Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що їй належить квартира [ADDRESS]. 01.06.2013 р. відповідачем оформлено дарування своєї частки даної квартири їхній спільній доньці [PERSON] Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.10.2012 р. шлюб між ними розірвано. Зазначає, що [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад шести років без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім'ї відповідачу не чинили. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації, тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2004 р. (а.с. 10-11). На підставі Договору дарування частки квартири від 01.06.2013 р. відповідач [PERSON] безоплатно передав у власність належну йому на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). У вказаній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON], син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 24). Відповідач [PERSON] починаючи з 08.10.2012 р. фактично не проживає за адресою: [ADDRESS], про що 07.11.2018 р. складено Акт про не проживання особи за місцем реєстрації, підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 25). Таким чином, судом встановлено, що відповідач близько 6 років не мешкає у вказаній квартирі без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Фактів перешкод у користуванні житлом не встановлено. З пояснень позивача відповідач проживає за кордоном у Російській Федерації, де уклав шлюб та має громадянство Російської Федерації. Ці обставини відповідачем не оспорювались. Згідно зі ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 1 статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У відповідності до частини 2 цієї статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач до цього часу добровільно не знявся з реєстрації, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повній мірі використовувати свої права власника квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved