Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 1394122), який перенесено до реєстру Першою київською державною нотаріальною конторою 20.10.2004 р., архівна дата 04.04.1997 р., щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS], співвласником частини якої вона є та на частину якої не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира на праві спільної сумісної власності належить їй та її матері - [PERSON] Після смерті матері позивачка звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. з заявою про оформлення права на спадщину. З отриманої інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачці стало відомо про те, що на вказану квартиру накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 1394122, який перенесено до реєстру Першою київською державною нотаріальною конторою 20.10.2004 р., архівна дата 04.04.1997 р. В реєстрі відсутні дані про кредитора та будь-яка інша інформація щодо обтяження. 08.04.2017 р. Перша Київська нотаріальна контора повідомила позивача, що документи, на підставі яких було накладено арешт мне збереглися. Посилаючись на те, що накладення арешту обмежує її законні права на оформлення спадщини, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачем до початку судового засідання подана заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Представником відповідача Першої київської державної нотаріальної контори до початку судового засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1996 року, виданого Київським акціонерним товариством «КИЯНИ» квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] Позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. з заявою про оформлення права на спадщину, в тому числі й на належну їй частку майна спадкодавця. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, позивачці стало відомо про те, що на квартиру накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 1394122, який перенесено до реєстру Першою київською державною нотаріальною конторою 20.10.2004 р., архівна дата 04.04.1997 р. В реєстрі відсутні дані про кредитора та будь-яка інша інформація щодо обтяження. З метою надання інформації, з яких підстав та в інтересах якої особи накладався арешт на квартиру ПН КМНО Кондратенко О.В. звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори з запитом. Листом від 08.04.2017 р. Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила, що надати документи та інформацію щодо підстав накладення обтяження на спірну квартиру вони не мають можливості, у зв'язку з їх відсутністю. На даний час арешт з майна позивача не знято. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує її законі права як спадкоємця та власника частини майна в порядку спадкування щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Судом достовірно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на квартиру позивачка позбавлена права на оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частину даної квартири, що є спадщиною після смерті її померлої матері. Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття арешту з даної квартири може порушити права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена належним чином та в повному обсязі користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на квартиру, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушені спадкові права не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 41 ч. 4 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 1218 ЦК України,

Outcome: approved