Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, зазначивши, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, серії 1-ЕД № 184640. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки голови квартального комітету № 38 від 28 березня 2017 року [PERSON] мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мечнікова, буд. 69а, та має склад сімї: донька [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO]. Отже, малолітня дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.\~ Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка\~не\~є одноразовим платежем,\~а твердою грошовою сумою\~визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище відповідача, враховує матеріальне становище позивача, а також виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності та необхідності створення державою однакових умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі розмірі 1000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 10 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial