Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначила, що 24.12.2013 року між нею, як власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та ПАТ «Криворіжгаз» був укладений Договір №16435 про надання населенню послуг з газопостачання. 20.02.2019 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз» за вказаною адресою був складений Акт про порушення №104, яким встановлено відмову в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу для проведення планової перевірки. Так, 09.04.2019 року на підставі Акта про порушення було складено акт на відключення газових приладів у квартирі, яка знаходиться за вказаною вище адресою. З цими атами вона не згодна, посилаючись на те, що працівниками ПАТ «Криворіжгаз» внесені неправдиві відомості про те, що вона нібито відмовила їм в доступі до лічильника газу, й те, що вказаний Акт про порушення був складений за її участі. В дійсності 20.02.2019 року за адресою за якою було складено акт вона не перебувала, бо знаходилась у м. Кривому Розі, у зв`язку з чим відмовити працівникам ПАТ «Криворіжгаз» в доступі до лічильника газу та прийняти участь у складанні Акту про порушення не могла. В цей час, 20.02.2019 року знаходилась в квартирі її бабуся [PERSON] , яка не відчинила працівникам ПАТ «Криворіжгаз» двері, бо має фізичні вади та проблеми зі здоров`ям, й не чула як працівники ПАТ «Криворіжгаз» стукали у двері квартири, в якій вона проживає. А тому відмови в доступі до лічильника газу не було. Таким чином, зазначений в акті про порушення від 20.02.2019 року висновок працівників ПАТ «Криворіжгаз» про те, що 20.02.2019 року з її боку мало місце порушення внаслідок ненадання доступу до лічильника не відповідає дійсності, а тому акт від 09.04.2019 року на відключення газових приладів має бути визнано незаконними, внаслідок чого порушено її законні права як споживача природного газу. Тому, просить суд визнати незаконними дії працівників ПАТ «Криворіжгаз» щодо складення Акту про порушення №104 від 20.02.2019 року та визнати його незаконним; визнати незаконними дії працівників ПАТ «Криворіжгаз» щодо складення Акту від 09.04.2019 року на відключення газових приладів та визнати його незаконним; зобов`язати працівників ПАТ «Криворіжгаз» поновити газопостачання до газових приладів квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також звільнити від сплати судового збору. Ухвалою від 14.06.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «Криворіжгаз» (назву змінено на АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз») Ньорба А.В. подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує це тим, що 18.02.2019 року АТ «Криворіжгаз» направило на адресу споживача лист, в якому повідомлялось про необхідність погодження дати надання допуску представникам підприємства для виконання ряду робіт щодо контрольного зняття показів лічильника та демонтажу лічильника для проведення повірки. У строки, визначені листом споживач до підприємства не звернувся, дату не погодила, у зв`язку з чим 20.02.2019 року співробітники АТ «Криворіжгаз» [PERSON] та [PERSON] вийшли за адресою споживача: [ADDRESS] . Представниками АТ «Криворіжгаз» 20.02.2019 року було складено акт про порушення, а саме: «Відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу для проведення планової повірки». Відмова споживача від підписання акту про порушення підтверджується відеозаписом, про що зроблено відповідні відмітки в акті. 26.02.2019 року другий примірник акту про порушення було направлено на адресу споживача разом зі супровідним листом. Вказаний лист споживач, згідно повідомлення про вручення кур`єрської служби, відмовилась отримувати. Щодо аргументів позивача про те, що на момент складення акту про порушення її не було вдома та вона не проживає за адресою складення акту про порушення, вважає, що такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Оскільки довідка з місця роботи містить інформацію про місце роботи, а не те що особа в день вчинення порушення перебувала на робочому місці. АТ «Криворіжгаз» вважає [PERSON] споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації про зареєстрованих осіб відповідач по справі є власником квартири та зареєстрована за адресою [ADDRESS] , починаючи з вересня 2013 року. Окрім того, за вказаною адресою зареєстрована та фактично проживає [PERSON] . В порушення п. 3 гл. 4 розділу IX Кодексу ГРС споживач не повідомила Оператора ГРМ щодо її фактичного не проживання за зареєстрованим місцем. З урахуванням вище викладеного вважає, що працівники оператора ГРМ діяли у повній відповідності до вимог Кодексу ГРС, а тому їх дії не можуть бути визнані незаконними. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу квартири за адресою: [ADDRESS] . 24.12.2013 року між ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-12). 12.04.2019 року були внесені зміни до повного та скороченого найменування Товариства та визначено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» та є правонаступником всіх його прав і обов`язків, що підтверджено Статутом затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Криворіжгаз». Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 р. ПАТ «Криворіжгаз» наділене правом провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу та Криворізького району Дніпропетровської області (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривому Розі) в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні підприємства. Відповідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 2 гл. 6 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії як контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку;монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності). Згідно з п. 2 розділу 9 глави Х Кодексу ГРС, споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку. Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом. Відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу, відповідно до пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС, відноситься до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів розподіленого природного газу споживачу. Відповідно до положень глави 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача порушень, передбачених у главі 2 розділу XI Кодексу ГРС Оператор ГРМ складає акт про порушення. 20.02.2019 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз» (назву змінено на АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз») було складено Акт про порушення №104, за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем п. 4 гл. 3 р. ХІ, п. 5 гл. 3 р. ХІ - відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу для проведення планової повірки (а.с. 13). При цьому [PERSON] з актом про порушення ознайомлена, акт складено в її присутності, проте від підпису та отримання примірнику акта відмовилась. В графі «Зауваження споживача (його представника) до цього Акту про порушення» будь-які відмітки та зауваження позивача [PERSON] відсутні. Відповідно до п. 4 гл. 5 розділу 11 Кодексу ГРМ, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. При цьому, позивач у позовній заяві посилається на те, що під час складення Акту про порушення №104 від 20.02.2019 року вона присутньою не була, оскільки в цей час знаходилась в м. Кривому Розі. В підтвердження вище вказаного позивачем надано довідку з місця роботи №712 від 29.05.2019 року ТОВ «РУШ», в якій зазначено, що [PERSON] відповідно наказу №124-ПК від 05.07.2016 року, з 06.07.2016 року працює на посаді адміністратора торгового залу магазину « Єва 76» (а.с. 15). Також, [PERSON] надала суду Акт від 04.06.2019 року про фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2018 року засвідчений уповноваженими на те особами та довідку Червоненської сільської ради від 24.05.2019 року №352, в якій зазначено, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою (а.с. 16, 17). Суд зауважує, що надані позивачем документи носять інформаційний характер, оскільки вказують на те, що [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації, та надано дані про місце роботи. Тобто той факт, що [PERSON] безпосередньо саме 20.02.2019 року знаходилась на робочій зміні, останньою підтверджено не було. Таким чином, суд прийшов висновку, що дійсно [PERSON] 20.02.2019 року не надала працівникам ПАТ «Криворіжгаз» (назву змінено на АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз») доступ до об`єкта, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу для проведення планової повірки. А отже, 09.04.2019 року на підставі Акту про відключення (підключення) газових приладів та побутових лічильників газу (ПЛГ), абонента [PERSON] відключено від газопостачання за адресою: [ADDRESS] , шляхом опломбування на вводі ПЛС 51159591, причина відключення - Акт про порушення №104 від 20.02.2019 року. Даний Акт про відключення складений у присутності [PERSON] , яка зареєстрована та фактично мешкає за даною адресою, та підписаний останньою (а.с. 14). Пунктом 4 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що при припиненні газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Відповідно до п.п. п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання. Ухвалюючи дане рішення, суд бере до уваги й той факт, що позивач [PERSON] звернувшись до суду в позовній заяві зазначає, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , однак доказів в підтвердження цього до суду не надано. Відсутність в матеріалах справи доказів про те, що позивач [PERSON] дійсно є власником квартири за якою газопостачання було відключено, позбавляє суд встановити наявність правових підстав для захисту цивільного права позивача [PERSON] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини, в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обов`язковими для виконання сторонами спору, суд доходить до переконання, що позивачем у порушення статті 81 ЦПК України не доведено заявлених позовних вимог. Таки чином, суд прийшовши висновку про недоведеність позивачем [PERSON] позовних вимог, відмовляє в задоволенні позову з цих підстав. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed