Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 19 вересня 2015 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 263. Дітей від даного шлюбу у них немає. Однак, подружнє життя у них не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до припинення відносин між ними майже відразу після весілля. Оскільки вони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, спільні інтереси у них відсутні, разом не проживають, відтак шлюб між ними існує лише формально, тому просить такий розірвати та залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, строк на примирення не надавати, оскільки дане питання ним давно обдумане, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 19 вересня 2015 року у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 263 (а. с. 4). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім'ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved