Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення при сплаті аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів),але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з 12.08.2014 року до повноліття дитини. Не дивлячись на те, що на відповідача покладено обов`язок по утриманню дитини він належним чином його не виконує. Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 17.04.2019 року за №13363 виданої начальником Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання по 01.01.2019 року заборгованість складає 19124,62 грн. таким чином пеня (неустойка) за час з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року складає 12669,62 гривні. В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. Поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, проте була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній». Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Оголошення про виклик відповідача до судового засідання розміщені на офіційному сайті суду. Станом на 14 серпня 2019року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2014 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів),але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.08.2014 року до повноліття дитини. Позивач посилається на те, що згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 17.04.2019 року за №13363 виданої начальником Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання по 01.01.2019 року заборгованість складає 19124,62 грн. таким чином пеня (неустойка) за час з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року складає 12669,62 гривні. Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно довідки № 13363 від 17.04.2019 року [PERSON] у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року отримувала аліменти від [PERSON] , а саме: січень 2018 року у сумі 0,00 гривен; лютий 2018 року у сумі 2000,00 гривен; березень 2018 року у сумі 2000,00 гривен; квітень 2018 року у сумі 4000,0 гривен; травень 2018 року у сумі 0,00 гривен; червень 2018 року у сумі 2400,00 гривен; липень 2018 року у сумі 1000,00 гривен; серпень 2018 року у сумі 2000,00 гривен; вересень 2018 року у сумі 1000,00 гривен; жовтень 2018 року у сумі 530,00 гривен; листопад 2018 року у сумі 1000,00 гривен; грудень 2018 року у сумі 0,00 гривен. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання по 01.01.2019 року заборгованість по аліментам складає 19124,62 гривні. Згідно довідки № 13364 від 17.04.2019 року у період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.04.2019 року № 13360 станом на 01.04.2019 року заборгованість [PERSON] складає 23692,90 гривен: заборгованість по аліментам за 2018 рік - 19124,62 гривен, 1522,76 гривен за січень 2019 року, 1522,76 гривен за лютий 2019 року, 1522,76 гривен за березень 2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданої державним виконавцем Романовською О.Л. Другого Приморського ВДВС м. Одеса вбачається, що відповідач [PERSON] працює та отримує заробітну плату в КУ «ЦФтаГДЗтаУСР» Київського району м. Одеси, попередня заборгованість станом на 01.01.2018 року становить у сумі 16728,56 гривен, за 2018 рік відповідачем сплачено 15930,0 гривен, заборгованість на 01.01.2019 року складає 19124,92 гривен. З зазначеного у позові розрахунку з 01.0.2018 року по 01.01.2019 року вбачається що позивач взагалі не врахувала заборгованість у розмірі 16728,56 яка існувала на 01.01.2018 року. Таким чином, позивач здійснила помісячний розрахунок заборгованості починаючи з 01.01.2018 року. Виходячи з наведеного слідує, що позивач за 2018 рік повинен був сплатити 18326,0 гривен а сплатив 15930,0 гривен, тобто чиста заборгованість за рік склала лише 2396,0 гривен. В розрахунку позивач вказує заборгованість за січень 2018 року у розмірі 1533,46 гривен, та враховує пеню за 365 днів (тобто за рік). Але з поданого розрахунку виконавчої служби вбачається що ця заборгованість була погашена у квітні 2018 року з переплатою. Аналогічно позивачем не враховані переплати по аліментам у червні та серпні 2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України (в редакції від 03.07.2018), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв`язку із юридичним фактом порушення особою обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства., материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи наявні у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд критично оцінує вказану позивачем суму пені (неустойки) за час з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року у розмірі 12669,62 гривні, розрахунок якої не відповідає предмету та обставинам по справі, тому вважає позовні вимоги недоведеними по справі, відтак в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення при сплаті аліментів слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed