Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 17.09.2013 виконавчим комітетом Міусинської міської ради м. Красний Луч Луганської області, актовий запис № 46; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 17.09.2013 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем несумісні в психологічному плані, сімейне життя стало неможливе. Вони з відповідачем сумісно не проживають більше року. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Спір про майно у подружжя відсутній. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому їй одній дуже важко утримувати дитину. Відповідач фізично здоровий, працездатний, на його утриманні інших дітей не має, виїздить на заробітки до Російської Федерації, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач у судове засідання не з'явилася, в своєму позові просить суд розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] проживає в м. Красний Луч, Луганської області. Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті «Укрпошта», поштовий зв'язок в м. Красний Луч, Луганської областіне здійснюється, тому відповідач викликався в судові засідання через електронне повідомлення шляхом направлення судових повісток на електронну адресу відповідача та через оголошення на сайті офіційний веб-портал «Судова влада України». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином через електронне повідомлення шляхом направлення судових повісток на електронну адресу відповідача та через оголошення на сайті офіційний веб-портал «Судова влада України», заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.09.2013 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області 04.02.2014, актовий запис № 46, Від шлюбу у сторін є малолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.04.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 206. Згідно позову сторони проживають окремо, неповнолітня дитина донька - [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується матеріалами справи. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між позивачем та відповідачем не укладено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б підтверджували його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки суду не надав, а також не надав інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки суд врахував, що відповідач є фізичною особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем також заявлено вимогу про розірвання шлюбу. Розглядаючи дану вимогу, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за двома позовними вимогами. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах сплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved