Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

позивач звернулася до суду вимогами якого просить визнати [PERSON] батьком їх спільної дитини, [PERSON], 06.11.2016 року та стягувати з відповідача, як батька їхньої дитини, [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно і до досягнення ним повноліття. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 10.02.2016 року проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу по червень 2016 року, в результаті чого 06.11.2016 року народила дитину, [PERSON], на яку відповідач відмовився визнавати своє батьківство, у зв'язку з чим запис про батька записано за вказівкою матері із зазначенням свого прізвища [PERSON] та ім'я та по батькові відповідача - [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, заявивши клопотання про призначення судово-генетичної експертизи з метою встановлення кровної спорідненості її дочки з відповідачем, [PERSON] Відповідач до суду не з'явився, подав заперечення на позов в якому позовні вимоги не визнав, обгрунтовуючи це тим, що позивач в позові не зазначає вимогу про виключення запису про батька дитини зазначеного в свідоцтві про народження дитини, а додана до матеріалів справи фотокартка не підтверджує їх спільне проживання та родинні відносини з сім'єю позивача. просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають до часткового задоволення. Встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без укладення шлюбу з 10.02.2016 року по червень 2016 року. 06.11.2016 року позивач народила дочку [PERSON], яку зареєструвала 26.11.2016 року у Малинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записаноза вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], батьком дитини зазначено [PERSON], відповідно до вимог ст. 135 СК України. Відповідно до ухвал Малинського районного суду Житомирської області від 27.12.2017 року та 30.05.2018 року про призначення судово-генетичної експертизи встановити вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] не вдалося через неодноразову (тричі) неявку відповідача до експерта. \~ \~ \~ \~Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial