Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що згідно з рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн щомісячно. Зауважила, що зазначений розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини. У звязку з наведеним просить збільшити розмірі аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі 930 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Належним чином повідомлений (а.с. 17, 19, 22, 24) про час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання повторно не зявився, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, відзив на позов не надавав. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 16 лютого 2008 року у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] (а.с. 5) 22 травня 2014 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], 16 лютого 2008 року у розмірі 350 грн щомісячно до повноліття дитини (а.с. 4). Згідно з довідкою Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 12 червня 2017 року № 224 [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи свідчать, що відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлений діючим законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів. Більше того, на переконання суду, такий незначний розмір аліментів як 350 грн щомісячно на даний час очевидно не може забезпечити дитині рівень життя, достатній для забезпечення її гармонійного розвитку. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом зявитися в судове засідання та спростувати доводи позивача не скористався, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved