Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, зазначивши, що з 07.06.2003 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] (далі: відповідач-1). Під час шлюбу за спільні кошти ними 26.09.2009 року було придбано автомобіль RENOULT MEGANE р.н.з. АМ4317ВА, який було зареєстровано на відповідача-1. У вересні 2015 року вона довідалась про те, що відповідач-1 без її згоди відчужив автомобіль відповідачеві [PERSON] (далі: відповідач-2). Про відчуження спільного майна вона не знала, своєї згоди на відчуження не давала, тому договір купівлі-продажу автомобілю RENOULT MEGANE р.н.з. АМ4317ВА просила визнати недійсним, застосувати наслідки недійсності договору. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що під час шлюбу нею та відповідачем-1 було придбано транспортний засіб. Після припинення спільного проживання вона зясувала, що автомобіль без її згоди продано відповідачеві-2 батькові відповідача-1. Своєї згоди на цю угоду вона не давала, тому такий договір є недійсним. Відповідачі позов визнали. Відповідач [PERSON] пояснив, що позивач давала усну згоду на переоформлення права власності на його батька, однак довести це він не в змозі. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 07.06.2003 року позивач та відповідач-1 уклали шлюб, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2015 року шлюб розірвано. 26.09.2009 року вказаними сторонами було придбано автомобіль RENOULT MEGANE р.н.з. АМ4317ВА, право власності зареєстровано на відповідача-1. Вказаний автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. 21.08.2015 року на підставі довідки-рахунку №ААЕ299106 від 21.08.2015 року право власності на вказаний автомобіль перереєстровано на відповідача-2, який в даний час являється власником транспортного засобу. Право подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюється ст.65 СК України, відповідно до якої подружжя розпоряджається спільним майном за взаємною згодою, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово, в перших двох випадках - потребує і нотаріального засвідчення. Дружина, чоловік мають право звернутись до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір відчуження транспортного засобу підлягає державній реєстрації, виходить за межі дрібного побутового, тому для його укладення відповідачем-1 позивачем мала бути надана письмова нотаріально посвідчена згода. Відповідачем-1 при укладені оспореного правочину вказана умова дотримана не була, позивач не мала волевиявлення на не давала своєї згоди на його укладення. За таких обставин, враховуючи, що при укладені оспореного договору до були дотримані вимоги ст.203 ЦК України, відповідно до положень ст.215 ЦК України такий договір є недійсним. Правові наслідки недійсності правочину передбачені ст.216 ЦК України. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що порушення прав позивача було допущено відповідачем-1, то саме з нього підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного ,

Outcome: approved