Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що за рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04.04.2001 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання їх чотирьох дітей в розмірі 90 гривень на всіх. В даний час неповнолітніми залишились тільки двоє дітей, а саме дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] на яких відповідно стягуються аліменти по 22 гривні 50 копійок на кожну. Діти виросли і збільшились витрати на їх утримання, а відповідач працює неофіційно, а тому аліменти необхідно збільшити і стягувати із відповідача на кожну дитину по 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини та додатково пояснивши, що відповідач взагалі не приймає участі в утриманні дітей. Присуджені аліменти не забезпечують ні харчування дітей ні їх потреб в одязі та інших витратах. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав пояснивши що він ніде не працює так як немає роботи. На обліку в центрі зайнятості він не перебуває. Хворіє оскільки його болить печінка і не може сплачувати таку велику суму, однак якщо буде робота то він згоден платити по 150 гривень щомісяця на кожну дитину. Встановивши фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Діти в даний час проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, що стверджено довідкою виконкому Красношорівської сільської ради (а.с.10) та не отримало заперечення від відповідача, а тому у відповідності до норм ст.61 ЦПК України, окремого доказування не потребує. Не потребує доказування, оскільки визнається сторонами, і те, що згідно рішення Сторожинецького райсуду від 04.04.2001 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання чотирьох дітей в розмірі 90 гривень на всіх, а в даний час внаслідок того, що неповнолітніми залишились тільки дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] то розмір аліментів який стягується на їх утримання із відповідача, складає 22 гривні 50 копійок, щомісяця на кожну. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею192 СК Украiни встановлено, що розмiр алiментiв, визначений за рiшенням суду або домовленiстю мiж батьками, може бути згодом зменшено або збiльшено за рiшенням суду за позовом платника або одержувача алiментiв у разi змiни матерiального або сiмейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось iз них. Виходячи із встановлених обставин суд знаходить, що позивач в суді довела обставин які б служили підставою для зміни розміру аліментів, встановлених рішенням суду від 04.04.2001 року, оскільки двоє дітей стали повнолітніми, а відповідно змінюється і матеріальний стан як позивача так і відповідача. Витрати на сплату аліментів у відповідача зменшились тобто його матеріальний стан покращився, а витрати позивача збільшились так як діти виросли і потребують більше затрат як на харчування так і на одежу та навчання. Разом з тим, згідно правової позиції зазначеної в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, яка є обовязковою для застосування судом першої інстанції, до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють аліментні обовязки батьків та розмір і порядок їх визначення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак судом встановлено, що аліментні обовязки відповідача в сумі 22,50 гривень на одну дитину, не відповідають вимогам ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та всім іншим аналогічним законам за попередні роки так як прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1286 гривень і такі незначні грошові надходження від відповідача, який проживає окремо від сімї, не здатні покривати витрат в сумі прожиткового мінімуму двох дітей, при умові в тому числі і того, що мати дітей позивач по справі, ніде не працює. Таким чином, суд виходячи із інтересів неповнолітніх дітей, вважає за необхідне змінити розмір стягуваних із відповідача аліментів та зважаючи на вік доньки відповідача [PERSON], якій 29.05.2015 року виповниться вісімнадцять років та всі обставини встановлені судом, стягнути із відповідача аліменти в розмірі про який просить позивач, вважаючи його достатнім для забезпечення достатнього рівня життя дітей і вважаючи його помірним для відповідача, який є здоровою людиною, яка хоч і не працює але може працювати маючи спеціальність, яка користується попитом серед роботодавців, та зобовязаний працювати знаючи про необхідність утримання дітей. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд зважаючи на те, що позивач, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, № 3674-VI звільнена від сплати цих судових витрат, стягує їх у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, із відповідача.

Outcome: approved