Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 20.04.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 255. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні та після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через наявність розбіжностей у поглядах на життєво важливі питання, фактично шлюбні відносини вони не підтримують з січня 2020, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач зазначає, що збереження сім`ї та примирення між ними неможливо, збереження шлюбу суперечить їх інтересам і інтересам їх неповнолітньої дитини, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач вказує, що вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, спір про поділ майна між нею та відповідачем відсутній. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 24.03.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20.04.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 255 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає з позивачем у справі. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з січня 2020 року, разом не проживають. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved