Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просила стягнути з усіх доходів відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у сумі 75000 грн на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка виникла за період з 01 березня 2019 року по 01 червня 2020 року; стягнути з усіх доходів відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 22900 грн, яка виникла за період з 01 березня 2019 року по 01 червня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2001 році вона познайомилася з відповідачем та вони почали проживати однією сім`єю без шлюбу. За час їх відносин у сторін народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27 лютого 2019 року сторони уклали договір, в якому визначили домовленість щодо утримання спільних дітей, розмір та порядок виплати аліментів. Так відповідно до даного договору відповідач повинен сплачувати позивачу аліменти на утримання доньок у розмірі по 2500 грн на кожну щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць, починаючи з 01 березня 2019 року. Також пунктом 3 договору передбачено, що в разі прострочення виплати відповідач сплачує неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На даний час сторони проживають окремо, діти, які мають серйозні хвороби, проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється, а тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 15 липня 2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо позовної заяви, відповідно до яких вважає позовні вимоги необґрунтованими. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в 2002 році для їх сім`ї він купив квартиру за адресою: [ADDRESS] , та зробив там ремонт, обставив меблями і побутовою технікою. Вкінці 2018 року позивач продала зазначену квартиру, в той час коли він був в Польщі на заробітках, без його згоди. Квартира була оформлена на позивача, оскільки відповідач ще перебував у першому шлюбі. Потім позивач купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , та оформила право власності на неї на ім`я своєї матері. В даний час позивач проживає за даною адресою зі своїм позашлюбним сином [PERSON] , 1995 року народження, їх спільними дітьми та своїм співмешканцем. Син позивача [PERSON] виніс відповідачу мішок з його речами та він залишився без житла. Також відповідач повідомляє, що позивач протягом 15 років їх спільного проживання ніде не працювала, хоча була оформлена приватним підприємцем на його прохання. У лютому 2019 року позивач продала підприємству відповідача «Фокус-Енерджі» нерухомість, за що отримала від відповідача 200000 грн. Зазначає, що після цієї угоди вони досягли усної домовленості, що позивач протягом трьох років не буде вимагати від нього сплати аліментів на дітей. 28 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву аналогічний його письмовим поясненням у справі. Додатково відповідач вказав, що вважає, що гроші від продажу їх квартири за адресою: [ADDRESS] , потрібно було розділити між сторонами. Також пояснив, що частина коштів від проданої квартири, а так само частина спільно нажитого майна, хоча позивач за 15 років спільного життя ніде не працювала, вони домовилися, що позивач врахує в рахунок оплати аліментів на дітей. Маючи доступ до складських і виробничих приміщень позивач без згоди відповідача продала товар, що належить ТОВ «Фокус Енерджі» балансовою вартістю 309628 грн, у зв`язку з чим він звернувся до Самарського відділу поліції. Також, під час відсутності відповідача, позивач без його згоди продала електричний навантажувач, закупельна вартість якого в 2008 році становила 80000 грн, та порізала на металобрухт одне з його складських приміщень, а так само вирізала та вивезла все устаткування для фарбування з фарбувального цеху. Враховуючи викладене відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 13 серпня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що перелічені відповідачем заперечення не спростовують заявлені позовні вимоги та не мають відношення до суті справи. Зазначила, що відповідач усвідомлював своє матеріальне становище та не надав жодних доказів, що його матеріальний стан погіршився. Відповідач жодного разу з моменту укладення договору не сплатив аліменти відповідно до домовленостей про виплату аліментів на дітей, тобто умисно не виконує свої батьківські обов`язки та намагається ввести суд в оману, відволікає суд від вирішення питання щодо своєї основної відповідальності виконання батьківських обов`язків з договором на утримання дітей. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8,52-53). З 27 лютого 2017 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська розірвано (а.с.52-53). [PERSON] та [PERSON] самостійного доходу не мають, проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.11). Діти мають незадовільний стан здоров`я, [PERSON] є дитиною-інвалідом, а [PERSON] має наступні діагнози: бронхіальна астма, персистуючий середньоважкий перебіг, період ремісії ДН 0. Алергічний риніт, період ремісії. Хронічний компенсований тонзиліт, період ремісії. Дисфункція сфінктера Одді за панкреатичним типом (а.с.18-22). 27 лютого 2019 року сторони уклали договір, посвідчений 27 лютого 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №365, згідно п.1.5. якого відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також брати участь у додаткових витратах на їх утримання (а.с.9-10). Пунктом 3.1. вказаного договору встановлено, що виплата аліментів здійснюється не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць. Сплата аліментних платежів починається з березня 2019 року. Пунктом 3.5. договору визначено, що в разі прострочення виплати відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Даний договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення (п.5.1.). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до частини другої та дев`ятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У частині першій статті 9 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) сторін подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем в своїх поясненнях щодо пред`явлених позовних вимог визнано, що ним не сплачуються аліменти на утримання дітей, визначених договором від 27 лютого 2019 року. З урахуванням умов договору про сплату аліментів на дітей заборгованість за аліментами на утримання доньки [PERSON] станом на 01 червня 2020 року складає: за березень 2019 року - 2500 грн, за квітень 2019 року - 2500 грн, за травень 2020 року - 2500 грн, за червень 2019 року - 2500 грн, за липень 2019 року - 2500 грн, за серпень 2019 року - 2500 грн, за вересень 2019 року - 2500 грн, за жовтень 2019 року - 2500 грн, за листопад 2019 року - 2500 грн, за грудень 2019 року - 2500 грн, за січень 2020 року - 2500 грн, за лютий 2020 року - 2500 грн, за березень 2020 року - 2500 грн, за квітень 2020 року - 2500 грн, за травень 2020 року - 2500 грн. Всього: 37500 грн. З урахуванням умов договору про сплату аліментів на дітей заборгованість за аліментами на утримання доньки [PERSON] станом на 01 червня 2020 року складає: за березень 2019 року - 2500 грн, за квітень 2019 року - 2500 грн, за травень 2020 року - 2500 грн, за червень 2019 року - 2500 грн, за липень 2019 року - 2500 грн, за серпень 2019 року - 2500 грн, за вересень 2019 року - 2500 грн, за жовтень 2019 року - 2500 грн, за листопад 2019 року - 2500 грн, за грудень 2019 року - 2500 грн, за січень 2020 року - 2500 грн, за лютий 2020 року - 2500 грн, за березень 2020 року - 2500 грн, за квітень 2020 року - 2500 грн, за травень 2020 року - 2500 грн. Всього: 37500 грн. Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти, виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок у розмірі 75000 грн (37500+37500). Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Виходячи з наявної заборгованості по аліментам розмір пені складає: Номер з/пМісяць, рікНараховано, грн.Кількість днів прострочення сплати суми аліментів Пеня, %Розмір пені, грн. (3*4*5) 123456 2березень, 20195000457122850,00 3квітень, 20195000427121350,00 4травень, 20195000396119800,00 5червень, 20195000366118300,00 6липень, 20195000335116750,00 7серпень, 2019 5000 304 115200,00 8вересень, 2019 5000 274 113700,00 9жовтень, 2019 5000 243 112150,00 10листопад, 2019 5000 213 110650,00 11грудень, 2019 5000 182 19100,00 12січень, 2020 5000 151 17550,00 13лютий, 2020 5000 122 16100,00 14березень, 2020 5000 91 14550,00 15квітень, 2020 5000 61 13050,00 16травень, 2020 5000 30 11500,00 Всього 182600,00 З огляду на викладене розрахунок неустойки (пені), наданий позивачем, судом не приймається до уваги, як такий, що не вірно розрахований. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості в судовому засіданні не встановлено. Належні та допустимі докази досягнення між сторонами домовленості з приводу того, що позивач протягом трьох років не буде вимагати від відповідача сплати аліментів на дітей, суду не надано. Окрім того, судом враховується, що договір, на який посилається відповідач, на підставі якого позивач продавши частку у статутному фонді (капіталу) ТОВ «ФОКУС ЕНЕРДЖИ» відповідачу отримала від нього 200000 грн, в результаті чого вони, начебто, досягли вказаної усної домовленості, було укладено 14 лютого 2019 року (а.с.42). В той час як договір про сплату відповідачем аліментів на дітей сторонами було укладено 27 лютого 2019 року та будь-яких умов щодо не сплати відповідачем аліментів протягом трьох років чи будь-якого іншого строку не містить. Також судом не беруться до уваги доводи відповідача з приводу того, що куплена ним в 2002 році квартира була оформлена на позивача, яку вона в подальшому вкінці 2018 року продала та купила на ім`я своєї матері іншу квартиру, а він залишився без житла, з огляду на наступне. Такі події щодо відчуження квартири відбулися до укладення договору про сплату відповідачем аліментів на дітей та в даному договорі відсутні будь-які умови щодо зарахування даного нерухомого майна в якості сплати аліментів на дітей. Таким чином, оскільки розмір неустойки перевищує 100% заборгованості, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок відповідно до норм ч.1 ст.196 СК України складає 75000 грн. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 22900 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75000 грн та пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок у розмірі 22900 грн, а всього 97900 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved