Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до Солом`янський районний суд м. Києва із позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Лариса Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Тетяна Володимирівна, про визнання права на спадщину за заповітом, в якому просить суд визнати за [PERSON] прав на спадщину за заповітом від [PERSON] померлої [INFO] на спадкове нерухоме майно: 100 % квартири [ADDRESS] та земельні ділянки в [ADDRESS] за кадастровими номерами 3221480201:01:016:0058, 3221480201:01:016:0059. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання нової позовної заяви з додатками відповідно до кількості сторін у справі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. 18.12.2020 позивач звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в який просить: - визнати факт, що [PERSON] на час відкриття спадщини за померлим [INFO] [PERSON] не проживав постійно разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] ; - встановити факт, що [PERSON] уважається особою спадкоємцем, який не прийняв спадщину від померлого [INFO] батька [PERSON] , за наслідками недотримання вимог, встановлених ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України, згідно ч. 1 ст.1272 ЦК України; - визначити, що розмір частки у праві на спадщину Позивача [PERSON] за заповітом померлої [INFO] матері [PERSON] складає частку у розмірі 100% від всієї спадщини, що залишилась після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] відкрилась спадщина за померлим батьком позивача [PERSON] за місцем його останнього проживання [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] буди діти спадкодавця (сторони у справі) та його дружина [PERSON] (мати сторін у справі). [PERSON] була єдиною із спадкоємців, яка проживала постійно та однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживав та проживає постійно за адресою реєстрації: [ADDRESS] , а відповідач, на момент відкриття спадщини за батьком, постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців від дати смерті чоловіка [PERSON] не подавала нотаріальної заяви про відмову від спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , проте, вважається особою спадкоємцем, яка прийняла спадщину за фактами постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутністю заявленого волевиявлення (заяви) про відмову від спадщини. Протягом шестимісячного строку від дати відкриття спадщини за померлим [PERSON] сторони не подали нотаріальної заяви про бажання прийняти спадщину, до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за померлим батьком [PERSON] не звертались. [PERSON] не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину і свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, оскільки [INFO] вона померла. За життя [PERSON] оформила на позивача заповіт, яким заповідали усе майно та майнові права, які належали їй як на момент вчинення заповіту так і ті, що вона набула у майбутньому. 11.03.2020 позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (надалі скорочено «ПНКМНО») Гуд Л.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом померлої матері [PERSON] , в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, частка якої, як позивач вважає, складає 100% від всієї спадщини, що залишилась за померлими батьками, до складу якої входить нерухоме майно: квартира за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , за кадастровими номерами 3221480201:01:016:0058, 221480201:01:016:0059. Постановою ПНКМНО [PERSON] від 16.09.2020 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 100% спадщини, що залишилась після смерті батьків, з мотивів, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . Позивач не погоджується із висновками зазначеної постанови. Визнання особи відповідача спадкоємцем, який прийняв спадщину за померлим батьком [PERSON] суперечить вимогам ч. 1 ст.1272 ЦК України. Відповідач на час відкриття спадщини за померлим батьком, постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально оформленою письмовою заявою, копію якої додано. На думку позивача, той факт, що відповідач постійно не проживав на час відкриття спадщини за померлим батьком, а також те, що 17.10.2013 ним подано заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Антиповій Т.В. через два місяці після спливу встановленого ч. 1 ст.1270 ЦК України строку, свідчить про те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст.1272 ЦК України відповідач вважається спадкоємцем, який не прийняв спадщину. З урахуванням зазначеного, на думку позивача є всі підстави вважати, що висновки, викладені в постанові ПНКМНО [PERSON] від 16.09.2020 року про те, що відповідач є спадкоємцем, що прийняв спадщину за померлим батьком, суперечить дійсним фактичним обставинам та нормам права. Встановлення юридичного факту - адреси постійного проживання Відповідача на час відкриття спадщини за померлим батьком має істотне значення, оскільки похідним юридичним наслідком такого факту є або визнання його спадкоємцем, який прийняв спадщину. Похідним від цього є визначення розміру часток інших спадкоємців. Виходячи з вищенаведеного, на думку позивача, належними заходами захисту її прав та охоронюваних законом інтересів вважає звернення до суду із проханням визнання фактів, а саме, не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за померлим [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; відповідач є особою спадкоємцем, який вважається таким, що не прийняв спадщину від померлого [INFO] [PERSON] , оскільки не подав заяви про прийняття спадщини протягом 6 місячного строку з дня відкриття спадщини. Встановлення зазначених фактів, на думку позивача, є належним заходом для захисту права та охоронюваного законом інтересу для отримання надалі свідоцтва про право на спадщину на майно, зокрема на зазначене нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Спосіб захисту цивільного права і охоронюваного законом інтересу обраний позивачем, враховує відсутність правової необхідності визнавати право власності на спадкове майна в судовому порядку, оскільки закон дає можливість оформити право власності саме через отримання свідоцтва після встановлення факту не прийняття спадщини Відповідачем і визначення права Позивача на успадкування 100% всієї спадщини, що залишилась після смерті її батьків, до складу якої водить зазначене нерухоме майно. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179-181 ЦПК України. 29.03.2021 відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він повністю визнає позовні вимоги, оскільки він дійсно не проживав разом з батьками як на час відкриття спадщини за померлим батьком [PERSON] , так і на час відкриття спадщини за померлою матір`ю [PERSON] , він не подав нотаріусу заяву про бажання прийняти спадщину у встановлений Законом строк, за поновленням цього строку до суду не звертався. Також повністю погоджується, що частка у спадщині за померлою матір`ю [PERSON] становила 100% всього майна, що залишилось після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Суд не приймає визнання позову відповідачем і продовжує судовий розгляд на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки таке визнання суперечить закону. 29.03.2021 третьою особою ПН КМНО Антиповою Т.В. було подано письмові пояснення на позовну заяву, в яких вона зазначає, що нею, 17.10.2013 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 23/2013 після [PERSON] , померлого [INFO] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2013 була прийнята заява від дружини померлого [PERSON] про прийняття спадщини. З поданих документів для відкриття спадкової справи нею було встановлено, що відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] фактично прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини та вважався таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не заявив про відмову від неї. Зазначає також, що з довідок КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу ВСП «Грушківський» від 16.10.2013 № 2180 та № 2181 вбачалося, що за адресою: [ADDRESS] , на день смерті спадкодавця проживали і були зареєстровані [PERSON] з 11.04.1991, [PERSON] з 10.03.2005 року по день смерті та [PERSON] з 14.01.1988. 02.04.2021 ПН КМНО Гуд Л.М. було надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2021 справу було призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Позивач за викликом суду в судове засідання не з`явилась, про місце, дату і час судового засідання повідомлялась у встановленому порядку, про причини неявки не повідомила. Сторони в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлялись у встановленому порядку, про причини неявки не повідомили. Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлялись у встановленому порядку, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Т.В. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Відділом реєстрації смертей м. Києва 11.02.2013 року видано свідоцтво серії [NUMBER] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 10.03.2005 року по день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відокремленого структурного підрозділу «Грушківський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 16.10.2013 року № 2180. За вказаною адресою також проживали і були зареєстровані дружина померлого [PERSON] - [PERSON] , та його син - [PERSON] , що підтверджується довідкою ВСП «Грушківський» «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 28.08.2013 № 2092. Згідно інформаційної довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.03.2020 КВ-2020 № 10195 встановлено, що право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Власником земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221480201:01:016:0058 та 3221480201:01:016:0059 є [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 31.08.2020 № НВ-0005533622020 та № НВ-0005533602020. 17.10.2013 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 2686. 17.10.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В. в спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (номер у спадковому реєстрі 55158032, номер у нотаріуса 23), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.10.2013 № 35427321. 28.11.2013 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 3015. Із матеріалів копії спадкової справи № 23/2013, номер запису у Спадковому реєстрі 55158032, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та [PERSON] , свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. При цьому, відомостей щодо можливого укладення спадкоємцями [PERSON] договору про поділ спадкового майна чи договору про зміну розміру часток у спадщині у спадковій справі немає. [INFO] померла [PERSON] , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.02.2020 видано свідоцтво серії [NUMBER] . Спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її донька [PERSON] , що підтверджується заповітом від 21.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 389. 11.03.2020 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 186. 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. в спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] (номер у спадковому реєстрі 65657138, номер у нотаріуса 02-2020), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.03.2020 № 59773168. 02.07.2020 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.В. із заявою, якою відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, надав свою згоду на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , донькою померлого [PERSON] та на подачу нею заяви про прийняття спадщини, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 353. 02.07.2020 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 357. 14.09.2020 [PERSON] на підставі ст. 69 Закону України «Про нотаріат» звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлої [INFO] [PERSON] на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, а саме, квартиру за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , за кадастровими номерами 3221480201:01:016:0058, 221480201:01:016:0059. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. від 16.09.2020 № 47/02-31 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, у зв`язку з тим, що вчинення такої дії суперечить чинному законодавству. При цьому, матеріали цивільної справи не містять доказів оскарження зазначеної постанови у встановленому порядку. Обґрунтовуючи відмову у вчинені нотаріальних дій приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. посилалась на те, що із поданих документів та матеріалів спадкової справи не вбачалося можливим встановлення належності спадкодавцеві [PERSON] права власності на всю квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , права власності на всю земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3221480201:01:016:0058, права власності на всю земельну ділянку за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 3221480201:01:016:0059. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України не є вичерпними, тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1, 3 с. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. При цьому, згідно зі ст. 50 зазначеного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, особами, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції чинній на момент подання відповідачем заяви про прийняття спадщини) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно з п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Відповідно до пунктів 1, 2 глави 14 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні копій спадкових справ, нотаріусами було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] , оскільки він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою місця реєстрації та довідкою житлово-експлуатаційної організації. Про факт прийняття відповідачем спадщини після смерті батька свідчити його нотаріально посвідчена заява від 02.07.2020, якою відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, він надав свою згоду на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , донькою померлого [PERSON] та на подачу нею заяви про прийняття спадщини. Крім того, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., яка не була оскаржена у встановленому Законом порядку, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] у виді всього нерухомого майна (квартири та земельних ділянок), оскільки вчинення такої дії суперечить чинному законодавству. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин та проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом встановлення фактів не проживання відповідача постійно разом із спадкодавцем, не прийняття ним спадщини, а також визначення частки позивача у праві на спадщину після смерті [PERSON] у розмірі 100 % суперечить закону, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що остання не позбавлена права на звернення до суду у порядку визначеному законом щодо визначення частки померлого у спадковому майні, та/чи визнання права власності в порядку спадкування тощо. Крім того, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат,у порядку ст.141 ЦПК України, відсутні. Враховуючи наведене вище та

Outcome: dismissed