Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, в якому вказала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні; сімейно-шлюбних стосунків сторони не підтримують. Позивач в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її користь на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, уточнивши, що просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частини доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років. Пояснила, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, перебуває у декретній відпустці, отримує державну щомісячну допомогу у розмірі 860 гривень. Відповідач зрідка надавав грошову допомогу, але вже кілька місяців не допомагає, тому вона вимушена була звернутися до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згоден платити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не вважає необхідним сплачувати аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини заробітку, оскільки він дійсно останній раз у січні 2016 року дав дитині 500 гривень, проте у нього немає змоги платити більше, регулярно та надавати допомогу на дружину. Пояснив, що щомісячний його заробіток складає близько 5000 гривень, він не хворий, немає інших, крім доньки, утриманців. Просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дитина на даний час виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки та самої дружини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів заробітку відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дочки, та - 1/6 частку всіх видів заробітку відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дружини. Посилання відповідача на те, що він не бачить причин для сплати аліментів на дружину, він не має змоги її утримувати, спростовуються письмовими матеріалами справи, та поясненнями самого відповідача про його працевлаштованість, отримання щомісячного доходу, відсутність інших утриманців. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved