Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28.02.2015 року, який був розірваний рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09.02.2018 року. Від сумісного проживання в шлюбі в них з відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні та за судовим наказом виданим Обухівським районним судом Київської області на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її особисте утримання, а вона на даний час не працевлаштована, тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 4000,00 гривень, з дня звернення до суду до досягнення донькою трьох років. Ухвалою судді від 03.08.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі та справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні. 02.10.2018 відповідачем надано відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки він на даний допомагає матеріально позивачу, на даний час не має можливості сплачувати таку суму аліментів. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згоден платити 1000 грн., оскільки на даний час має скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2015 року, який був розірваний рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09.02.2018 року, що підтверджується копією рішення. У період шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Як встановлено судом, позивачка на даний час не працює та перебуває на обліку в УСЗН Обухівської міської ради, як особа, яка отримує тимчасову допомогу на дитину по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач на даний час офіційно не працює, отримує дохід як самозайнята особа Також судом встановлено, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання сім''ї, купуючи для продукти харчування, іграшки та інші необхідні речі, що підтверджується відповідними чеками. У своїх позовних вимогах позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє особисте утримання у розмірі 4000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти на її особисте утримання в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що позивач не працює, матеріальний стан батька, який є працездатною особою, а тому має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на матері дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має дохід. Враховуючи матеріальне становище відповідача, не визнання ним позовних вимог, матеріальне становище позивачки, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1200, 00 гривень, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: partial