Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати неправомірними дії комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради щодо нарахування [PERSON] боргу в сумі 2711 грн. 07 коп. за послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS], зобов'язати комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради зняти з [PERSON] неправомірно нараховану заборгованість в розмірі 2711 грн. 07 коп. за послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS], стягнути з комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради на користь [PERSON] 6664 грн. 04 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є інвалідом 1 групи, з 2008 року отримувала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, яка призначалась Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради. Однак, з травня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради позивачу було відмовлено у призначенні субсидії з посиланням на наявність у неї заборгованості перед комунальним підприємством КП «Деснянське» та КП «Чернігівводоканал». При цьому, позивач зазначає про те, що вчасно здійснювала оплату обов'язкових платежів за житлово - комунальні послуги. Згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у призначенні субсидії [PERSON] для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради призначити [PERSON] субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг з травня 2018 року. Як встановлено судовим рішенням від 25.10.2017 року [PERSON] здійснила оплату комунальних послуг в межах державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування встановлених Постановою №409, при цьому, заборгованість утворилася саме внаслідок не оплати витрат на житлово - комунальні послуги, нарахованих у зв»язку з перевищенням соціальних нормотивів, встановлених Постановою №409, що мають відшкодовуватись за рахунок коштів місцевого бюджету. Таким чином, вказана заборгованість виникла не з вини [PERSON], а з вини Чернігівської міської ради, яка не забезпечила компенсацію додаткових витрат, пов»язаних з оплатою спожитих [PERSON] житлово - комунальних послуг понад соціальну норму. Окрім того, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року визнана протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо нездійснення компенсації [PERSON] додаткових витрат на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП «Чернігівводоканал» у межах, що перевищують соціальні нормативи встановлені постановою КМУ від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування. Також, суд зобов»язав Чернігівську міську раду компенсувати за рахунок місцевого бюджету [PERSON] додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП «Чернігівводоканал», шляхом погашення заборгованості в розмірі 695,98 грн. перед КП «Чернігівводоканал». Однак, всупереч вимогам чинного законодавства та не зважаючи на те, що є відповідне рішення Чернігівського адміністративного окружного суду, Чернігівською міською радою так і не здійснене компенсування за рахунок місцевого бюджету [PERSON] додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП Чернігівводоканал», шляхом погашення заборгованості перед КП Чернігівводоканал». В грудні місяці 2018 року, відповідно до повідомлення КП Чернігвводоканал» про необхідність сплати комунальних послуг з водопостачання та водовідведення за листопад 2018 року, на ім»я позивача надійшла відповідна квитанція, де вказано, що сума боргу складає на день подачі позову 2828 грн. 89 коп., з яких вона сплатила у грудні місяці в межах наданої субсидії 117 грн. 82 коп. Таким чином, сума боргу складає 2711 грн. 07 коп. Позивач зазначає про те, що з 25 квітня 2018 року і по грудень 2018 року сума боргу зростає, не дивлячись на те, що з жовтня 2018 року по квітень 2019 року їй призначено житлову субсидію, а згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року суд зобов»язав Чернігівську міську раду компенсувати за рахунок місцевого бюджету [PERSON] додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП «Чернігівводоканал», шляхом погашення заборгованості перед КП «Чернігівводоканал». Позивач вказує на те, що такі обставини негативно вплинули на стан її здоров»я, вона вимушена була постійно проходити курс лікування стаціонарно, відповідно купувати ліки та підтримувати свій організм, понесла витрати на загальну суму 6664 грн. 04 коп. Заподіяну моральну (немайнову) шкоду позивач оцінює в 10000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.02.2019 року клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін залишено без задоволення через безпідставність. 29.01.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що надає позивачу [PERSON] та її донці [PERSON] послуги з холодного водопостачання, водовідведення,лічильник на воду в квартирі Позивача не встановлений. КП «Чернігівводоканал» вважає, що [PERSON] використовувала більше куб. метрів води, при тому, що покриття оплати з водопостачання за рахунок субсидії передбачено в межах встановленої норми, тобто 4,0 куб метри в місяць на одну особу, на думку відповідача, остання перевищила вказану соціальну норму. Також, КП «Чернігівводоканал» вважає, що [PERSON] протягом часу з 2016 по 2018 рр не сплачувала в повному обсязі кошти за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, які нараховувались КП «Чернігівводоканал» згідно діючих норм і тарифів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. [PERSON] є інвалідом 1 групи, має право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, яка призначається Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради. Вчасно здійснює оплату обов»язкових платежів за житлово - комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. Відповідно до п. 6 постанови КМУ від 21.10.1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», зазначені випадки, при яких житлова субсидія не призначається. Пунктом 3-1 Постанови КМУ від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування», встановлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово - комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені цією постановою, компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово - комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Як встановлено судовим рішенням від 25.10.2017 року [PERSON] здійснила оплату комунальних послуг в межах державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування встановлених Постановою №409, при цьому, заборгованість утворилася саме внаслідок не оплати витрат на житлово - комунальні послуги, нарахованих у зв»язку з перевищенням соціальних нормотивів, встановлених Постановою №409, що мають відшкодовуватись за рахунок коштів місцевого бюджету. Таким чином, вказана заборгованість виникла не з вини [PERSON], а з вини Чернігівської міської ради, яка не забезпечила компенсацію додаткових витрат, пов»язаних з оплатою спожитих [PERSON] житлово - комунальних послуг понад соціальну норму. Окрім того, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року визнана протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо нездійснення компенсації [PERSON] додаткових витрат на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП «Чернігівводоканал» у межах, що перевищують соціальні нормативи встановлені постановою КМУ від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування. Також суд зобов»язав Чернігівську міську раду компенсувати за рахунок місцевого бюджету [PERSON] додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП «Чернігівводоканал», шляхом погашення заборгованості в розмірі 695,98 грн. перед КП «Чернігівводоканал». Згідно довідки КП «Чернігівводоканал» від 28.12.2018 року заборгованість [PERSON] станом на 01.12.2018 року складає 2828,98 грн. Лічильники на воду були встановлені [PERSON] 29.01.2019 року в рамках програми встановлення засобів обліку гарячого та холодного водопостачання мешканцям м. Чернігова на 2017-2020 рік. Таким чином, зібраними по справі доказами підтверджується, що заборгованість в розмірі 2 711, 07 грн. виникла не з вини позивача, а з вини Чернігівської міської ради, яка не забезпечила компенсацію додаткових витрат, пов»язаних з оплатою спожитих позивачем житлово - комунальних послуг понад соціальну норму. Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцнвого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства та не зважаючи на відповідні судові рішення, Чернігівською міською радою не здійснене компенсування за рахунок місцевого бюджету [PERSON] додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг, які нараховані КП Чернігівводоканал», шляхом погашення заборгованості перед КП Чернігівводоканал», у зв'язку з чим відповідачем неправомірно нараховано суму боргу позивачу. Таким чином, позов в частині визнання неправомірними дії комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради щодо нарахування [PERSON] боргу в сумі 2711 грн. 07 коп. за послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] та зобов'язання комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради зняти з [PERSON] неправомірно нараховану заборгованість в розмірі 2711 грн. 07 коп. за послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] обгрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, насамперед, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у :в»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 51.03.1995 року №4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждать, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв»язку з ушкодженням здоров»я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав у зв»язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через -еможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами причинного зв'язку між протиправними діями КП «Чернігівводоканал» та погіршенням її морального та фізичного самопочуття, у зв'язку з чим позов в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Outcome: partial