Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 01.07.1993 року по 30.12.2016 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.03.2019 їй було встановлено такі професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). НЦД за гіпертонічним типом. Гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. з вестибуло-атактичним та вираженим астено-невротичним синдромами. Поширений остеохондроз та спондилоартроз хребта, вертеброгенна цервікоалгія. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки, (Супутній діагноз). Згідно довідки МСЕК м. Суми від 17.04.2019 р. ступінь страти працездатності склала 40% первинно. Вказує, що отримані нею професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Просила стягнути з відповідача на її користь 40 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву надав у якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 01.07.1993 року по 30.12.2016 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (а.с. 8-9). Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.03.2019 р. [PERSON] встановлено діагноз: ХОЗЛ II\~стадії токсико-пилової\~етіології в\~фазі нестійкої\~ремісії.\~Емфізема легень\~ІІ ступеню.\~Легенева недостатність\~II\~ступеню.\~Захворювання професійне.\~Хронічна двобічна\~сенсоневральна приглухуватість\~з помірним\~ступенем зниження\~слуху III\~ст.\~Захворювання професійне,\~від тривалого\~впливу виробничого\~шуму.\~(Основний\~діагноз).\~НЦД за\~гіпертонічним типом.\~Гіпертонічна дисциркуляторна\~енцефалопатія І-ІІ\~ст.\~з вестибуло-атактичним\~та вираженим\~астено-невротичним\~синдромами.\~Поширений остеохондроз\~та спондилоартроз\~хребта,\~вертеброгенна цервікоалгія.\~Пресбіопія,\~гіпертонічна ангіопатія\~сітківки,\~(Супутній\~діагноз). При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (п.16); причина професійного захворювання перебування проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (п. 17). (а.с. 10-11). 17.04.2019\~р.\~ [PERSON] пройшла первинний огляд МСЕК і їй встановлено 40 % втрати професійної працездатності первинно. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов`язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебуваючи у трудових правовідносинах з відповідачем отримала професійне захворювання у зв`язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці, тобто проведенням робіт в умовах несприятливого мікроклімату підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримала внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на її стан здоров`я, який постійного погіршується та призвів до встановлення третьої групи інвалідності, від чого вона зазнає моральних страждань, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. З огляду на викладене, ураховуючи роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] .В., тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 16 000 грн.

Outcome: partial