Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на грошові кошти та майно в розмірі 8086700,00 грн. з боржника [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON]. Вказана суму стягувалась за договором позики, посвідченим 18 травня 2015 року приватним нотаріусом ДМНО Гойняк Г.В. Позивач зазначає, що 18 травня 2015 року між відповідачами з однієї сторони та нею, з іншої, був укладений договір позики, посвідчений третьою особою. Згідно вказаного договору відповідачі передають у власність, а позивач прийняла в позику гроші в сумі 7700000,00 грн., що на момент укладання договору було еквівалентно 350000,00 доларів США строком не пізніше 31 грудня 2015 року. Але вже 16.09.2015 року постановою державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2167, вчиненого 11.09.2015 року третьою особою. З огляду на зазначене, позивача просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. у судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За положеннями ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5). Судом встановлено, що 18 травня 2015 року між відповідачами з однієї сторони та позивачем з іншої, був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Ганною Василівною. Згідно п.1 вказаного договору відповідачі передають у власність, а позивач прийняла в позику гроші в сумі 7700000,00 грн., що на момент укладання договору було еквівалентно 350000,00 доларів США, але при зміні курсу долара США сторони будуть проводити розрахунки згідно вищевказаного еквіваленту. П.2 вказаного договору встановлено, що повернення зазначеної у договорі суми без нарахування відсотків має бути здійснено у м . Дніпропетровську в момент пред'явлення вимоги позикодавця до позичальника, але не пізніше 31 грудня 2015 року. Вимога відповідачів направлена 21.07.2015 року на адресу [PERSON], яка відповідно до копії накладної останньою була отримана 27.07.2015 року. Однак, відповідно до п.2 договору позики від 18.05.2015 року, строк повернення позики був встановлений не пізніше 31 грудня 2015 року. Згідно п. 5 вказаного договору, у випадку коли [PERSON] не поверне позичені гроші до зазначеного вище терміну, відповідачі мали право, починаючи з наступного дня після настання цього строку пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Проте, виконавчий напис нотаріуса був вчинений ще до закінчення строку повернення позивачем суми позики. За таких обставин, які дійсно не свідчать про безспірність розміру заборгованості, підстав для вчинення виконавчого напису не було, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України ти з [PERSON], [PERSON] з кожного на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved