Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.10.1997р. Рішенням суду від 09.04.2014р. шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO].н., сина [PERSON], [INFO].н. В період шлюбу вони спільно придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,1кв.м., вартість якої на даний момент складає 35 088,00грн. Квартира була оформлена на відповідача і вони родиною мешкали в ній. Також ними в період шлюбу було придбано рухоме майно: - дитяча спальня «Юніор» з 4х предметів вартістю 1200,00грн., - пральна машинка «LG» вартістю 3000,00грн., - соковижималка електрична «Скарлет» вартістю 600,00грн., - хлібопіч вартістю 600,00грн., - м'ясорубка електрична вартістю 700,00грн.,- двокамерний холодильник «Норд» вартістю 2000,00грн.,- прихожа з 2х предметів вартістю 1800,00грн., - кухонні меблі з 4х предметів вартістю 600,00грн., - м'які меблі з 3х предметів вартістю 2500,00грн., - ліжко «Ліберті» вартістю 1000,00грн., -шифонер 3х-створчатий вартістю 400,00грн., -кондиціонер «Макро» вартістю 2500,00грн., -мікрохвильова піч «LG» вартістю 500,00грн., - DVD-програвач «LG» вартістю 500,00грн., килим напільний розміром 2х5 вартістю 500,00грн., кольоровий телевізор «LG» вартістю 1000,00грн., усього майна на загальну суму 19 100,00грн. Вважає, що вказане майно є їх з відповідачем спільною сумісною власністю і вона має право власності на 1/2 його частину. Оскільки квартира є неподільною вона бажає визнати за собою право власності на 1/2 її ідеальну частину. Щодо спільного рухомого майна, вважає необхідним поділити його в натурі і виділити їй - дитячу спальню «Юніор» з 4х предметів вартістю 1200,00грн., - пральну машинку «LG» вартістю 3000,00грн., - соковижималку електричну «Скарлет» вартістю 600,00грн., - хлібопіч вартістю 600,00грн., - м'ясорубку електричну вартістю 700,00грн.,- двокамерний холодильник «Норд» вартістю 2000,00грн., загальною вартістю 8100,00грн., відповідачу просить виділити - прихожу з 2х предметів вартістю 1800,00грн., - кухонні меблі з 4х предметів вартістю 600,00грн., - м'які меблі з 3х предметів вартістю 2500,00грн., - ліжко «Ліберті» вартістю 1000,00грн., -шифонер 3х-створчатий вартістю 400,00грн., -кондиціонер «Макро» вартістю 2500,00грн., -мікрохвильову піч «LG» вартістю 500,00грн., - DVD-програвач «LG» вартістю 500,00грн., килим напільний розміром 2х5 вартістю 500,00грн., кольоровий телевізор «LG» вартістю 1000,00грн., загальною вартістю 11 300,00грн. , без стягнення компенсації у вартості часток. Просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю, додатково пояснив, що усе вказане рухоме майно було придбано в період шлюбу сторін. Вартість цього майна визначена позивачем самостійно. При виборі варіантів поділу рухомого майна позивач виходила з того, що в даний момент вони з відповідачем спільно не мешкають, спільне господарство не ведуть, вона пішла з дітьми з їх спільної квартири, діти мешкають разом з нею і відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, нею були стягнуті аліменти в судовому порядку і на даний час здійснено їх утримання за один місяць з пенсії відповідача, з заробітної плати відповідача утримання ще не проводяться. Вона просить виділити їй в натурі те майно, яке забезпечить належні умови для проживання, розвитку їх неповнолітніх дітей, тому наполягає саме на виділенні їй пральної машинки. При цьому вартість частини майна, яке виділяється відповідачу, більша, ніж її частини, і вона відмовляється від стягнення з відповідача компенсації в різниці вартості їх часток. Надати документи, що підтверджують факт придбання телевізору в період їх шлюбу, позивач не має можливості. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він згоден на визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири, оскільки не оспорює, що вона придбана в період їх шлюбу. Щодо іншого вказаного рухомого майна, крім телевізору, він згоден, що воно також придбано ними в період шлюбу і є спільним майном, не оспорює визначену позивачем вартість цього майна. Відносно телевізору, то він придбав його в січні 1997р., тобто до шлюбу з позивачем, тому він не є їх спільною власністю. Він частково не згоден із запропонованим позивачем варіантом поділу майна в натурі і вважає, що пральну машинку слід залишити саме йому, оскільки він працює водієм і йому слід часто прати свої речі, замість пральної машинки згоден, щоб позивачу було виділено будь-яке інше майно із того, що вона просить залишити йому. Позивачка разом з дітьми мешкає після розірвання шлюбу у своєї матері і там є все необхідне. Крім того, вона вже забрала деякі спільні речі, які не включені зараз до поділу, але подавати зустрічний позов він не бажає. Він згоден віддати позивачу все, крім пральної машинки. Придбати відразу і пральну машинку і холодильник він буде не в змозі. Він працює, отримує заробітну плату десь 1000-1500грн., також як учасник аварії на ЧАЕС отримує пенсію в розмірі 1800,00грн. Скільки з нього утримують аліментів йому невідомо. Він надає дітям матеріальну допомогу, коли вони приходять до нього. Просить позов задовольнити частково. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача. Просить позов задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ст.. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в т.ч. гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суд встановив, що 10.10.1997р. в відділі РАЦС м.Харцизька, актовий запис № 466, між сторонами було зареєстровано шлюб (арк..10) Рішенням Харцизького міського суду від 09.04.2014р., яке набрало законної сили 23.04.2014р., шлюб між сторонами розірвано (арк..11) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO].н., сина [PERSON], [INFO].н. (арк..12,13), які після розірвання шлюбу мешкають разом з матір'ю - позивачем у даній справі. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 26.01.1999р. приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,1кв.м. , право власності на яку за відповідачем зареєстровано у встановленому законом порядку (арк..4). Згідно технічного паспорту на вказану квартиру вона складається із двох кімнат житловою площею 34,4 кв.м., її загальна площа становить 48,1 кв.м., інвентаризаційна вартість квартири становить 35 088,00грн. (арк..5-7) У спірній квартирі зареєстровані сторони та їх неповнолітні діти (арк.8-9) В судовому засіданні сторони не оспорювали того факту, що вищевказана квартира придбана в період їх зареєстрованого шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. Крім того, відповідач не оспорював право власності позивачки на 1/2 частину вказаної квартири. У зв'язку із визнанням сторонами цих обставини вони відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також в судовому засіданні сторони не оспорювали того факту, що в період їх зареєстрованого шлюбу ними було придбано наступне рухоме майно: дитяча спальня «Юніор» з 4х предметів вартістю 1200,00грн., - пральна машинка «LG» вартістю 3000,00грн., - соковижималка електрична «Скарлет» вартістю 600,00грн., - хлібопіч вартістю 600,00грн., - м'ясорубка електрична вартістю 700,00грн.,- двокамерний холодильник «Норд» вартістю 2000,00грн.,- прихожа з 2х предметів вартістю 1800,00грн., - кухонні меблі з 4х предметів вартістю 600,00грн., - м'які меблі з 3х предметів вартістю 2500,00грн., - ліжко «Ліберті» вартістю 1000,00грн., -шифонер 3х-створчатий вартістю 400,00грн., -кондиціонер «Макро» вартістю 2500,00грн., -мікрохвильова піч «LG» вартістю 500,00грн., - DVD-програвач «LG» вартістю 500,00грн., килим напільний розміром 2х5 вартістю 500,00грн.. Зазначена позивачем вартість вказаного рухомого майна відповідачем не оспорюється і він згоден на його поділ в натурі. У зв'язку з визнанням сторонами цих обставин вони також відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Загальна вартість цього майна за підрахунком суду становить 18 400,00грн. Відповідно вартість 1/2 його частини становить 9200,00грн. (18400,00грн. : 2) Оцінивши обставини справи та надані сторонами доказі в їх сукупності, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] незважаючи на те, що за договором купівлі-продажу була оформлена на відповідача і за ним було зареєстровано право власності на неї, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана ними в період зареєстрованого шлюбу. Відповідно до вищевказаних вимог діючого законодавства позивачка незалежно від розірвання шлюбу має право власності на 1/2 частину вказаної квартири, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Крім того, суд вважає, що вищевказане рухоме майно також належить сторонами на праві спільної сумісної власності, оскільки придбано ними в період зареєстрованого шлюбу. Тому позивачка відповідно до вищевказаних вимог діючого законодавства має право на поділ цього майна і виділення їй в натурі 1/2 його частини. При цьому, суд враховує, що сторони визнали факт придбання ними цього майна в період шлюбу, визначили його вартість, яку ніхто з них не оспорює, і згодні на його поділ в натурі без стягнення компенсації в різниці вартості часток майна, що виділяється кожному з них. Але суд встановив, що між сторонами виник спір щодо придбання в період шлюбу кольорового телевізору «LG» вартістю 1000,00грн. Так, позивач наполягає, що він придбаний в період шлюбу і повинен бути включений до поділу, відповідач заперечує проти цього і наполягає, що телевізор придбаний ним в січні 1997р., тобто до шлюбу, і не повинен включатися до поділу. Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що жодна зі сторін в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, коли і за чиї кошти був придбаний телевізор, що є суттєвим для визначення чи є він спільним сумісним майном сторін і чи підлягає поділу. В судовому засіданні обидві сторони підтвердили, що надати такі докази вони не мають можливості. У зв'язку з цим, суд вважає необхідним виключити вказаний телевізор зі списку спільного сумісного майна подружжя, що підлягає поділу між ними, і в позові в цій частині відмовити. Вирішуючи питання про варіанти поділу спільного майна сторін, суд враховує, що між сторонами виник спір тільки щодо пральної машинки, оскільки кожна сторона просить виділити її в натурі саме їй. Виходячи з вимог ч.1 ст.71 СК України, відповідно до якої при вирішенні спору щодо поділу майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, приймаючи до уваги, що позивачка мешкає разом з неповнолітніми дітьми, в квартирі, що є спільним майном сторін, після припинення шлюбних відносин не мешкає, працює за змінним графіком, сторони самостійно не дійшли згоди про порядок поділу спільного майна, суд вважає необхідним виділити спірну пральну машинку саме позивачу, оскільки це буде відповідати її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, які мешкають разом з нею, забезпечить належні умови для проживання дітей, організацію побуту родини. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про необхідність виділення саме йому пральної машинки, виходячи з характеру його роботи, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих доводів, зокрема, де і ким він працює і що він позбавлений можливості придбати для себе пральну машинку. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він працює, отримує заробітну плату та пенсію, залишився мешкати в належній сторонам квартирі один. За таких умов суд вважає, що виділення пральної машинки саме позивачу буде відповідати інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей. Таким чином, вищевказане спільне рухоме майно суд вважає необхідним поділити між сторонами за запропонованим позивачем варіантом, виділивши їй в натурі - дитячу спальню «Юніор» з 4х предметів вартістю 1200,00грн., - пральну машинку «LG» вартістю 3000,00грн., - соковижималку електричну «Скарлет» вартістю 600,00грн., - хлібопіч вартістю 600,00грн., - м'ясорубку електричну вартістю 700,00грн.,- двокамерний холодильник «Норд» вартістю 2000,00грн., загальною вартістю 8100,00грн. Відповідачу слід виділити прихожу з 2х предметів вартістю 1800,00грн., - кухонні меблі з 4х предметів вартістю 600,00грн., - м'які меблі з 3х предметів вартістю 2500,00грн., - ліжко «Ліберті» вартістю 1000,00грн., -шифонер 3х-створчатий вартістю 400,00грн., -кондиціонер «Макро» вартістю 2500,00грн., -мікрохвильову піч «LG» вартістю 500,00грн., - DVD-програвач «LG» вартістю 500,00грн., килим напільний розміром 2х5 вартістю 500,00грн., загальною вартістю 10 300,00грн. Різниця у вартості часток майна, що підлягає виділенню кожній стороні, становить 1100,00грн. (18400,00грн. :2 = 9200,00грн. - 8100,00грн), але позивачка відмовилась від стягнення з відповідача вказаної різниці. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. При цьому, суд не приймає до уваги той факт, що відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і повинен бути звільнений від сплати судового збору, оскільки відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. В даному випадку [PERSON] є не позивачем, а відповідачем, тому підстав для звільнення його від сплати судового збору та його компенсації на користь позивача немає. Виходячи з розміру задоволених за даним судовим рішенням позовних вимог позивачки на загальну суму 26 744,00грн., що становить 1/2 частину вартості спільного майна, що є предметом поділу, з відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути судовий збір в сумі 267,44грн.

Outcome: partial