Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири № 106, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Батюка, будинок №21/83 . Вказана квартира належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 18 квітня 2018 року, та її право зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказує, що відповідач [PERSON] зареєстрований у належній позивачу квартирі, за місцем реєстрації не проживає вже більше трьох років, його особистих речей у квартирі немає, кореспонденція, адресована відповідачу за вказаною адресою не надходить, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. У звязку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 106, розташованою за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Батюка, будинок № 21/83. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 03 травня 2018 року та Ордеру до нього серії ДН № 00023741 від 03 травня 2018 року у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 14 червня 2018 року і тому з 14 червня 2018 року відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.17). Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченої приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 18 квітня 2018 року серії ННВ № 276180, [PERSON] є власником квартири № 106, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Батюка, будинок № 21/83, (а.с.5-6). Відповідно до п. 13 Договору купівлі-продажу квартири вбачається, що сторони договором домовилися про те, що відповідач зобовязується знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які зареєстровані у квартирі до 23 квітня 2018 року (а.с.6). З Довідки КП «ЖЕК-№ 4» виданої 02 травня 2018 року за № 594 вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] з 22 лютого 1989 року (а.с.7). Відповідно до ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що реєстрація [PERSON] у квартирі позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, відповідно до п.13 договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2018 року серії ННВ № 276181, відповідач був зобовязаний знатися з реєстрації до 23 квітня 2018 року, також, він не є членом сімї позивача, у зв'язку з чим вказане порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved