Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що є власником\~житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 07.08.2001 року, згідно якого відповідач подарува їй зазначений житловий будинок. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, що передана у власність [PERSON] для будівництва житлового будинкуз магазином. На теперішній час у позивача виникла необхідність в подальшому розпорядженні житловим будинком на власний розсуд, проте здійснити вона це не може в зв`язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріуса їй було відмовлено у здійсненні правочину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку на її ім`я та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на землю. Позивач вважає, що оскільки вона являється законним власником будинку, то до неї має перейти і право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований. За таких обставин просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Відповідачу та третій особі направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 07.08.2001 року, посвідченого приватним\~нотаріусом Первомайського\~міського нотаріального\~округу Миколаївської\~області Цихонею\~В.А.,\~зареєстрованого за\~№ 6098, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] на земельній ділянці. [PERSON] вирішила розпорядитись належним їй будинком, однак постановою нотаріуса від 22.06.2019 року позивачці відмовлено, оскільки у неї відсутні документи, що підтверджують право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оскаржується або не визнається іншою особою. Згідно ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року ( що діяв на момент вининення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Аналогічне положення знайшло своє відображення і в п.п «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 Земельного Кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про держави) реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тож за наведених підстав, судом може бути визнано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0.0412 га. (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка розташована під житловим будинком, що належить позивачу.

Outcome: approved