Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що на підставі договору № 50/01-23 від 27.05.2002 року, укладеного між нею та Калуською міською радою, їй передано в оренду земельну ділянку площею 3056 кв.м. по вул. Івано-Франківській в м. Калуші строком до 23.04.2017 року. Однак в травні місяці 2016 року їй стало відомо, що згідно рішення виконавчого комітету Калуської міської ради № 1181 від 27.04.2010 року, виданого на підставі її заяви, вказану земельну ділянку в неї вилучили. Копію даного рішення та заяви вона отримала 14.11.2016 року. Позивач зазначила, що жодної заяви вона не писала, а відтак вважає дане рішення незаконним. Тому просить суд визнати вищезазначене рішення незаконним та скасувати його, а також зобовязати виконавчий комітет Калуської міської ради визнати договір № 50/01-23 оренди земельної ділянки чинним. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Зазначила, що 05.03.2010 року [PERSON] звернулася до Калуської міської ради із заявою про передачу земельної ділянки площею 3056 кв.м. по вул. Івано-Франківській її синові [PERSON] наслідками розгляду даної заяви Калуською міською радою було винесено рішення № 1181 від 27.04.2010 року «Про передачу земельних ділянок у власність та оренду» та вилучено дану земельну ділянку із користування позивача. Також заявила клопотання про застосування наслідки спливу строку позовної давності, оскільки позивач не навела достатніх доказів поважності пропуску строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. На підставі Договору № 50/01-23 оренди земельної ділянки, укладеного між Калуською міською радою та [PERSON], останній було передано в оренду чотири земельні ділянки, в тому числі ділянка площею 3056 кв.м. по вул. Івано-Франківській в м. Калуші строком до 23.04.2017 року (а.с. 4-5). З копії витягу з рішення № 1181 від 27.04.2010 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду» вбачається, що земельна ділянка площею 3056 кв.м. по вул. Івано-Франківській в м. Калуші була вилучена з користування [PERSON] (а.с. 6). 31.10.2016 року позивач звернулася до Калуської міської ради із заявою про надання їй копії її згоди на вилучення земельної ділянки (а.с. 7). 14.11.2016 року їй була направлена відповідь № Ч-2462, до якої додано копію заяви [PERSON], в якій вона просить передати вищезазначену земельну ділянку в оренду її синові [PERSON] (а.с. 9). Як передбачено ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач в судовому засіданні пояснила, що дану заяву про передачу земельної ділянки площею 3056 кв.м. по вул. Івано-Франківській в м. Калуші своєму синові [PERSON] вона не писала, разом з тим жодних доказів на підтвердження даного факту нею не надано. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності, так як представник відповідача в судовому засіданні заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності, а позивач та її представник не надали суду доказів поважності На підставі наведеного та

Outcome: dismissed