Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, що був уточнений заявою від 8 травня 2015 року (а.с.27-29), яким просила визнати за нею право власності на садовий будинок [ADDRESS], що розташований в садовому [ADDRESS], як за спадкоємицею за законом після смерті чоловіка. У судове засідання сторони не з'явились. Від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] також просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та не заперечувала щодо його задоволення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином і завчасно ознайомленим зі змістом позову, ставлення до нього не виказав, щонайменше у спосіб, визначений законом, це зроблено не було. Представник відповідача - Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області також клопотав перед судом про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с.7-8). Після смерті останнього залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається садового будинку [ADDRESS], що розташований в садовому [ADDRESS], членом якого він був (а.с.30). Земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,12 га, на якій розташований вищевказаний і спірний у справі садовий будинок, рішенням виконавчого комітету Оліїівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 62 від 18 грудня 1997 року (а.с.9), була передана у приватну власність [PERSON] Право власності на спірний садовий будинок станом на 3 березня 2015 року не зареєстроване (а.с.11). Згідно спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON], його спадкоємцями є: позивач; дочка - [PERSON]; син - [PERSON] (а.с.31). Постановою нотаріуса від15 квітня 2015 року (а.с.1) позивачу, серед інших, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний у даній справі житловий будинок, у зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, , у своїй сукупності, а також позиція учасників судового розгляду щодо правовідносин, що склались між ними дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя був фактичним власником спірного у даній справі садового будинку, однак за життя належним чином оформити своє право власності на нього не встиг, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за законом після смерті чоловіка, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 487 гривень, у дольовому порядку з відповідачів, тобто по 162,33 гривні з кожного з відповідачів. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved