Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року по 17.09.2009 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 01.12.2009 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2009 року до повноліття дитини. В добровільному порядку відповідач не надає допомоги та не відшкодовує додаткові затрати на утримання дитини. У зв`язку з розвитком здібностей сина, останній відвідує Центр дитячого розвитку - Академію ментальної арифметики «Smartum», вартість навчання в якому за період з жовтня 2008 року за 39 тижнів склала 8 287,50 грн. Крім того, з метою організації належного розвитку та організації дозвілля нею сплачено перебування сина в дитячому таборі у травні 2019 року - на базі школи №1 у розмірі 569,24 грн. Витрати на потреби навчального закладу (виготовлення індивідуальної шафи із зберігання речей) склали 650,00 грн. також нею придбано взуття для сина на суму 295,00 грн., а всього було понесено витрат на загальну суму в розмірі 9 801,74 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь половину вказаних витрат а саме 4 900,87 грн. одноразово. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 20.08.2019 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій остання просила суд стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на утримання сина, а саме: навчання в Центрі дитячого розвитку - Академії ментальної арифметики «Smartum» за період з 15 вересня 2017 року за 39 тижнів у розмірі 8 000,00 грн., за період з жовтня 2018 року за 39 тижнів у розмірі 8 287,50 грн. та за три місяця літніх канікул у 2018 році в розмірі 1500,00 грн; встановлення синові брекет системи (конструкція для ефективного виправлення неправильного прикусу) вартістю 5100 грн., витрати на перебування сина в дитячому таборі у травні 2019 року - на базі школи №1 у розмірі 569,24 грн.; витрати на виготовлення індивідуальної шафи із зберігання речей у розмірі 650,00 грн.; витрати на придбання кросівок для сина у розмірі 295,00 грн., всього на загальну суму 24 401,74 грн., половина з якої становить 12 200,87 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року по 17.09.2009 рік. Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають спільного сина : [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 728, складеним Комсомольским відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції. [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 01.12.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2009 року до повноліття дитини. Позивачем до суду надано наступні розрахункові документи: -квитанція від 09.10.2018 року на суму 650,00 грн., з якої неможливо встановити за які послуги, товари чи роботи, сплачені зазначені кошти; -квитанція №0.0.1359567992.1 від 20.05.2019 року на суму 569,24 грн.(призначення платежу: оплата за шкільний табір школа №1 від [PERSON] за період з 05.2019 року по 05.2019 року); -товарний чек від 21.03.2019 року на суму 295 грн. (Склад взуття, Димитрова ,23, кросівки підліткові, 39 розмір). Зазначений чек не містить штампу, та з нього неможливо встановити для кого саме було придбано вказані кросівки; -квитанція до прибуткового касового ордеру №1572 від 26.07.2019 року, з якої вбачається, що кошти прийнято від [PERSON] для [PERSON] , підстава благодійний внесок на суму 5000 грн.; -квитанція №002258813153 від 23.07.2019 року на суму 100 грн., а саме придбання щітки ортод. та воску затірочного. -товарні чеки: від 08.09.2017 року на суму 8000 грн. послуги «Smartum» за 39 тижнів починаючи з 15.09.2017 року, від 02.06.2018 року на суму 1500 грн. послуги «Smartum» за платформу 3 місяці, 01.10.2018 року на суму 8 287,50 грн. послуги «Smartum» за 39 тижнів починаючи з 01.10.2018 року, а всього на суму 24 401,74 грн. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185СК Українидодаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. З урахуванням поданих позивачем доказів, та враховуючи, що батьки повинні нести вказані витрати обидва, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання [PERSON] в Центрі дитячого розвитку - Академії ментальної арифметики «Smartum» за період з 15 вересня 2017 року за 39 тижнів у розмірі 8 000,00 грн., за період з жовтня 2018 року за 39 тижнів у розмірі 8 287,50 грн. та за три місяця літніх канікул у 2018 році в розмірі 1500,00 грн; в цій частині вимоги підлягають задоволенню в сумі 8 893,75 грн., що складає 1/2 частину понесених витрат у розмірі 17787,50 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати пов`язанні з розвитком та організацією дозвілля сина, а саме: перебування в таборі на суму 569,24 грн. та придбання шафи на суму 650,00 грн.; придбання взуття на суму 295 грн., витрати на встановлення брекет системи на суму 5000,00 грн. та витрати на придбання щітки ортод. та воску затір очного на суму 100 грн. Проте суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки вважає, що потреба у даних витратах належним чином позивачем не вмотивована та не доведена належними та допустими доказами. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: partial