Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], а [INFO] помер її батько - [PERSON]. Вона прийняла спадщину після смерті своєї матері, подавши відповідну заяву до Другої Слов'янської державної нотаріальної контори. За її заявою у Другій Слов'янській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 190/2016. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері. До складу спадщини після смерті її матері входить таке спадкове майно: - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який її матір отримала після смерті батька позивача, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 1998 року, виданого державним нотаріусом Другої Слов'янської державної нотаріальної контори, за реєстром № 500. - земельні ділянки, які мають кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Позивач отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. Зазначені Свідоцтва видані 02 грудня 2016 року державним нотаріусом Другої Слов'янської нотаріальної контори і мають реєстрові номери №557, 574, 576, 573. Отримавши у спадок житловий будинок і отримавши на нього правоустановчий документ - Свідоцтво про право на спадщину за законом, мати позивача не зареєструвала його у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Зазначене і було підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок, про що зазначено у Постанові нотаріуса від 27 грудня 2016 року. На час отримання [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право на спадщину від 19 вересня 1998 року, за реєстром № 500, житловий будинок належав на праві власності батьку позивача - [PERSON], на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою від 21 липня 1967 року, реєстровий № 2283. Право власності [PERSON] зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 209 у книзі 1. У зв'язку з викладеним, просить суд визнати за нею, право власності на житловий будинок з прилеглими господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м., як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник [PERSON], яа діє на підставі Ордеру серії [NUMBER] /а.с.46/ не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте 05 квітня 2017 року надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач - Черкаська селищна рада Слов'янського району Донецької області, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, проте явка представника у судове засідання не забезпечена, на адресу суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечують проти задоволення позовної заяви. Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] народилась [INFO]. Батьком у свідоцтві записаний - [PERSON], а матір'ю - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 1958 року Привільською селищною радою Слов'янського району Сталінської області /а.с.32/. [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 1998 року, спадкоємцем майна [PERSON] , а саме житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими будовами і спорудами, розташованого в [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Другою слов'янською державною нотаріальною конторою 21 липня 1967 року за №2283, є його дружина [PERSON] /а.с.45/. [INFO] [PERSON] померла у віці 77 років, про що у виконкомі Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис №54 /а.с.41/. Спадкова справа після смерті [PERSON] за № 190/2016 заведена у Другій слов'янській державній нотаріальній конторі, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі /а.с.9/. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який її матір отримала після смерті батька позивача, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельні ділянки, які мають кадастрові номери: [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за законом, заповіт відсутній, що підтверджується Довідкою Другої слов'янської державної нотаріальної контори від 26 липня 2016 року /а.с.8/. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернулася до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 02 грудня 2016 року, спадкоємцем майна [PERSON], а саме земельних ділянок, кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 28 жовтня 2003 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20 грудня 2005 року, є її жонька [PERSON] Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного станом на 11 січня 2017 року складається з: житлового будинку А - 1, загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 48,7 кв.м., літньої кухні -Б, сараю - В, Д, Е, Ж, гаражу - Г, душ - З, вбиральня - К, навіс -Л, споруди - №1-4 /а.с.26-30/. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 грудня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім'я померлої [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як вбачається із Довідки №3450-2/045/01 від 13 грудня 2016 року, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою від 21 липня 1967 року № 2283 /а.с.12/. Таким чином, прийнявши у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON], а саме житлового будинку з прилеглими господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS], мати позивача - [PERSON] отримала право власності на вказаний будинок, але не зареєструвала за собою це право. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Уперше обов'язковість реєстрації права власності була введена ЦК України 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який був прийнятий у 2004 році. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Правомірність і законність позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], підтверджена роз'ясненнями, наданими у п. п. 5, 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з якими вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] набула в встановленому законом порядку після смерті чоловіка [PERSON], право власності на зазначений житловий будинок, однак не зареєструвала його у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з прилеглими господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], як на майно, отримане в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved