Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] алементи у розмірі ? частини усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 11 січня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, а тому 07 квітня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, дитина проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає починаючи з моменту розірвання шлюбу. Враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання доньки, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі розгляд якої здійснюється за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Зі змісту заяви убачається, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надійшло. Згідно із ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 січня 2007 року сторони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві шлюб. Від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], суд враховує вік, стан здоров'я дитини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідач крім спільної доньки із позивачем, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved