Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Мірчанської сільської ради про визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, однак право власності на дане майно в позасудовому порядку оформити належним чином неможливо, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на спадкове майно, яке складається з: земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва : - площею 2,4813 га. кадастровий номер земельної ділянки №1825086600:04:000:1098 на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. - площею 1,7576 га кадастровий номер земельної ділянки №1825081800:04:000:0942 на території Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2009 року у віці 73 років в с. Мірча, Радомишльського району, Житомирської області помер батько позивача - [PERSON], про що виконкомом Мірчанської сільської ради, Радомишльскього району, Житомирської області був зроблений актовий запис за №1. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить: право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 2,4813 га. кадастровий номер земельної ділянки №1825086600:04:000:1098 яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №095012, виданого 27 серпня 2004 року Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів у відповідності до розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації №113 від 07.06.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №12,. - площею 1,7576 га. кадастровий номер земельної ділянки №1825081800:04:000:0942 на території Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №074753, виданого 27 серпня 2004 року Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів у відповідності до розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації №113 від 07.06.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за№3. На підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]: є - дружина, тобто мати позивача [PERSON], діти: Антоненко (дошлюбне прізвище-Андрієнко)[PERSON], Гриньова (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] та позивач по справі - [PERSON], [INFO] уродженка с. Мірча, Радомишльського району, Житомирської області. Інших спадкоємців ні за заповітом ні за законом немає, також відсутні спадкоємці, передбачені статтею 1241 ЦК України з правом на обовязкову частку у спадщини. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Мати позивача - [PERSON] (третя особа по справі), на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується довідкою Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області за №309, оскільки вона зареєстрована та постійно проживала з чоловіком по вул.. Нова №16 в с. Мірча, Радомишльського району, Житомирської області, але остання не має бажання оформлювати спадщину після смерті свого чоловіка, про що вона надала до суду письмову заяву про відмову від своєї частки у спадщини на користь позивача. За життя батько позивача втратив [PERSON] акти на право власності: на земельну ділянку серії ЖТ №095012 на імя [PERSON] , виданого 27 серпня 2004 року Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів у відповідності до розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації №113 від 07.06.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №12, на земельну ділянку серії ЖТ №074753 на імя [PERSON], виданого 27 серпня 2004 року Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів у відповідності до розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації №113 від 07.06.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №3. Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2016 року позивач звернулася до відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області з заявою про видачу Витягу з ДЗК та відомості про нормативно-грошову оцінку зазначених вище земельних ділянок, але листом за №31-619- 99.3-1762/0/2-16 та листом за №31-619-99.3-1763/0/2-16 їй було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Відділом Держгеокадастру у Радомишльському району Житомирської області 05.02.2014 року було видано позивачу, посвідченні копії [PERSON] на право власності на землю, на імя [PERSON], адже нові [PERSON] на імя померлого батька або на імя спадкоємця видати неможливо. 8 квітня 2016 року громадсько-політчна газета Радомишльщини «Зоря Полісся» в №15 (119057) опублікувала оголошення про втрату вищезазначених правовстановлюючих документів на імя померлого [PERSON]. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. Відповідно до ч.1. п. 1 ст. 1280 ЦК України спадкоємці мають право на перерозподіл спадщини між собою: «Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved