Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, виселення із квартири попереднього власника та вселення у неї нового власника. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири № 13 в будинку № 5 на вулиці Київській у місті Львові на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2016 року укладеного між нею та відповідачкою. Однак, 28 січня 2017 року відповідач за її відсутності, зламавши замок вхідних дверей, самовільно проникла у належну її квартиру № 13 в будинку № 5 на вулиці Київській у місті Львові, заявивши свої права на неї. Оскільки на даний час у вказаній квартирі незаконно знаходиться відповідач, яка відмовилася звільнити квартиру, тобто чинив власникові умисні перешкоди в користуванні квартирою. Проживання відповідача у вищезгаданій квартирі позбавляє її можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним її нерухомим майном, придбаним для вільного використання та проживання в такому. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному у позові. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечили позивач та її представник. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що квартира №13 в будинку № 5 на вулиці Київській у місті Львові на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №71104771 від 21.10.2016 року належить позивачу [PERSON] (а.с.8-10). 28 січня 2017 року відповідач за відсутності позивача, зламавши замок вхідних дверей, самовільно проникла у належну позивача квартиру № 13 в будинку № 5 на вулиці Київській у місті Львові, заявивши свої права на неї та продовжує проживати у такій квартирі Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Затишне» від 09.02.2017р. №165 зареєстровані квартирі №13 в будинку № 5 на вулиці Київській у місті Львові є позивач та її троє членів сім`ї(а.с.4). Цивільним законодавством України, а саме ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Із довідки від 08.02.2017 року №96 виданої виконком Чинизької сільської ради(а.с.5) вбачається, що відповідачка [PERSON] [INFO]. проживає без реєстраційного обліку в с. Стовпин Буського району Львівської області, а тому забезпечена відповідачка належним житлом для її проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом частини 4 статті\~9\~та статті\~109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачені засади захисту права власності, а саме держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. А тому проживання у спірній квартирі особи без згоди її власника є порушенням права власника, яке, відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунути. В звязку з наведеним оскільки відповідач не маючі права власності, володіння та користування житлом, безпідставно, протиправно чинить позивачу перешкоди та обмеження щодо здійснення права власності на вказане житло. Таким чином, відповідачка продовжуючи проживати у спірній квартирі, порушує права власності теперішнього власника цієї квартири [PERSON] і перешкоджають їй у здійсненні права власності, користування власністю і це право позивача в силу викладених правових положень підлягає судовому захисту. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, враховуючи ті обставини, що проживання у даній квартирі відповідача створює перешкоди у користуванням житловим приміщенням позивачу, яким у встановленому законом порядку набуто право власності, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви у розмірі 1280 грн..

Outcome: approved