Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14.10.1977 року Новопсковським районним відділом РАЦС Ворошиловградської області. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що починаючи з 14.10.1977 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та життєві пріоритети сімейно-шлюбних відносин. Шлюбно-сімейні відносини припинились з 2011 року, відповідач переїхав в інше місце проживання. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Спір про майно подружжя буде вирішений в окремому позовному провадженні. Позивач в судовому засіданні на позові наполягала, просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Відповідач позов визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 21. 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 387054, виданого 14.10.1977 року Новопсковським районним відділом РАЦС Ворошиловградської області, сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спір про майно подружжя буде вирішений в окремому позовному провадженні. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. У чинність ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, подружні відносини припинені, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За позивачем [PERSON] (до шлюбу - Чернобай) [PERSON] після розірвання шлюбу залишається прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Сюрма».

Outcome: approved