Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з жовтня 2014 року. Від шлюбу, 07.03.2015 року, народилась одна дитина дочка [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки чоловік постійно принижує та обзиває її, через що в сім»ї виникають скандали та сварки, які проходять в присутності дитини. Шлюбні відносини припинені з початку 2015 року, вважає, що подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить її інтересам. Примирення надане судом не відбулося. Також просить стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов не визнає та зазначає, що примирення надане судом не відбулося через те, що позивач проти примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі з 04.10.2014 року. Від шлюбу народилась дочка [PERSON], 07.03.2015 року. Сторони припинили шлюбні відносини та сумісне проживання з початку 2015 року через постійні приниження та сварки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно ст. 180 СК України батьки\~\~зобов'язані\~\~утримувати\~\~дитину\~\~до досягнення\~\~нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу. Таким чином, суд знаходить, що позивачка має право вимагати стягнення аліментів від відповідача на утримання неповнолітньої дитини і це право не залежить від її сімейного і матеріального стану. При визначенні розміру аліментів на дитину, суд виходить з положень ст. 183 СК України щодо сімейного та матеріального стану сторін, зокрема з платоспроможності відповідача та вважає, що розмір аліментів на утримання дитини необхідно стягнути в розмірі 1000 грн.

Outcome: partial