Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 16.03.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилася дитина: [PERSON] [INFO] Але поступово сімейні стосунки погіршилися, спільне проживання припинилося з 2007 року. Спілкування не має. Шлюбні відносини припинені вже шість років. Спору про поділ майна не має. Досягнуто угода про утримання дитини. Просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явилася та надала пояснення, наполягала на розірванні шлюбу, також надала суду заяву від 18.08.2015 року (вх.№ 20236) в якій наполягала на розірванні шлюбу, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання за викликом суду з'явився, надав пояснення та позов визнав,наполягав на розірванні шлюбу, також надав на адресу суду заяву від 18.08.2015 року (вх.№ 20237) в якій просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між сторонами було укладено 16.03.2002 року, зареєстровано відділом РАГС реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, актовий запис № 100. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], подружжя має дитину [PERSON] [INFO] Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до вимог ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається у судовому порядку на вимогу одного з подружжя, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до вимог ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що, підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно з положеннями статті 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривні.

Outcome: approved