Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У 22003 році їх шлюб було розірвано. Останні 7 років вона проживає в Росії, діти знаходяться на її повному утриманні і проживають разом з нею, навчаються в школі. Відповідно до діючого законодавства Російської Федерації їй необхідно після трьох місяців перебування виїхати з країни, а потім знову в'їхати, разом з дітьми. На даний час відносно відповідача порушено кримінальну справу, він знаходиться під вартою і не може надати тимчасовий дозвіл на вивіз дітей для завершення навчального року. Просила надати їй дозвіл на тимчасовий багаторазовий вивіз за межі України дітей, у її супроводі, без згоди та супроводу батька. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, суду пояснила, що відповідач був не проти того, щоб вона з дітьми покидала територію України та надав тимчасовий дозвіл на вивіз дітей за кордон - нотаріально посвідчену заяву. Просила позовну заяву задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та суду пояснив, що через три місяці перебування в Російській Федерації позивач повинна виїжджати з даної країни. Останній раз вона в'їхала в дану державу 10 грудня 2015 року і повинна виїхати 05 березня 2016 року, разом з нею повинні покинути дану країну і діти. Оскільки відповідач знаходиться під вартою, він не може надати дозвіл на вивіз дітей за кордон. Просив позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи до суду не з'явився, від адвоката, який здійснює його захист, надійшов лист з повідомленням про те, що відповідач сповіщений про слухання даної справи і в зв'язку з його перебуванням під вартою, з'явитися до суду не може. Не заперечує проти задоволення позову. Представник 3-ї особи в письмовій заяві просив слухати справу без її участі, проти позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2000 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис № 394 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). 26 листопада 2003 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с.9). Позивач, будучи громадянкою України, останні 7 років проживає і працює за кордоном в Росії. На даний час вона працює менеджером відділу продаж ТОВ «СВІТПРО» у м. Москва (а.с.10). Діти знаходяться на її повному утриманні і проживають з нею в м. Видноє, Московської області. Донька [PERSON] навчається в 9 класі Видновської середньої загальноосвітньої школи № 1 Ленінського муніципального району Московської області, син [PERSON] навчається в 6 класі Видновської середньої загальноосвітньої школи № 1 Ленінського муніципального району Московської області (а.с.11). Відповідно до діючого на даний час в Російській Федерації законодавства позивач через три місяці перебування в ній повинна виїжджати з даної країни. Останній раз позивач в'їхала в дану державу 10 грудня 2015 року і повинна виїхати 05 березня 2016 року, що підтверджується бланком повідомлення про прибуття іноземного громадянина (а.с.12). Разом з нею повинні дану країну покинути і діти. Відповідач був не проти того, щоб позивач з дітьми покидала територію України та надавав тимчасовий дозвіл на вивіз дітей за кордон, написав заяву, нотаріально посвідчену, щоб вони всі разом виїздили з України (а.с.13). В грудні 2015 року позивач і відповідач разом з дітьми виїхали за кордон. На даний час позивач повернулася до України без відповідача, оскільки він на території Російської Федерації скоїв злочин, передбачений п. «з» ч. 2 ст 111 Карного Кодексу Російської Федерації. Відносно нього 13 січня 2016 року порушено кримінальну справу № 52223 і в порядку ст. ст. 91 та 92 КПК Російської Федерації він затриманий. Видновський міський суд Московської області відносно відповідача обрав запобіжний захід - тримання під вартою, що підтверджується довідкою, виданою слідчим слідчого відділу УМВС Росії по Ленінському району Московської області (а.с.14). Таким чином, знаходячись в слідчому ізоляторі № 4 УФСИН Росії відповідач не може надати нотаріально засвідчену згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон України, що є перешкодою для їх вивозу за кордон України для подальшого завершення навчального року. Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України та в'їхати в Україну. Підстав, передбачених статтею 6 даного Закону, які б обмежували право неповнолітніх дітей, на виїзд за кордон немає. Згідно статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацом 2 частин 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Outcome: approved