Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернулася\~до Новопсковського\~районного суду\~Луганської області\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~[PERSON],\~померлого 12.03.2016,\~право власності\~на житловий\~будинок,\~розташований за\~адресою:\~вул.\~Набережна,\~24,\~с.\~Закотне Новопсковського\~району Луганської\~області,\~вартістю 88014,00\~гривень,\~який складається\~з:\~житлового будинку\~під літ.\~«А-1»;\~службової добудови\~під літ.\~«а»;\~тамбуру під\~літ.\~«а-1»;\~літньої кухні\~під літ.\~«Б»;\~гаража під\~літ.\~«Г»;\~погрібу під\~літ.\~«п/г»;\~огорожі та\~воріт під\~літ.\~«N1,\~N2»;\~колодязя під\~літ.\~«к». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.03.2016 помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Набережна, 24, с. Закотне Новопсковського району Луганської області; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0971 га, кадастровий номер 4423382000:10:003:0034, розташованої на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Спадщину після смерті чоловіка вона прийнята вчасно, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом та за законом першої черги не має, особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Вона частково реалізувала свої спадкові права, отримавши 03.12.2016 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але реалізувати свої спадкові права в повній мірі в позасудовому порядку не має можливості, оскільки нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, які б підтверджували його належність померлому [PERSON] У звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 09.01.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 07.02.2019. 07.02.2019\~в підготовчому\~судовому засіданні\~оголошено перерву\~до 06.03.2019\~у звязку\~з витребуванням\~доказів. 06.03.2019 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 03.04.2019. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2016 року в с. Закотне Новопсковського району Луганської області помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 485444, виданим 15.03.2016 виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. \~ \~ \~ \~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина у\~вигляді домоволодіння,\~розташованого за\~адресою:\~вул.\~Набережна,\~буд.\~24,\~с.\~Закотне Новопсковського\~району Луганської\~області,\~ яке\~складається з:\~житлового будинку\~під літ.\~«А-1»\~загальною площею\~77,80\~кв.\~м,\~площею будинку\~56,90\~кв.\~м.,\~рік забудови\~-\~1984;\~службової добудови\~під літ.\~«а» площею 36,10 кв.м.; тамбуру під літ. «а-1»; літньої кухні під літ. «Б»; гаража під літ. «Г»; погрібу під літ. «п/г»; огорожі та воріт під літ. «N1, N2»; колодязя під літ. «к», вартість якого згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна складає 88014,00 грн.; земельної ділянки №341, кадастровий номер 4423382000:10:003:0034, площею 3,0971 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №387112 від 16.11.1977. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON], померлого 12.03.2016, прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем і у встановлений законом шестимісячний строк не заявила про відмову від спадщини, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області 02.12.2018 за вих № 1083. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] 04.10.2016 позивач звернулася до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, де була заведена спадкова справа №59592729, (номер у нотаріуса 254/2016) від 04.10.2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45295405 від 04.10.2016. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №254/2016 до майна померлого 12.03.2016 [PERSON] встановлено, що на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НВІ 672702 від 03.12.2016, зареєстрованим в реєстрі за №2367; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74727546 від 03.12.2016. Разом з тим, постановою нотаріуса від 02.11.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 24, розташований за адресою: вул. Набережна, с. Закотне Новопсковського району Луганської області, що залишилось після смерті [PERSON], померлого 12.03.2016, з посиланням на відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказаний будинок. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак не може цього зробити так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок. З приводу належності домоволодіння за адресою: вул. Набережна, 24, с.Закотне Новопсковського району Луганської області, [PERSON], суд зазначає наступне. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований в 1984 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Відповідно до Інструкції, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки №1112 від 12.11.2018, виданої виконкомом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі № 4 Закотненської сільської ради головою домоволодіння № 164-1, розташованого за адресою: вул. Набережна, 24, в с. Закотне Новопсковського району Луганської області з 1980 року по 12.03.2016 був [PERSON]. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, підтверджено право власності померлого [PERSON] на домоволодіння за адресою: вул. Набережна, 24, с. Закотне Новопсковського району Луганської області. Вказані обставин також підтверджуються рішенням виконавчого комітету Закотненської сільської ради народних депутатів №12 від 01.03.1980 про надання дозволу [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку; рішенням виконавчого комітету Новопсковської районної ради народних депутатів Ворошиловградської області №204 від 20.05.1980 «Про дозвіл на забудову виділених ділянок»; паспортом на забудову садиби в сільському населеному пункті від 20.05.1980. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ Оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлого чоловіка [PERSON], інші спадкоємці першої черги за законом, спадкоємці за заповітом, а також спадкоємці, які мають обовязкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 440,07 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 440,07 грн.

Outcome: approved