Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, яким, з урахуванням уточнення, просила суд визнати право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], за винятком самочинно побудованих забудов, і складається з: літ. «А» - житлового будинку, загальною площею 53,3 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., допоміжною площею 20,2 кв.м., житлової кімнати площею 11,8 кв.м., коридору площею 15,0 кв.м., коридору площею 5,2 кв.м., житлової кімнати площею 6,7 кв.м., житлової кімнати площею 15,0 кв.м., літ. пд «в» - підвалу, прибудови літ. «а», «б», «в», літ. «Б»- літньої кухні, літ. «В»- комори, літ. «Г»- сараю, літ. «Д»- сараю, літ. «Ж»- гаражу, літ. «З»- сараю, літ. «К»- сараю, літ. «М»- вбиральні, літ. «Н»- душу, літ. «О»- навісу, І- цистерни, ІІ - брукування, № 1 - ворот, № 2,3 - огорожі, № 4- ворот, № 5- хвіртки, у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути у свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі запису № 189, на сторінці 22 в погосподарській книзі № 5, Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 0,2500 га, на території Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки № 267 від 26.02.2014 року виконавчого комітету Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 09.07.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Зі змісту спадкової справи № 7/2014 заведеної 13.01.2014 року до майна [PERSON] вбачається, що спадщину прийняла [PERSON], що є донькою померлій. 27.06.2014 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючи документи на житовий будинок, і за життя спадкодавця його право на цей будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлена можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, що за життя належало спадкодавцю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved