Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цим позовом, яким просить визнати такою що втратила право на користування житловою площею відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить квартира [ADDRESS] на праві власності, в якій була прописана відповідача - колишня дружина її сина, але вона з липня 2014року в будинку не живе, сама пішла від її сина до іншого чоловіка, воні розійшлися, шлюб розірвали, але відповідач залишилася прописаною в її будинку, не виписується з квартири, втратила право користування нею. В судовому засіданні позивач на позові наполягає, показала суду, що відповідачка була прописана в її квартирі за її згоди, як член родини - дружина її сина, але у липні 2014р. відповідачка кинула її сина і сама пішла від нього до іншого чоловіка, забравши дитину і свої речі, відповідачка виписуватись не хоче, вона не хоче платити за неї комунальні послуги (вивіз сміття, за газ). Договір оренди з відповідачкою не укладала, прописала її як члена родини, просить визнати відповідачку (тільки її одну, а спільну з її сином дитину виписувати не треба, вона згодна, щоб онука лишилася прописаною у її будинку) втратившею право користування житлом, оскільки вона сама пішла з будинку і від її сина, живе з іншим чоловіком. Відповідачка позовні вимоги не визнала, показала суду, що вона дійсно пішла з будинку позивачки, але пішла вона не в липні, а в середині жовтня 2014року, і пішла не з власної волі, а позивачка вигнала її разом з дочкою, коли її син лежав в лікарні, тому вона змушена була забрати свої речі і піти, знімає житло. З колишнім чоловіком (сином позивачки) вони домовились, що вона буде прописана в будинку позивачки і за це вона не буде поки подавати на нього на аліменти на утримання дочки. Вона на аліменти не подала, тому вважає, що може бути прописана в будинку позивачки, тим більше, що вона пішла звідтіля не сама, а позивачка її вигнала (у них були неприязнені стосунки і часті сварки) і це було в середині жовтня 2014року. Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка була дружиною сина позивачки, шлюб між ними розірвано (що визнали сторони в судовому засіданні, хоча документів про це суду не надали). Від шлюбу мають дитину - [PERSON] - [INFO] (а.с.14). Відповідно до довідки в квартирі позивачки (яка є її власником - а.с.3-5) прописані позивачка, її син [PERSON]-[INFO], відповідачка, її дочка (онука позивачки) [INFO] (а.с.7). Свідки [PERSON] і [PERSON] - сусідки позивачки показали суду, що відповідачка не живе в будинку позивачки приблизно із серпня 2014року, точно вони не знають, з позивачкою не говорили і не питали чому з ними не живе відповідачка і коли саме пішла від них. При цьому вказані свідки показали суду, що вони не знають чому відповідачка пішла з будинку, бачили, що вона забрала свої речі і пішла з дочкою від сина позивачки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не живе в будинку позивача, але при цьому не встановлено з якого саме місяця вона не живе в будинку - згідно довідки вона не живе в будинку з липня 2014р. (а.с.8), це ж сказала і позивачка суду, але свідки показали суду, що відповідачка пішла приблизно в серпні чи пізніше 2014р.; відповідачка стверджує, що вона пішла з будинку в середині жовтня 2014р. Тобто позивачем не надано суду доказів того, що відповідачка не живе в її будинку більше року, і що вона сама пішла з будинку, оскільки свідки не підтвердили в судовому засіданні її слова і вона не надала суду доказів того, що відповідачка сама пішла з будинку. Відповідачка заявила суду, що вона змушена була піти, оскільки позивачка її вигнала з будинку і пішла у середині жовтня 2014р. (тобто меньше року назад). Позивачка ці ствердження відповідачки не спростувала. А саме позивач зобовьязаний доводити свої вимоги перед судом. Відповідно до вимог ст.405 ЦК України член сімьї власника втрачає право на користування житлом у разі, якщо він не живе за вказаною адресою без поважних причин подан один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем не надано доказів того, що відповідачка не живе в її будинку більше одного року і що вона не живе в її будинку без поважних причин. Ніякої домовленості між сторонами не було (договорів оренди, тощо не укладалося). Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю. На підставі ст.ст.386, 391, 405 ЦК України, ст.71, 163 ЖК України,

Outcome: dismissed