Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до відповідачів, третьої особи в якому просить визначити, що частка спадкодавця, [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності з [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0875 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про затвердження мирової угоди від 27 березня 2014 року у справі №442/1844/14-ц (провадження №2/442/921/2014), становить по 1/2 частці В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина до складу якої належать, зокрема вище вказаний житловий будинок та земельна ділянка. Згідно положень ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина (позивачка), син та батьки (відповідачі). Спадкоємці домовились про укладення між всіма спадкоємцями договору про поділ спадкового майна. Позивачка, отримавши дозвіл від органу опіки піклування в особі виконавчого комітету Дрогобицької міської ради дозвіл від імені малолітнього [PERSON] на укладення договору про поділ спадкового майна після смерті батька дитини за яким у власність якого переходить Ѕ частка спірного будинку № та 1/2 частка земельної ділянки, звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, заведена спадкова справа. Проте, нотаріус не зміг видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначена частка померлого [PERSON] у праві власності на житловий будинок і земельну ділянку, що підтверджується такою відмовою від 24 квітня 2019 року №91/02-14. В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про визнання позову в повному обсязі, оскільки такий в інтересах їхнього онука. Також просять про розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в особі органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про проведення розгляду справи без участі представника, щодо задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, 17.01.2012 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Стебницькою міською радою Львівської області, актовий запис №1 (а.с.13). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а/с 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області, актовий запис № 145 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги за законом майна померлого спадкодавця є син, дружина та батьки. До скалу спадщини належать, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,0875 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] . Власником такого майна є [PERSON] , яке набуте нею за час шлюбу, що стверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2014 №20180380 та №20184196, підставою виникнення права власності на вище вказаний житловий будинок та земельну ділянку є мирова угода, затверджена ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2014 у справі №442/1844/14-ц (а/с 18, 21). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.03.2019 №61 п.2.2. «Про вирішення питань, пов`язаних з захистом прав дітей» надано дозвіл від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] , дозвіл його матері, [PERSON] , на укладення договору про поділ спадкового майна після смерті батька дитини - [PERSON] , який помер [INFO] , за яким у власність малолітнього [PERSON] , переходить 1/2 частка будинку [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки площею 0875 га, належної до вищевказаного житлового будинку (а/ с 22 ). Згідно листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округувід 24 квітня 2019 року №91/02-14, на звернення [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину майна та права власності на частку майна померлого відмовлено, оскількине визначена частка померлого [PERSON] у праві власності на житловий будинок і земельну ділянку (а/ с 35 ). Відповідно до ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до статті 1126 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкоємця у справі спільної сумісної власності. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п.224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 нотаріус може виділити свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно статті 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки житловий будинок та земельна ділянка придбані за час шлюбу, то належить [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на приписи ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників є рівними і дорівнюють 1/2 частці. Таким чином, зважаючи на рівність часток подружжя в їх спільному сумісному майні, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку майна. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved