Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із дійсною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог якої зазначила, що 14.08.2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони дітей не мають. Починаючи з 2010 року сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Разом вона та відповідач не проживають з 2010 року, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. На даний час вона бажає укласти шлюб з іншим чоловіком. У зв'язку з цим вважає, що подальше збереження укладеного між нею та відповідачем шлюбу неможливе, а тому просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судових засідань він повідомлявся неодноразово. Однак направлені повістки про виклик повернулись на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 25.12.2013 року серії [NUMBER], виданого Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, 14 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №180 (а.с.6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Починаючи з 2010 року фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На даний час позивач бажає укласти шлюб з іншим чоловіком, у зв'язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується квитанцією №44 від 03.08.2016 року (а.с.3). За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір що становить 551 гривня 20 копійок. На підставі ст.104,105, 110, 112, 114 ,115 СК України,

Outcome: approved