Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом з підстав того, що з 2009 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, від даних стосунків сторони по справі мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько не приймає участі в утриманні дитини, його житті та вихованні. Позивач не має змоги самостійно матеріально забезпечувати дитину, тому змушена звернутись з вищезазначеною заявою до суду. У судове засідання позивачка не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного рішення суду (а.с. 52). В судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 50). Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] , відповідач скористався правом на подання відзиву, відповідно до якого просить частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати на утримання сина аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття (а.с. 24-33). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі було розірвано шлюб згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис 634 (а.с. 9). Сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 05 (а.с. 10). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації КП «ЖКС Чорноморський» № 549 від 30.07.2018 року [PERSON] [INFO] проживає разом з бабусею, сестрою та матір`ю (а.с. 8) та знаходиться на утримані матері (а.с. 17). 15 листопада 2018 року [PERSON] був поданий відзив на позов [PERSON] , в якому просить частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати на утримання сина аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття. Мотивує це тим, що позовна заява є частково необґрунтованою, з сином він спілкується, хоча не часто, адже працює та на утримані має сім`ю, матеріально сину допомогу надає в розмірі, який дозволяє йому дохід. Окрім того, 18.12.2010 року відповідачем зареєстровано шлюбу, від даних стосунків вони мають сина, [INFO] , також на утриманні відповідача знаходяться донька його дружини, [INFO] , та його батьки, які не працюють, є пенсіонерами. На підтвердження цього надав довідку про склад сім`ї (а.с. 26), копії пенсійних посвідчень батьків (а.с. 27), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 28), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 30), свідоцтво про шлюб (а.с. 29). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на дитину, суду не надано інформації про регулярне джерело доходів відповідача, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, довідок з медичного закладу про стан здоров`я. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, на утриманні, якого немає непрацездатних утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначену суму для сьогодення суд не вважає надмірною. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved