Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який надалі уточнила та в якому вказує, що неповнолітня [PERSON], [INFO], все своє життя проживала разом із своєю матір'ю [PERSON], бабусею [PERSON] та цивільним чоловіком бабусі [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] В червні 2014 року [PERSON] зізналася, що вказаний будинок знаходиться в іпотеці. Це зізнання було пов'язано з тим, що Бердянським міськрайонним судом було відкрито провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки - вказаний будинок. Після цього позивачу стало відомо, що 09.02.2007р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання цього договору в той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, у відповідності до якого майновий поручитель передав в іпотеку вказаний будинок. Відповідно до п.1.1 статті 1 вказаного іпотечного договору, у будинку начебто не прописані та не проживають малолітні і неповнолітні діти, що також підтверджується довідкою вуличного комітету №25 від 08.02.2007р. Позивач в своєму позові стверджує, що це вказане твердження та довідка на підтвердження цього не відповідають дійсності, оскільки насправді у вказаному будинку на момент укладання іпотечного договору проживала та продовжує проживати неповнолітня [PERSON], право якої на користування цим житловим приміщенням порушено. Тому в своєму позові позивач просить встановити факт постійного проживання та користування житловим будинком [ADDRESS] неповнолітньою [PERSON], [INFO], з 25.10.1999р. по теперішній час; визнати недійсним іпотечний договір (з майновим поручителем) від 09.02.2007р., укладений між іпотекодавцем [PERSON] та іпотеко держателем - Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чуєвою Тетяною Тихонівною, зареєстрований в реєстрі за №153; скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, накладену 09.02.2007р. приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чуєвою Т.Т., зареєстровану в реєстрі за №154, на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON], а також виключити з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за №154 від 09.02.2007р. про державну реєстрацію Іпотечного договору (з майновим поручителем) від 09.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чуєвою Тетяною Тихонівною, зареєстрованого у реєстрі за №153. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитана як свідок, показала, що проживає у [ADDRESS] з 1993 року, з цього часу у ньому зареєстровано місце її постійного проживання. Її донька [PERSON] народилася від цивільного шлюбу та з моменту виписки з пологового будинку також проживає у вказаному будинку. Місце проживання доньки офіційно не було зареєстровано, оскільки це не вимагається діючими правилами до отримання нею паспорта. Про наявність іпотеки вона та її донька дізналися лише в червні 2014 року. Як позивач просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні свідок [PERSON], допитана як свідок, показала, що насправді спірного договору іпотеки вона не укладала, оскаржувала цей факт в судовому порядку, але почеркознавська експертиза не дала категоричної відповіді стосовно ідентичності її підпису на договорі, тому в позові їй було відмовлено. Про наявність спірного іпотечного договору повідомила доньці та онуці лише в червні 2014 року, коли стало зрозуміло, що ця проблема безпосередньо стосується і їх. Факт проживання у [ADDRESS] доньки та її неповнолітньої онуки підтвердила. Як відповідач по справі позовні вимоги визнала повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що при укладанні спірного іпотечного договору були в наявності всі необхідні документи, в тому числі довідка вуличного комітету про відсутність у будинку [ADDRESS], що є предметом іпотеки, інших, крім іпотекодавця, проживаючих осіб, в тому числі неповнолітніх. Цей факт був підтверджений також відповідними заявами іпотекодавця. Тому всі наведені позивачем доводи вважає сумнівними і такими, що не доведені належним чином. Крім того, представник відповідача вважає пропущений строк позовної давності. Тому просив в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Аліпова І.А. позовні вимоги підтримала та пояснила, що за умови відсутності згоди органу опіки та піклування на передачу в іпотеку житлового будинку, що є єдиним житлом неповнолітньої особи, спірний договір іпотеки вважає таким, що підлягає визнанню недійсним, факт проживання у вказаному житловому приміщенні дитини вважає доведеним, просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні третя особа - приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєва Г.Я. пояснила, що при оформленні спірного договору іпотеки виходила з наданих документів, в тому числі з заяви іпотекодавця [PERSON] про відсутність в предметі іпотеки інших, крім неї, проживаючих та зареєстрованих осіб, в тому числі неповнолітніх, а також довідки вуличного комітету, що підтверджувала заяві іпотекодавця. За умови інформації про наявність у предметі іпотеки інших проживаючих та зареєстрованих осіб, тим більше неповнолітніх, вказаний іпотечний договір вона б за будь-яких обставин не завірила. В судовому засіданні свідки [PERSON], яка є сусідкою [PERSON], та [PERSON], що є батьком неповнолітньої [PERSON], підтвердили факт проживання [PERSON] безперервно у будинку [ADDRESS] з моменту свого народження. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є квартальною за місцем проживання позивача [PERSON] з 2001 року, підтвердила, що з цього часу у будинку [ADDRESS] дійсно були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], її неповнолітня донька [PERSON] та цивільний чоловік [PERSON] - [PERSON] до своєї смерті в 2014 році. Довідку, яка була надана ПАТ «Укрсоцбанк» про проживання у вказаному будинку однієї особи - [PERSON] свідок не видавала тому, що це не відповідає дійсності. Третя особа [PERSON] до судового засідання більше двох разів не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що 09.02.2007р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, у відповідності до якого [PERSON] отримав від банку кредит в сумі 114400,00 доларів США. Вказаний факт визнаний всіма учасниками розгляду справи, тому додатковому доказуванню не підлягає. Згідно іпотечного договору (з майновим поручителем) від 09.02.2007р., в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором майновий поручитель [PERSON] передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] заперечує факт укладання цього договору, але на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2014р., яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання цього договору недійсним на вказаній підставі було відмовлено, суд вважає цей договір дійсним на час розгляду справи. Згідно п.1.1 вказаного договору, у будинку не прописані та не проживають малолітні і неповнолітні діти, що також підтверджується довідкою вуличного комітету №25 від 08.02.2007р. Згідно вказаної довідки зі штампом вуличного комітету №25, [PERSON] прописана у будинку [ADDRESS] одна. Проаналізувавши в сукупності всі наявні докази, суд доходить висновку, що ця довідка на час її видачі явно не відповідала дійсності. Так, згідно відмітки у паспорті громадянина України [PERSON], місце її постійного проживання зареєстровано [ADDRESS] з 04.03.1993р. Вказаний факт підтверджений довідкою Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, виданої на запит суду. Згідно відмітки у паспорті громадянина України [PERSON], місце його постійного проживання зареєстровано [ADDRESS] з 12.12..1995р. Згідно довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області знятий з реєстрації 19.11.2014р. у зв'язку з його смертю. Таким чином, на думку суду є очевидним, що довідка вуличного комітету №25 від 08.02.2007р. про наявність у будинку [ADDRESS] однієї зареєстрованої особи - [PERSON] є вочевидь такою, що не відповідає дійсності. Суд позбавлений можливості в межах позовного провадження по справі, що розглядається, встановити осіб, винних у видачі та використанні завідомо неправдивого документу, але сам факт неправдивості цього документу у суду сумніву не викликає. При цьому суд також враховує той факт, що відтиск позначки «№» на довідці, що дійсно надана квартальною [PERSON] та підтверджена нею в судовому засіданні, суттєво відрізняється від вказаної позначки на штампі довідки від 08.02.2007р. При цьому свідок [PERSON] в судовому засіданні категорично заявила, що штамп, яким вона користується при видачі довідок, з 2007 року по теперішній час не змінювався і він є єдиним, його дублікат відсутній. Крім того, аналізуючи в сукупності надані докази, а саме: довідку вуличного комітету від 05.09.2014р. щодо проживання у вказаному будинку з 25.10.1999р. неповнолітньої [PERSON]; довідку Бердянської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №16 з поглибленим вивченням іноземних мов Бердянської міської ради Запорізької області щодо її місця проживання станом на 09.02.2007р. по [ADDRESS]; довідку комунальної установи «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради щодо даних амбулаторної карти неповнолітньої [PERSON] про її місце проживання з моменту виписки з пологового будинку до теперішнього часу по [ADDRESS]; копію амбулаторної карти неповнолітньої [PERSON]; а також свідчення вказаних вище свідків, суд вважає встановленим та доведеним факт постійного проживання та користування житловим будинком [ADDRESS] неповнолітньою [PERSON], [INFO], з 25.10.1999р. по теперішній час. Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що на час укладання спірного іпотечного договору місцем проживання [PERSON], яка на той час не досягла 10 років, було місце зареєстрованого місця проживання її матері [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до ст.156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири)… Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає прива та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. В даному випадку дозволу органу опіки та піклування на укладання іпотечного договору щодо будинку, в якому проживала неповнолітня дитина, отримано не було, що доведено документально та не заперечувалось всіма учасниками розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. А також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України про розгляді справи №6-99цс13 від 18.09.2013р., оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved