Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, який обґрунтувала тим, що в період з 16.01.2013 року по 25.12.2014 року працювала сторожем у Новоазовській міжрайонній філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». В подальшому вона була звільнена за власним бажанням. Після її звільнення відповідач не провів з нею остаточного розрахунку, у звязку з чим залишилися невиплаченими належні до сплати грошові кошти. Просить стягнути з відповідача: заборгованість по зарплаті в сумі 8445,02 грн.; суму індексації невиплаченої зарплати за 4 місяці та 5 днів затримки; компенсацію втрати частини зарплати у звязку з порушенням строків її виплати за 4 місяці та 5 днів; індексацію невиплачених сум відпускних 1726,86 грн.; компенсацію втрати частини відпускних 1726,86 грн., індексацію невиплаченої суми допомоги на оздоровлення 1654,82 грн.; компенсацію втрати частки допомоги на оздоровлення та витрати на правову допомогу 300 грн. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягає. В судовому засіданні представник позивача позов не визнав і суду показав, що м.Новоазовськ та Новоазовський район були тимчасово окуповані у серпні 2014 року та є непідконтрольними державі Україна до теперішнього часу. В цих районах зупинено роботу усіма державними установами, в тому числі і Новоазовської «ДОЛЦ ДСЕС України». Таким чином заробітна плата працівникам установи з серпня 2014 року не нараховувалась та не виплачувалась. Згідно штатного розпису Новоазовська міжрайонна філія ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України» у штаті ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України» відсутня та її фінансування з серпня 2014 року не здійснювалось. Вважає позов необґрунтованим та просить в задоволенні позову відмовити. Вислухав доводи представника відповідача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала у відповідача на посаді сторожа з 16.01.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки. В подальшому вона була звільнена 25.12.2014 року за власним бажанням. Жодних довідок щодо нарахування належних до сплати сум позивачем суду не надано. Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і установам Донецької і Луганської областей» та відповідно до листа Державної казначейської служби від 13.10.2014 року № 14-08/3291-22698 «Щодо дотримання бюджетного законодавства», Постанови Національного банку України від 06.08.2014 року № 466 «Про зупинення здійснення фінансових операцій» на тимчасово-непідконтрольній Україні територіях витрати з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів, казначейське обслуговування розпорядників бюджетних коштів призупинено до повного повернення території під контроль органів державної влади України. Згідно п.3 вищенаведеної постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям було надано розпорядження забезпечити: до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. Однак, оскільки згідно штатного розпису Новоазовська міжрайонна філія ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України» у штаті ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України» відсутня, тобто установа не була переміщена в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, то її фінансування з серпня 2014 року не здійснювалось. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ч.1 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суду позивачем на надано доказів факту виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем щодо виплати зарплати та інших компенсаційних виплат, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed