Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просила усунути перешкоди у користуванні її квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй належить спірна квартира, у якій зареєстрований відповідач, який з 2004 року у спірному житлі не проживає, свої речі вивіз, комунальні послуги не сплачує. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Вважає, що відповідач не проживає в спірному домоволодінні більше ніж рік без поважних причин, зазначила, що після розірвання шлюбу 27.01.2004 року відповідач зібрав свої особисті речі, документи і добровільно виселився із квартири, виїхавши в невідомому напрямку. Ніяких перешкод у користуванні квартирою для відповідача вона не чинила, добровільно зі спірного приміщення не виписується, вона вимушена нести витрати за комунальні послуги за відповідача на протязі усіх років його реєстрації. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] колишній чоловік позивача та у спірній квартирі не проживає близько дванадцяти років, також їй невідомі випадки того, що позивач перешкоджала відповідачеві проживати у квартирі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився - про місце, дату та\~ час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. В зв`язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухав пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачеві [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 27.11.2015 року (арк. справи 7), видане на підставі ордеру на житлове приміщення № 105 від 09.04.1990 року (арк. справи 12). З акту від 15.03.2016 року голови правління ЖЕК ЖБК Суворовського району, яка підписана також сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 38). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою достовірно не менш ніж 3 роки підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , у суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2004 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі - орган реєстрації) Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідач додатковому визнанню таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, та в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. На\~ підставі викладеного,

Outcome: partial