Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.1993 р. та договору дарування від 27.06.2008 р. належить 1/6 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. В січні 2017 року йому стало відомо, що на вищевказану квартиру №13 Білозерським районним ВДВС було накладено арешт, де в довідці Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що власником всієї квартири є [PERSON], хоча з Витягу відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно свідчить про те, що вказана особа є власником 1/6 частини спірної квартири. На його звернення до Білозерського ВДВС йому було повідомлено, що виконавча справа знищена, тому жодної інформації надати не можуть. У звязку з чим просить суд зняти арешт з майна, а саме квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Білозерського районного управління юстиції від 28.01.2009 року б/н зареєстрованої 31.03.2009 року за №8597094. До суду від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи державний виконавець Білозерського ВДВС в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 р. №8766, зареєстрованому в ХДБТІ 16.05.1994 року за реєстровим № 15679 та Договором дарування від 27.06.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2-1855 [PERSON] є власником спільно часткової власності на 1/6 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного виконавця ВДВС Білозерського районного управління юстиції від 28.01.2009 року б/н на всю квартиру №13 за адресою: [ADDRESS] було накладено арешт, про що в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесений відповідний запис за реєстраційним номером 8597094, відповідно вищевказаного запису зазначено, що власником спірного майна є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17.01.2017 року зазначено що [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до відповіді на заяву від 24.01.2017 року Білозерського районного ВДВС за №80 встановлено, що станом на 20.01.2017 року встановлено, що у відділі відсутні відкриті провадження відносно [PERSON], крім того зазначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, отже виконавче провадження за яким накладено арешт на даний час знищено. Згідно із ист. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. При цьому, всупереч вимогам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», при винесенні вищевказаної постанови, державним виконавцем не було знято накладені арешти. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим, оскільки це порушує його права як власника, у звязку з чим його необхідно задовольнити у повному обсягу.

Outcome: approved