Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому просить встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON], [INFO], з червня 2010 року по час смерті останньої - [INFO] року та визнати за нею - [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 9/50 частини домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позов мотивує тим, що вона з червня 2010 року проживала однією сім'єю разом з [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету. [INFO] року [PERSON] померла. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.1997 року, виданого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3747, [PERSON] належало 9/50 частини домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із вказаного нерухомого майна. Позивач особисто проводила обряд поховання [PERSON] та на теперішній час продовжує проживати у вказаній частці домоволодіння, підтримує її у належному стані, оплачує комунальні послуги, зберігає та використовує речі повсякденного вжитку та документи померлої. З приводу прийняття спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день є неможливим оформлення права власності на частку домоволодіння шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, позивач вимушена звернутись до суду за захистом її спадкового права. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись. Представник позивача за договором адвокат [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.09.1997 року державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3747 [PERSON] дійсно є спадкоємцем майна померлого [PERSON] та спадкове майно складається з 9/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно наявної в матеріалах справи архівної довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 13130 від 25.08.2015 року право власності на 9/50 частин (приватна спільна часткова) на підставі вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину 18.09.1997 року зареєстровано за [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується наявним в матеріалах справи лікарським свідоцтвом про смерть № 71, виданим 05.10.2015 року КЗ «Кіровоградська обласна лікарня». 21 червня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину по закону, а саме на частку вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належала померлій [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу від 21.06.2017 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано, зокрема, звернутися до суду для встановлення факту проживання [PERSON] однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] не менше як п'ять років. Згідно наявної в матеріалах справи довідки Квартального комітету № 7 Подільського району м. Кропивницького № 218 від 15.06.2017 року [PERSON] дійсно з червня 2010 року по день смерті [INFO] року фактично без реєстрації проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS]. Також, факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] за вищевказаною адресою, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON], які крім того, зазначають, що [PERSON] та [PERSON] з червня 2010 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та саме остання займалася похованням [PERSON] При цьому, зазначені обставини не оспорюються відповідачем та підтверджуються наявними в матеріалах справи свідоцтвом про поховання № [NUMBER] від 05.10.2015 року та договором-замовлення про надання ритуальних послуг від 05.10.2015 року, згідно яких похованням [PERSON] дійсно займалася [PERSON]. Інших спадкоємців майна померлої [PERSON] не має, що підтверджується наданою на запит суду Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER] від 22.08.2017 року, згідно якої після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкова справа не заводилась. За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, з урахуванням досліджених письмових доказів, судом встановлено, що зазначені обставини є достатніми для встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, судом встановлено, що позивач правомірно набула право власності на 9/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями в [ADDRESS], що залишилося після смерті [PERSON]. Доказів, які спростовують цю обставину, не надано, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. Отже, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно у вигляді 9/50 частин домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст.ст. 15, 328, 292, 1216, 1217, 1220, 1223, 1264 ЦК України,

Outcome: approved