Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що позивач є матір`ю відповідачки [PERSON] та бабою її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] (відомості в Державний реєстр внесені зі слів матерів), батьком [PERSON] є [PERSON] . Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, вона їх виховує та піклується про них. Мати дітей, [PERSON] , життям, здоров`ям та вихованням дітей не займається, місце її перебування невідоме. Батько неповнолітнього [PERSON] життям та здоров`ям сина не цікавиться, матеріально не допомагає, вихованням сина не займається. Відсутність турботи про життя, здоров`я, розвиток неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] свідчить про ухилення їх батьків від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей. Просить позбавити відповідачів батьківських прав, встановити опіку над малолітніми [PERSON] та Орестом та призначити позивача опікуном внуків, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в суд не з`явилися, про причину неявки не повідомили, клопотань не подали. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги просила задовольнити, оскільки відповідачі взагалі не приймають участі в утриманні та вихованні своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , абсолютно не цікавиться їх життям та розвитком як фізичним, так і духовним. Діти проживають із бабусею [PERSON] , яка турбується про них, займається їх вихованням, тому позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно [PERSON] та [PERSON] та призначення опікуна буде відповідати інтересам дітей, захисту та реалізації їх прав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). У статті 7, 155 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що позивач є бабою неповнолітніх [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2016 року народження, а відповідач [PERSON] є матір [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про одруження позивача, свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Відповідно до довідки про склад сім`ї неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . Позивач проживає із онуками у власному будинку, займається особистим селянським господарством. Відповідно до акту обстеження від 14.03.2019 року сім`я позивача благополучна, в будинку є умови для проживання дітей, діти дружні, характеризуються позитивно. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 22.02.2019 року, позбавлення [PERSON] батьківський прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дітей. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх здоров`ям, навчанням та духовним розвитком, не спілкуються з дітьми, не проявляють батьківської турботи, хоча жодних об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачам здійснювати свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки та сина судом не встановлено, тому позбавлення [PERSON] батьківський прав відносно дочки [PERSON] , 2011 р.н. та сина [PERSON] , 2016 р.н. та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2016 р.н. буде відповідати інтересам дітей. Відповідно ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна та піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 22.02.2019 року, опікуном над [PERSON] та [PERSON] необхідно призначити [PERSON] . Відповідно до характеристики Великолазучинської сільської ради [PERSON] характеризується позитивно, здорова, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (висновок Теофіпольської ЦРЛ). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] [INFO] необхідно призначити опікуном над [PERSON] , [INFO] та над [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.166, 182 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved