Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, зазначивши, що їй на право власності належить будинок [ADDRESS] янське [ADDRESS] . Вона вирішила подарувати будинок онуці, але при оформленні документів їй нотаріус повідомив, що 10 жовтня 2007 року на земельну ділянку на якій розташований будинок накладений арешт. Вона зверталась до виконавчої служби, щоб їй надали інформацію, їй було повідомлено, що арешт накладений на підставі постанови від 10.10.2007 року, виконавче провадження знищено. Також, в нотаріальній конторі їй надали лише витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесений запис Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. Тому просить суд з урахуванням уточнень зняти арешт зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 6006610 від 09.11.2007 року, з земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0610 га., кадастровий номер 1210400000:02:022:0046, розташованої по [ADDRESS] ?янське Дніпропетровської області, яка на праві власності на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 27 серпня 2003 року №183-07/XXIV належить їй. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої кам?янської державної нотаріальної контори, Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» в судове засідання не з`явились, причини не явки до суду не повідомили. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~ Згідно до договору купівлі продажу від 14 червня 2002 року власником будинку\~ [ADDRESS] ?янське [ADDRESS] є позивач [PERSON] (а.с.6), також вона є власником земельної ділянки на якій розташований будинок, кадастровий номер 1210400000:02:022:0046, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с.11),. Як вбачається з матеріалів справи, листом Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області від 03.06.2019 р. за вих. №16749/ВЗ повідомлено, що арешт накладений на її будинок на підставі постанови від 10.10.2007 року, виданої ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська, виконавче провадження знищено (а.с.12), у зв`язку з чим виконавча служба позбавлена можливості вирішити питання зняття арешту із земельної ділянки. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що існування запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.11.2007 року про арешт будинку [ADDRESS] янське [ADDRESS] заважає позивачу [PERSON] реалізувати право на відчуження її майна.

Outcome: approved