Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном щодо малолітньої дитини. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, але в самій позовній заяві просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не з'явився, але надав суду нотаріально оформлену заяву, в якій відмовляється від утримання та виховання свого сина [PERSON] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо свого сина - [PERSON], а також надає згоду на те, щоб будь-які юридичні дії відносно нього та від його імені вчинялися без його участі, справи у суді та інших компетентних органах про позбавлення його батьківських прав відносно нього, його усиновленні, або встановлення опіки, або піклування [PERSON], переміну прізвища, по-батькові розглядались та вирішувались без його участі. Представник третьої особи - [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, згідно з правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідним племінником позивачки [PERSON], який проживає з нею майже з дитинства та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач - [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. Мати дитини померла [INFO] року. Батько дитини будь - якої матеріальної допомоги позивачу на утримання [PERSON] взагалі не надає. Весь цей час позивач самостійно займається утриманням та вихованням [PERSON]. Відповідач взагалі не спілкувався, не спілкується і не бажає спілкуватись зі своїм сином [PERSON]. Він не робив сину ніяких подарунків на день народження, не купував іграшок, не займався його оздоровленням, не приділяв ніякої уваги по навчанню. Фактично між відповідачем та сином втрачені будь-які родинні стосунки. Син взагалі його не знає як батька, не бажає його знати та з ним спілкуватись. Відповідач не має наміру змінювати свого відношення до сина і на теперішній час, як ухилявся, так і ухиляється від його виховання та утримання. Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. В п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до н внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідач не здійснює вказаних дій, він взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема: не спілкується з ним взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання дитиною належної освіти. Тобто він взагалі нічого не здійснює для свого сина. Для відповідача він взагалі протягом тривалих років не існує. Згідно висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області від 23.06.2018 року (а.с. 5), відповідач [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина - [PERSON]. Відповідно до змісту висновку органу опіки та піклування вказаним органом було встановлено, що мати дитини [PERSON] померла [INFO] року. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, вихованням сина ніколи не займався. З 04.02.2014 року [PERSON] проживає на території Балаклавського району м. Севастополь в родині [PERSON] Відповідач [PERSON] зі своїм сином не спілкується, участі у його вихованні не бере, телефонний зв'язок з ним не підтримує. Крім того, [PERSON] надав нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначив, що беззаперечно відмовляється від свого неповнолітнього сина - [PERSON], а також надає згоду на те, щоб будь-які юридичні дії відносно нього та від його імені вчинялися без його участі, справи у суді та інших компетентних органах про позбавлення його батьківських прав відносно нього, його усиновленні, або встановлення опіки, або піклування [PERSON], переміну прізвища, по-батькові розглядались та вирішувались без його участі. Довідкою Лікарні для дітей (а.с. 9) доведено, що [PERSON] з 04.02.2014 року по 28.03.2018 року спостерігається в дитячій лікарні №9 м. Севастополь, мешкає за адресою: ТСН «СИТ» Горняк», буд. 75-В. Довідкою директора ДБОЗ СЗШ №25 №36 від 25.05.2018 року (а.с. 10) доведено, що [PERSON] займалась оформленням і вихованням дитини - [PERSON], який навчається в 7-Б класі Державного бюджетного освітнього закладу м. Севастополя «Середня загальноосвітня школа №25» з моменту зарахування його до 3 класу 03 березня 2014 року по теперішній час. Батько дитини батьківські збори не відвідував, зв'язку з класним керівником не підтримував. Заявою неповнолітнього [PERSON] (а.с. 11) доведено, що з народження він мешкає зі своєю рідною тіткою - [PERSON] Його мати - [PERSON] померла в [INFO]. Його батько - [PERSON] постійно мешкає на території України, з ним ніяких відносин не підтримує, не дзвонить і не утримує його матеріально, не приймає участі в його вихованні і не цікавиться, як він живе і де знаходиться. Він згоден з позбавленням батьківських прав його батька [PERSON] відносно нього. Розуміє наслідки позбавлення його батька батьківських прав і повністю з цим згоден. Бажає, щоб його тітку - [PERSON] призначили його опікуном і залишили проживати в її сім'ї. Характеристикою голови квартального комітету від 13.06.2018 року (а.с.12) доведено, що [PERSON] за час мешкання за адресою - [ADDRESS] зарекомендував себе погано, вживає алкогольні напої. Має сина [PERSON], яким ніколи не піклувався. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) доведено, що неповнолітній [PERSON] мешкає з сім'єю [PERSON] за даною адресою з 2014 року. Власником житла є [PERSON] Сім'я мешкає в трьохповерховому будинку. Є необхідні меблі і побутова техніка. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. В будинку чисто, прибрано. Зроблений косметичний ремонт. Для дітей є окремі кімнати, спальні місця, одяг і взуття в достатній кількості за сезоном. [PERSON] створила всі необхідні умови для проживання і повноцінного розвитку неповнолітніх дітей, в тому числі і [PERSON] Декларація прав дитини ООН (резолюція від 20.11.1959р.) зазначає, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створити належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці. Позивач по справі вказані обов'язки виконує належним чином, а відповідач взагалі ігнорує їх виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вони: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ст. 60 Цивільного кодексу Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач довів суду про те, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків з його виховання. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України суд, вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина вважає за необхідне призначити позивача [PERSON] опікуном відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved