Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є членом сімї колишнього власника. Реєстрація відповідача у квартирі є підставою для нарахування додаткової плати за комунальні послуги. Таким чином, реєстрацією відповідача в квартирі порушуються її майнові права. Просила суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, надала свої повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення. Також зазначив, що перебуває за межами країни та не має можливості в самостійному порядку знятись з реєстраційного обліку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником трикімнатної квартири № 57, що знаходиться в м. Херсоні по вул. Миру, 45 на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2016 року, укладеного між нею та [PERSON], що також підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.08.2016 року. Відповідно до довідки про склад сімї № 71 від 28.09.2016 року, виданої ОСББ «Мирне» за адресою [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], який за даною адресою не мешкає з 2014 року по теперішній час. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved