Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка була власником житлової квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно вона заповіла їй - [PERSON]. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса з метою прийняти спадщину за заповітом, однак отримала відмову через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу, а саме оригіналу свідоцтва про право власності на зазначену квартиру. У зв'язку з цим вона змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на вищевказану квартиру після смерті [PERSON] на підставі рішення суду. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач просила справу розглянути без її участі, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач - Луганська міська рада про дату та час судового розгляду справи була повідомлена завчасно, належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 07.09.2016 р., на 14.09.2016 р., на 30.09.2016 р.), а також шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр». Свого представника до суду відповідач не направив, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 06.11.2006 року, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 12.01.2007 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.5-6). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2009 року, яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції і Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання [NUMBER] від 08.12.2009 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7-8). Як вбачається з довідки №240 від 28.01.2014 року померлий [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день смерті і протягом шести місяців після його смерті за цією адресою проживала та була прописана його мати - [PERSON] (а.с.16). Після смерті [PERSON] належну йому ? частину квартири [ADDRESS], прийняла [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 14.02.2014 року, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [NUMBER] від 12.08.2016 року (а.с.9-10) Таким чином, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. 07.12.2009 року [PERSON] в присутності двох свідків склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Коляда Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі [NUMBER], згідно якого все майно, де б воно було і з чого б не складалось заповіла позивачу - [PERSON] (а.с.14). Вищевказаний заповіт [PERSON] був зареєстрований у реєстрі за [NUMBER], згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.15). Відповідно до довідки №325 від 27.02.2010 року, яка видана Приватним підприємством «Луганськбудсервіс» Філія №1, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з довідкою про причину смерті №314 від 28.10.2014 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO], причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз (а.с.12). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки використана позивачем реалізація її права на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і неможливість її оформлення з незалежних від неї причин виявилася неможливою з підстав здійснення антитерористичної операції у м. Луганську, яка триває до теперішнього часу та у зв'язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, право власності на яку вона просить за нею визнати.Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідності до ст. 16 ЦК України. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1223, 1268, 1270, 1274 ЦК України,

Outcome: approved