явився, а тому провести судову експертизу не представилось можливим, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . З копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданої Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 11.02.2020 вбачається, що батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.6). Із представленої Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) інформації встановлено, що в архіві зберігається актовий запис №80 від 11.02.2020 про народження [PERSON] . Державну реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.27). Отже, запис про батька у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , зроблено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України\~за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою останньої. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2\~ст. 125 СК України, - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частиною 1 ст. 135 СК Українивизначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 СК Україниза відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СКприймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповіднодо абзацу 3 пункту 3 Постанови, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до нормСК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будьяких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до постанови Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 565/657/16-ц (провадження № 61-18627св18), Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах, зокрема про встановлення батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу [PERSON] . Разом із тим відповідач умисно ухилився від участі у призначеній судом експертизі, шляхом неявки на неодноразові виклики до НДЕКЦ МВС України для надання біологічних зразків. Внаслідок такої поведінки відповідача та відсутності його біологічних зразків проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим. Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків, натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі. Так, відповідно до\~ст. 109 ЦПК України, - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість [PERSON] взяти участь у проведенні судової генетичної експертизи, суду не надано. А тому, з урахуванням вищенаведених обставин, згоди матері дитини суд вважає за доцільне позов в цій частині задовольнити. Статтею 134 СК України\~передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання батьківства, слід внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] у частині відомостей про його батька. Відповіднодо\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України: стану здоров`я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~ установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дітей віком\~до 6\~років:\~з 1\~січня -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2013\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2100\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач є працездатним молодим чоловіком, має мінливий дохід, неповнолітніх дітей на утриманні немає. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька,\~\~інтереси неповнолітньої дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, виправдання дійсними потребами дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі\~по 1997, 00 грн., щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved