Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на ті обставини, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свого малолітньої доньки [PERSON],[INFO], добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. У зв'язку з наведеним просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення та до повноліття дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2018 року справу про стягнення аліментів призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу суду відповідачем відзиву не надано, причина суду невідома. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2003 року, та відповідно до рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27.11.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 09.11.2011 року міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], де батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зв'язку з тим, що [PERSON] перебуває в працездатному віці, хоча і має на утриманні інших неповнолітній дітей, однак є ще й батьком неповнолітньої [PERSON] зобов'язаний утримувати її до повноліття, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, тому суд беручи до уваги той факт згідно чинного законодавства позивач просить стягнути мінімальний розмір для дитини, а саме 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved