Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 06.08.2020 року по день ухвалення судового рішення, понесені судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги мотивує тим що 06.08.2020 року Бродівським районним судом Львівської області розглянута справа № 439/48/20 за позовом [PERSON] до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Бугаївський заклад дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Радивилівському районі Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності ЗДО «Дивосвіт» щодо прийняття на роботу в порядку переведення та зобов`язання укласти трудовий договір. Згідно даного рішення визнано протиправною бездіяльність Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області щодо прийняття [PERSON] на роботу в порядку переведення на посаду завідувача (директора) дитячим навчальним закладом «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області - після зміни назви; поновлено [PERSON] на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із [PERSON] трудовий договір на посаду завідувача (директора) Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (до зміни назви - Дитячий навчальний заклад «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області) з 02.01.2020 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 02.01.2020 року по день ухвалення судового рішення із врахуванням коригуючого коефіцієнту у зв`язку із підвищення мінімальної заробітної плати у сумі 70 914,40 грн. Судове рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із нею трудовий договір та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць постановлено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35500,00грн. та стягнуто судовий збір в сумі 840,80 грн. В решті вимог позивача відмовлено. 07.08.2020 позивачка звернулася до відповідача із відповідною заявою про виконання рішення суду в частині постановлення його до негайного виконання, а саме: поновлення на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із нею трудовий договір. Станом на дату звернення до суду із даним позовом рішення суду відповідач не виконав, на роботі позивачку не поновив. Просить позов задоволити. 25.08.2020 відкрито провадження у справі. 22.09.2020 Бугаївською сільською радою Радивилівського району Рівненської області подано відзив на позов [PERSON] . У поданому відзиві зазначають, що у Радивилівському районному суді є справа із тих же самих підстав, що і дана справа; позов не оплачений судовим збором; вказані позивачкою статті 116,117 КЗпП України регулюють порядок розрахунків при звільненні та стосуються всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації з якої звільняється працівник. Зазначають, що позивачка не працювала у Бугаївській сільській раді, позивач та відповідач не мали встановлених трудових стосунків і не мають їх на час розгляду позову. Крім цього, зазначили, що рішення по справі 439/48/20 оскаржене в апеляційному порядку. Тому просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. 22.09.2020 [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що твердження відповідача про наявність у Радивилівському районному суді справи з тих же підстав не відповідає дійсним обставинам справи, скільки позов там стосується стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за невиконання рішення суду постановленого до негайного виконання в частині невиплати позивачу середньомісячного заробітку за один місяць в розмірі 10130.63 грн. А предметом розгляду цієї справи є стягнення середньомісячного заробітку за невиконання рішення суду постановленого до негайного виконання в частині поновлення на роботі. Отже, це два різних позови із різних підстав. Разом з тим позивачка на підставі ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Поряд із посиланням на ст.ст.116, 117 КЗпП України міститься посилання на вимоги ст.236 КЗпП України - за змістом норм якої затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Крім цього, посилається на вимоги ст.82 ЦПК України, де передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бернацький П.В. підтримав заявлений позов у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача - представник Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Однак, в судовому засіданні підтвердив, що на час розгляду цієї справи в суді рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі не виконано. З рішенням суду про поновлення на роботі [PERSON] категорично не погоджуються, оскільки законом не передбачено поновлення на роботі шляхом укладення трудового договору. Сільською радою було подано апеляцію на рішення суду, однак ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі їм не надходила, тому він не може документально підтвердити прийняття справи до розгляду апеляційним судом. Суд, заслухавши пояснення представників сторін процесу, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Зміст права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Положеннями ст. 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника, з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Отже, вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України. Вказаного висновку прийшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 25.07.2018 року (справа № 552/3404/17). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06.08.2020 по справі 439/48/20 за позовом [PERSON] до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Бугаївський заклад дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України Радивилівському районі Рівненської області; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності ЗДО «Дивосвіт» щодо прийняття на роботу в порядку переведення та зобов`язання укласти трудовий договір позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області щодо прийняття [PERSON] на роботу в порядку переведення на посаду завідувача (директора) дитячим навчальним закладом «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області - після зміни назви); поновлено [PERSON] на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із [PERSON] трудовий договір на посаду завідувача (директора) Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (до зміни назви - Дитячий навчальний заклад «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області) з 02.01.2020 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 02.01.2020 року по день ухвалення судового рішення із врахуванням коригуючого коефіцієнту у зв`язку із підвищення мінімальної заробітної плати у сумі 70 914,40 грн. Судове рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із нею трудовий договір та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць постановлено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35500,00грн. та стягнуто судовий збір в сумі 840,80грн. В решті вимог позивача відмовлено. За змістом правил пункту 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Виходячи із приписів частини сьомої статті 235 КЗпП України, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06.08.2020 по справі 439/48/20 підлягало обов`язковому негайному виконанню після проголошення, незалежно від його оскарження та дати набрання законної сили. При цьому в самому рішенні вказано, що рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не тільки з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Таким чином, оскарження рішення в апеляційному порядку не впливає на правову природу його негайного виконання, а тому доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними. У силу вимог ч. ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-435цс15 та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц, за змістом норм статті 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Аналізуючи наведені по справі докази, суд вважає, що саме з вини відповідача відбулася затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Розмір середньомісячного заробітку позивача встановлений рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06 серпня 2020 року, за період листопада 2019 року та грудня 2019 року складає 8949.33 грн., відповідно розмір середньоденного заробітку - 426,158 грн. Позивач просить стягнути середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 06.08.2020 року (дата ухвалення рішення). З врахуванням вимог ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період невиконання рішення суду про поновлення позивача на роботі слід рахувати із 07 серпня 2020 року по 15 жовтня 2020 року, тобто із затримкою у 48 робочих днів. Враховуючи наведене, загальний розмір компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] становить 20 455,58 гривень ( 48 днів Х 426,158 грн). Водночас, позивач просить судове рішення щодо стягнення середньомісячного заробітку за один місяць в сумі 10130.63 грн. постановити до негайного виконання. Однак, як вже зазначалося вище рішенням суду від 06.08.2020 року встановлено, що середньомісячний заробіток складає 8949.33 грн. А відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання сторін на мотиви заявлених позовних вимог та їх заперечення, наведені в процесі судового розгляду, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі ст.ст.235,236 КЗпП України,

Outcome: partial