Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що вона є матір`ю [PERSON] 09 лютого 2019 року на території конверторного цеху сталеплавильного апартаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стався нещасний випадок із смертельним наслідком з [PERSON] , під час виконання трудових обов`язків. Її син завжди був для неї опорою та підтримкою, і допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали в повсякденному її житті, за необхідності надавав їй додаткове матеріальне утримання. Вони мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Вона виховувала сина від народження у найкращих традиціях українського родини, він виріс справжнім чоловіком. Вона отримувала від свого сина, як матеріальну допомога, допомога у побуті, так і нематеріальну, оскільки він завжди піклувався і підтримував її як матір. Вона щодня згадує про свого сина і особливо про ті, незрозумілі для неї обставини його смерті. Її не полишають думки про смерть сина, що навіює на неї смуток, спричиняє душевні страждання та майже щоразу викликає головні болі та болі в області серця. Для неї дуже важко сприймається той факт, що вона у віці 76 років пережила смерть свого сина. Вина відповідача у смерті [PERSON] і відповідно завдання моральної шкоди членам його сім`ї та рідним полягає у тому, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, у яких би [PERSON] був забезпечений всім необхідним для унеможливлення отримання травм, які стали наслідком його смерті. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою від 17.04.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача Тер-Товмасян Ю.Г. подала до суду відзив, в якому зазначила наступне. Згідно Акта №4 розслідування нещасного випадку, 09.02.2019 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на ділянці вогнетривких робіт в сталерозливному ковші № 28 стався нещасний випадок з потерпілим [PERSON] , в результаті якого констатовано смерть потерпілого. В п. 7 Акту розслідування №4 вказані висновки комісії, які зроблені на підставі обстеження місця події, вивчення письмових пояснень причетних осіб, відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, опитування причетних осіб, ознайомлення з протоколами, листами, висновками уповноважених державних органів. А саме, комісія прийшла до висновку, що шкідливі та небезпечні фактори, які могли призвести до випадку з вогнетривником [PERSON] , та що будь-які організаційні та причини, що могли призвести до нещасного випадку, відсутні. Пунктом 8 Акту розслідування №4 визначено, що особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, є [PERSON] , вогнетривник 5 розряду конверторного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який під «час перебування на робочому місці не дотримувався Закону України «Про охорону праці» ст. 14, а саме, працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Відповідно до пп. 2 п. 52 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема, перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час. Таким чином, висновки комісії про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зроблені виходячи лише з факту перебування [PERSON] на робочому місці. Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, у зв`язку з раптовим погіршенням стану здоров`я потерпілого, одержання травм або його смерть під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, є окремою нормативною підставою, яка визначена пп. 7 п. 52 Порядку №337. Однак, в Акті розслідування №4 зроблено посилання саме на пп. 2 п. 52 Порядку №337, а не на пп.7 п. 52 вказаного нормативного акту, тобто комісія не встановила факт впливу на здоров`я потерпілого шкідливих виробничих факторів. Більше того, згідно висновків комісії, основною причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілого за відсутності технічних і організаційних причин, впливу шкідливих або небезпечних виробничих факторів, порушень вимог законодавчих і нормативно-правових актів та інструкцій тощо. Таким чином, комісія з розслідування обставин нещасного випадку з [PERSON] , прийшла до висновку про відсутність вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у настанні нещасного випадку, тобто про відсутність порушень з боку підприємства будь-яких організаційних вимог, нормативів або приписів, що визначені чинним законодавством України як обов`язкові до виконання роботодавцем. В позовній заяві позивач безпідставно зазначає, що вина відповідача у смерті [PERSON] , і завдання моральної шкоди членам його сім`ї та рідним полягає у тому, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, у яких би [PERSON] був забезпечений всім необхідним для унеможливлення отримання травм, які стали наслідком його смерті. Вважає, що позивач перебирає на себе повноваження комісії з розслідування нещасного випадку по визначенню особи, чиї дії/бездіяльність призвели до настання нещасного випадку, та суперечить висновкам комісії. Отже, будь-які порушення з боку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» чи його посадових осіб висновками Акту розслідування №4 не встановлені, а тому відсутні підстави для покладення на підприємство відповідальності за причини та наслідки настання нещасного випадку з [PERSON] . Позивач оцінила свої моральні страждання і простить стягнути з ПАТ «АМКР» грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., що жодним чином не аргументовано та необґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості. Вказані обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а тому просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] скористалась правом надання відповіді на відзив, в якій наполягала на обґрунтованості позовних вимог, та просила задовольнити їх в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, відповідь на відзив, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача. Даний факт визнано сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до Акту №4 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, острого професійного захворювання (отруєння), аварії від 09.02.2019 року з [PERSON] під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок зі смертельним наслідком, який визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 9-25). Свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , видано Металургійним районним у місті Кривому розі відділі державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 120 (а.с. 7). У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно частин 1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданого Райбюром РАГС м. Сватово, Ворошиловградської області, актовий запис №253 (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку із смертю сина встановлений судом та підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, ця подія змінила все подальше її життя. Мати залишилась без сина, його піклування, тоді як є людиною похилого віку та потребує догляду й допомоги сина, це дійсно призвело до погіршення її морального стану. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю сина, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою визнається найвищою соціальною цінністю. Суд, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю сина позивач оцінює в розмірі 200000,00 гривень. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому, суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 150000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 200000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1500,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial