Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просила: ?Усунути перешкоди щодо користування та розпорядженням житловим приміщенням шляхом примусового виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без надання іншого житла. ?Визнати [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . ?Стягнути з відповідачів судові витрати. У обґрунтування позовних вимог, зазначила, що 23.11.2016 року, вона на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського нотаріального округу Одеської області Чос О.П., приняла у дар від батька квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З моменту державної реєстрації, вона позбавлена у повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, оскільки відповідачі по справі відмовляються звільнити зазначену квартиру добровільно. Крім того, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, що в свою чергу також перешкоджає їй у користуванні власністю. З метою захисту своїх прав, вона вимушена звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Колесник О.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] постійно проживає у зазначеній квартирі, позивач по справі жодного разу не приходила до вказаної квартири, не сплачувала комунальні платежі та не займалась утриманням квартири. Зазначена квартира була подарована їй та [PERSON] на весілля та всі проживали у вказаній квартирі. У 2008 році її колишній чоловік [PERSON] розірвав шлюб із нею, однак навіть після розірвання шлюбу, відповідачі по справі проживали у квартирі, зробили в ній ремонт. [PERSON] нікого не виганяв з квартири та обіцяв її подарити [PERSON] , однак навмисно подарував її позивачу із помсти [PERSON] за стягнення з нього аліментів. [PERSON] , не знала про існування договору дарування. Вважає, договір дарування недійсним, оскільки [PERSON] ввів нотаріуса у оману: надав підроблений технічний паспорт, не повідомив, що у квартирі мешкає інвалід ІІ групи та інше. У судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутність, зазначивши, що з позовом не згодні. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 23.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського нотаріального округу Одеської області Чос О.П., зареєстрованого в реєстрі за №1260, [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.27-28/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с.22/. З довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Доброславської сільської ради від 29.09.2020 року, вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , значяться зареєстрованими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Задовольняючи позовні вимоги у частині примусового виселення, суд виходив з того, що [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , її право власності є непорушним та власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а проживання відповідачів по справі порушує право власності [PERSON] на спірну квартиру\~та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні зазначеним майном. Задовольняючи позовні вимоги частково в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходив з того, що [PERSON] не зареєстрована у вищевказаній квартирі, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині зняття з реєстрації [PERSON] не підлягають задоволенню. Суд критично відноситься до посилань представника відповідача [PERSON] [PERSON] , що договір дарування недійсний, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначене, суду надані не були. Крім того, суд зазначає, що позивач та відповідачі не є членами однієї сім`ї у розумінні ст. 64 ЖК Української\~РСР та ст.3 СК України. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3\~ст. 9 Житлового кодексу Української РСР\~(далі за текстом -\~ЖК Української РСР) ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог\~ст. 157 ЖК Української РСР\~членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частинами першою та другою\~статті 116 ЖК Української РСР\~визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно із\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~(далі за текстом -\~ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями\~статті 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь -яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, є очевидним, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Згідно зі змістом\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд виходив\~з того,\~що позивачем\~при подачі\~позову до\~суду,\~було сплачено\~судовий збір\~у загальній\~сумі 1536,80\~грн.\~(квитанція\~№82409,\~82386)\~/а.с.9-10/,\~ [PERSON] \~є інвалідом\~ІІ групи\~про що\~свідчить довідка\~до акту\~огляду МСЕК\~/а.с.68/,\~у зв`язку\~з чим,\~суд приходить\~до висновку,\~що судові\~витрати про\~стягнення з [PERSON] суми сплаченого судового збору, слід віднести на рахунок держави, а з [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір 512,26 грн. і з [PERSON] 256,13 грн. на користь позивача. \~

Outcome: approved