Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.07.1988 року ,договору дарування від 25.09.2008 року та договору дарування від 22.06.2010 року. У вказаному будинку значиться зареєстрованим але не проживає її цивільний чоловік [PERSON] . Cімейні стосунки не склалися , вони припинили проживати разом та з 2014 року, відповідач забрав всі свої речі та виїхав за межі країни. \~Оскільки відповідач\~у спірному\~будинку не\~проживає,\~але значиться\~зареєстрованим вона\~змушена нести\~за нього\~комунальні витрати,\~ що\~ставить її\~в скрутне\~матеріальне положення\~та порушує\~її права\~як власника\~вільно розпоряджатися\~власним майном.\~У зв`язку\~з чим,\~просить визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.06.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.07.1988 року виданого виконкомом Суворовського району ради народних депутатів від 13.05.1988 року за №163 на 64/100 частини домоволодіння; договору дарування від 25.09.2008 року на 27/100 частин домоволодіння посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Семенихіною В.І., та договору дарування від 22.06.2010 року на 9/100 частин вказаного домоволодіння посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В. Відповідно до довідки про склад сім`ї №458 від 24.05.2019 року виданої головою органу самоорганізації населення квартального комітету №11 про те що за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] онука, а також чоловік [PERSON] , який з 2014 року не проживає. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавиться чи цікавивився житловою площею, а також поважності причин їх відсутності у житлі, суду не надано. Суду також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved