Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №172, розташованою в будинку №34 на м-р Сонячному у м. Кривому Розі, усунути їй перешкоди у користуванні зазначеною квартирою та зняти відповідача з реєстраційного обліку із квартири, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, з 2000 року там не проживає, його особистих речей у квартирі немає, за комунальні послуги, які продовжують на нього нараховуватись, не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач предявлених позовних вимог не визнав, пояснив, що, дійсно, у спірній квартирі з 2000 року не проживає, за комунальні послуги, які нараховуються на нього, не сплачує, добровільно залишив спірну квартиру та проживає в іншій квартирі з цивільною дружиною, у звязку з чим і був вимушений залишити спірну квартиру, що він сам зніметься з реєстраційного обліку, коли позивач та її матір виплатять йому за його частку в квартирі. Представник третьої особи до суду не зявився. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач є наймачем квартири №172, розташованої в будинку №34 на м-р Сонячному у м. Кривому Розі (надалі Спірна квартира), у якій зареєстровані її матір, її діти та відповідач (а.с.6, 7). Підставою свого позову позивач визначила тривалу відсутність відповідача у Спірній квартирі без поважних причин. Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування Спірною квартирою, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 цього ж Кодексу такі строки встановлені у шість місяців. У судовому засіданні на підставі пояснень сторін установлено та прийнято останніми без заперечень, що відповідач у Спірній квартирі не проживає з 2000 року, за комунальні послуги, які нараховуються на нього, не сплачує, добровільно залишив квартиру та проживає в іншому жилому приміщенні зі своєю дружиною. За таких обставин суд уважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування Спірною квартирою, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що він залишив квартиру вимушено, оскільки, як пояснив останній в судовому засіданні, за 16 років він не намагався вселитись до Спірної квартири, з приводу своїх порушених прав до відповідних органів не звертався та не надав суду доказів про те, що позивач або інші особи перешкоджають його проживанню у Спірній квартирі. Стосовно решти вимог про усунення перешкод у користуванні Спірною квартирою, то такі вимоги задоволенню не підлягають за їхньою недоведеністю, як і вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку із Спірної квартири, оскільки суд не наділений такими повноваженнями. Більш того, згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial