Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя посилаючись на те що, з 15.10.2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . В період перебування в шлюбі ними 16.11.2016 року придбано квартиру [ADDRESS] , та 24.02.2017 року машиномісце (гараж)№ [NUMBER] , яке розташоване в будинку [ADDRESS] . Вона з донькою проживала в України та приїздили до відповідача у Королівство Норвегія та проводили разом в середньому декілька місяців на рік, чоловік приїздив в Україну по безвізовому режиму. 13.01.2020 року відповідач в ході сімейної сварки наніс їй легкі тілесні ушкодження, після чого вона подала позов на розлучення. 22.06.2020 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким шлюб з відповідачем розірвав. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. У зв`язку з неявками відповідача до суду не заперечував на заочний порядок розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, суду не надав, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 11.03.2021 року. 15.03.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В суді установлено, що 15.10.2016 року між [PERSON] (підданий Королівства Норвегія) та [PERSON] (громадянка України) зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка народилась в Україні. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Встановлено, 16.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , укладено Договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 120,1 м2. Квартира придбана за 149 600,00 грн. Дружина покупця - [PERSON] надала згоду на придбання квартири. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Турчак С.М., зареєстровано в реєстрі за № 4448. Державна реєстрація вказаної кватири здійснена 16.11.2016 року. 24.02.2017 року між ТОВ «Укрбуд Девелопмент» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу машиномісця, за умовами якого [PERSON] придбав машиномісце (гараж) № [NUMBER] , що розташований в будинку [ADDRESS] , загальною площею 21,6 м2. Гараж придбано за 45 000,00 грн. Дружина покупця - [PERSON] надала згоду на придбання гаражу. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Сингаївською С.О., зареєстровано в реєстрі за № 1804. Державна реєстрація права власності здійснена 24.02.2017 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 60 СК України, Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В суді встановлено, що спірна квартира та машиномісце (гараж) були придбана в період шлюбу сторін, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Між подружжям шлюбний договір не укладався. На укладення договорів (правовстановлюючих документів) на квартиру та машиномісце, позивач, як дружина покупця, надавала згоду. Дані обставини дають підстави суду для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири та 1/2 частину машиномісця (гараж). Згідно частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Вивчивши матеріали справи, та враховуючи норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 6 810,00 грн. (5 333,17 грн., 972,83 грн., 420,40 грн., 83,60 грн.). Дані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладена та

Outcome: approved