Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду особисто та в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до відповідача про визначення ідеальних часток у квартирі, що перебуває у їхній спільній сумісній власності. В обґрунтування позову посилається на те, що вона, відповідач та їхній неповнолітній син згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 21.07.2007 року, виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради є співвласниками квартири [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач ніколи не брав участь в утриманні житла, не проводив ремонту, не оплачував комунальні послуги. Навпаки, в стані алкогольного спяніння часто вчиняв насильство у сімї, трощив меблі, вибивав двері, пошкоджував побутову техніку, замки, освітлення тощо. А, оскільки багато років ніде не працює, то для придбання спиртного, у їхню з сином відсутність, виносив з кімнати електричні побутові прилади. Його не зупиняло навіть те, що ці речі придбані не ним і необхідні для приготування їжі сину. Така поведінка відповідача протягом тривалого часу спонукала її до розірвання шлюбу. Зазначає, що через невизначеність часток у спільній сумісній власності на зазначену квартиру не може вільно розпорядитись своєю часткою. Добровільно укласти договір про визначення часток у праві власності на вказану квартиру, щоб таким чином визначити розмір його участі у витратах на квартплату, здійснення поточного ремонту, [PERSON] відмовляється. Просить відступити від засад рівності часток, враховуючи, що квартиру отримала вона у зв'язку з роботою, сама її утримує, сплачує комунальні платежі та визначити, що у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] частка [PERSON] становить 1/2, частка [PERSON] становить 1/6, а частка неповнолітнього [PERSON] становить 1/3. 15.03.2019 року направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 27.03.2019 року. 28.03.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2019 року. 19.04.2019 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача для надання йому можливості скористатись правовою допомогою на 14.05.2019 року. Позивач та її представник Партика О.Я. в підготовчому судовому засіданні позов підтримали з підстав, які виклали в позовній заяві, яку просять задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, та погодився на запропонований позивачкою розмір часток у праві спільної сумісної власності. Наслідки визнання позову відповідачу розяснені та зрозумілі. Представник третьої особи [PERSON] в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки права та інтереси неповнолітнього не будуть порушені. Частиною 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їхній неповнолітній син - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 21.07.2007 року, виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, а.с. 9. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом. Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону, але й мусить виконувати певні обов'язки, передбачені законом. Одним з таких обов'язків власника є його обов'язок утримувати майно, що йому належить. Це означає, що він має нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, повязаних із забезпеченням належного стану майна. Суд приймає до уваги доводи позивачки викладені у позовній заяві щодо отримання нею ордеру на займання житлової площі в гуртожитку, працюючи на посаді швачки цеху №1 в ВАТ «ДШП» Зоря»», позаяк такі підтверджені матеріалами справи і не оспорюються відповідачем, а.с. 12-13. Крім цього, підтверджені матеріалами справи і посилання позивачки щодо конфліктних стосунків з відповідачем, внаслідок чого останнього неодноразово було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України, а.с. 14-15. В зв'язку з наведеним суд приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, між сторонами добровільно вирішено порядок визначення частко у їхній спільній сумісній власності, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved