Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернулася в Христинівський районний суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Посилалась на те, що рішенням Христинівського районного суду із відповідача по справі [PERSON], стягувались аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів його доходів, починаючи з 25.03.2008 року. Відповідач є її батьком, але не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання та навчання. 10 червня 2017 року їй виповнилось 18 років. 01.08.2016 року вона вступила до вищого навчального закладу на денну форму навчання, про що свідчить довідка № 25-13/2д/157 від 16.06.2017 року. Розмір відшкодування витрат за надання освітньої послуги за чотири роки, згідно договору становить 27600 грн. Щорічно до сплати підлягає сума в розмірі 7800 грн. Навчання вимагає кошти з урахуванням вартості навчання, вартості підручників, проїзду до навчального закладу, плати за проживання гуртожитку за один місяць 440 грн. У звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у грошовій сумі 1000 грн., щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить зменшити позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили. В судове засідання відповідач не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він змінені позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати у його відсутність Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки донька сторін, яка досягла повноліття продовжує навчання, а батько матеріальної допомоги не надає, хоча згідно ст.199 СК України батьки зобовязанні утримувати повнолітню дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Відповідач не надав суду доказів про те, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, не надав документи, які підтверджують відсутність заробітку, а навпаки позов визнав в повному обємі не заперечував проти його задоволення. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved