Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про припинення прав осіб на частку в квартирі, посилаючись на те, що спірна двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідно трьом співвласникам: позивачу та відповідачам. Позивач являється власницею 427/600 частин квартири, на підставі договору довічного утримання від 17 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19465386 від 09.07.2008 року. Крім позивача співвласниками, даної квартири являються відповідачі по справі, а саме: [PERSON] (1/6 частина) та [PERSON] (73/600 частини) на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2007 року. В даний час позивач постійно проживає в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], самостійно сплачує всі комунальні послуги, проводить поточні ремонти. Відповідачі по справі, за вказаною адресою не проживають, не намагаються сплачувати комунальні платежі не дивлячись на те, що за ними визнано право власності на відповідні частини вище зазначеної квартири. Підтвердженням викладених обставин являються чисельні квитанції по оплаті комунальних послуг безпосередньо саме позивачем, а не відповідачами. Відповідачі по справі забезпечені житлом та проживають за іншою адресою, жодних витрат по утриманню, належних їм частин спірної квартири, не несуть, за станом приміщення не стежать, не приймають ніякої участі в поточному та капітальному ремонту. За таких обставин, позивач вважає за доцільне припинити відповідачам право власності на частку майна спірної квартири, та визнати за нею право власності на всю квартиру, та стягнути з неї на користь відповідачів грошову компенсацію еквівалентну вартості їхніх частин квартири, в добровільному порядку вирішити дане питання не має можливості, тому змушена звернутись до суду за вирішенням даного спору. В судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги уточнили відповідно до проведеної експертизи та просили їх задовольнити, припинивши право власності відповідачів та стягнути на їх користь грошову компенсацію. Представник відповідача та його адвокат позов не визнали та заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що грошова оцінка квартири занижена. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що спірна двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідно трьом співвласникам: позивачу та відповідачам. Позивач являється власницею (427/600 частин) спірної квартири, на підставі договору довічного утримання від 17 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19465386 від 09.07.2008 року. Співвласниками, іншої частини спірної квартири являються відповідно [PERSON] (1/6 частина) та [PERSON] (73/600 частини) на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2007 року. Позивач постійно проживає в спірній квартирі, самостійно сплачує всі комунальні послуги, що підтверджено копіями відповідних квитанцій, проводить поточні ремонти. Відповідачі по справі забезпечені житлом та проживають за іншою адресою, жодних витрат по утриманню, належних їм частин спірної квартири, не несуть, за станом приміщення не стежать, не приймають ніякої участі в поточному та капітальному ремонту, в спірній квартирі не проживають. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однією з умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що річ є неподільною. Статтею 183 ЦК України, передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. В даному випадку двокімнатна квартира, як річ за звичай є подільною, однак враховуючи те, що загальна площа квартири - 53,0 кв.м., з них жила площа - 29,1 кв.м., кухні - 7,1 кв.м, а в даному випадку частки співвласників квартири [PERSON], [PERSON], є незначними (1/6 та 73/600), а саме становлять менший розмір, ніж площа будь-якого із приміщення квартири, тому виділити частки кожного співвласника в натурі відповідно до ідеальних часток, суд вважає неможливим. По справі проведена судово будівельно-технічна експертиза № 1574/14-23 від 27 листопада 2014 року, та відповідно до висновку експерта вбачається, що дійсна ринкова вартість спірної квартири становить 320 067 грн. Вартість 1/6 частини спірної квартири складає: 53 344 грн. 50 коп., вартість 73/600 частин спірної квартири становить 38 941 грн. 50 коп., а вартість 427/600 частин спірної квартири становить 227 781 грн. Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до квитанцій за період з 2012 року по 2014 рік включно [PERSON] за комунальні послуги заборгувала 2 493 грн. 50 коп. а [PERSON] - 1 760 грн.11 коп. Таким чином, з урахуванням даної заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачів грошову компенсацію за належну їм частину спірного майна в наступних розмірах: на користь [PERSON] суму в розмірі 50 851 грн. та на користь [PERSON] суму в розмірі 37 181,39 грн., та припинити право власності відповідачів на їх частки в майні та визнати за позивачем право власності. Враховуючи ті обставини, що суд не має власного депозитного рахунку на який відповідно до чинного законодавства при розгляду даної категорії справ можливо внести грошові кошти, тому ухвалою суду накладено арешт на грошову суму, яка перебуває на рахунку позивача в розмірі 87 276 грн., в ПАТ КБ «Надра». По справі була винесена ухвала про забезпечення позову від 13 червня 2014 року, яка підлягає до скасування.

Outcome: approved