Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2012 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 1306/8511/2012 від 17.12.2012 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого [INFO] в користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, по 400 гривень щомісяця. Зважаючи на те, що присуджених аліментів не достатньо для належного утримання дочки, вона змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Сторони в судове засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач визнає. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками: [PERSON], 25.12.2008р.н., яка проживає з позивачем. (а.с. 4, 5) Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 1306/8511/2012 від 17.12.2012 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого [INFO] в користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, по 400 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Із повторно виданого свідоцтва про шлюб Серія І-СГ № 337138, вбачається, що 26 червня 2013 року Лаврик (позивач) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу її прізвище «Мірчук» (а.с. 7) При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми (сином та дочкою), перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно \~до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Згідно ст.8,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дочка, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2012 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати дочку. Позивач несе інші витрати повязані з фізичним, духовним та моральним розвитком дочки, а тому з врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів слід збільшити, до узгодженої між сторонами суми. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved