Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 23.09.2014 року Шевченківським відділом ДРАЦС м. Київ, про що було зроблено актовий запис №1439. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу дітей вони не мають, однак через органи ДРАЦС відповідач відмовляється шлюб розірвати. Причиною, що спонукала звернутись до суду із даним позовом позивач вказує на те, що мін ними не має почуття любові, поваги та взаєморозуміння, які мають бути притаманні подружжю. Вона відчуває неприязнь до чоловіка. Вважає, що в подальшому підтримувати такі сімейні відносини немає сенсу. З лютого 2015 року вони не проживають спільно, шлюбних стосунків не підтримують. Ураховуючи наведене, позивач просить суд їх шлюб розірвати, оскільки його збереження суперечить її інтересам та є підставою для припинення такого шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день та час розгляду справи по суті був оповіщений через оголошення у пресі - газета «Урядовий кур'єр» №192 (5812) від 12.10.2016 року, отже у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Прийнявши до уваги те, що позивач скористався наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку відповідача суд визнає без поважних причин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що визначені ст.169 ЦПК України, а тому проводить розгляд справи за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.09.2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Спільне подружнє життя у сторін не склалось, оскільки між ними відсутнє було взаєморозуміння, а тому з лютого 2015 року вони не проживають спільно, шлюбних стосунків не підтримують. Наміру зберігати шлюб позивач не висловила, а відповідач жодних заперечень в адресу суду не надіслав, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved