Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даною позовною заявою та просила визнати за нею право власності на спадкове майно, земельну ділянку (пай) загальною площею 3,21 умовних кадастрових одиниць з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, яка залишилась після смерті мого батька [PERSON] та належала йому на підставі сертифікату про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 14.03.2003 року, що розташована в с. Верем'я Обухівською району Київської області; визнати за нею право власності па спадкове майно, земельну ділянку (пай) загальною площею 3,21 умовних кадастрових одиниць з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, яка залишилась після смерті мого діда [PERSON] та належала йому на підставі сертифікату про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 14.03.2003 року, що розташована в с. Верем'я Обухівською району Київської області. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON], та [INFO] помер її дід [PERSON]. Після смерті батька та діда відкрилась спадщина на спадкове нерухоме майно, дві земельні ділянки-паї. 11.07.2017 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Обухівською районного нотаріального округу Гринько А.П., із заявою щодо прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні документи підтверджуючі право власності на земельні частки (паї). Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві та розглянути справу без позивача та представника позивача. Відповідач (Верем'яцька сільська рада Обухівського району Київської області) про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Третя особа також не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд. дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смертьСерія [NUMBER]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смертьСерія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді земельних ділянок (паїв) - загальною площею 3,21 умовних кадастрових одиниць з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та загальною площею 3,21 умовних кадастрових одиниць з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Верем'я Обухівського району Київської області. Єдиним спадкоємцем померлих була - позивач [PERSON], що підтверджується копіями спадкових справ № 15/2017 після померлого [INFO] [PERSON] та № 16/2017 після померлого [INFO] [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням с перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), право власності насувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності па земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян па земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч.3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судовому практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року вбачається, що «Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації па земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України у безоплатну приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року « Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність па підставі закону № 139-У від 14 вересня 2006 року) є підставою для виготовлений та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом № 509-УI від 16 вересня 2008 року). Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок в сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки іншого (окрім судового) порядку для захисту своїх прав позивач не має. Тому,

Outcome: approved