Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2003р. та від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в обґрунтування яких надала пояснення аналогічні тим, що викладенні у ньому. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, у розмірі 500 грн. Пояснив, що не має на утриманні непрацездатних батьків, дружину та інших дітей, окрім спільної з позивачем. На даний час не працює, хоча не є інвалідом та не має медичних протипоказань до виконання робіт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12.10.2003 р. зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 16.10.2014 р. розірвано. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] та рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що у період перебування сторін у шлюбі у них [INFO] р. народилась донька [PERSON] Згідно даного свідоцтва [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Оскільки [PERSON] проживає окремо від неповнолітньої доньки [PERSON] та є її батьком, тому зобов'язаний брати участь в їх утриманні до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень відповідача встановлено, що на його утриманні не перебуває непрацездатна дружина, батьки та інші діти, окрім спільної із позивачем, на даний час не працює, хоча не має інвалідності та медичних протипоказань до виконання робіт. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому суд прийшов до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, оскільки він не є інвалідом, не має жодних медичних протипоказань до виконання робіт, а тому не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечити належний рівень життя дитини, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, не має постійного доходу та беручи до уваги, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково, в розмірі 500 грн. щомісячно, який не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини та матеріальної спроможності відповідача з огляду на його молодий вік та повну працездатність. На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial