Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що [INFO] близько 21-00год. в м.Херсоні на вул.Перекопська в районі будинку №201 мав місце наїзд автомобіля «Peugeot 206», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] на пішохода [PERSON], який був чоловіком [PERSON] В наслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Однак кримінальне провадження по сьогоднішній час знаходиться на досудовому розслідуванні, оскільки [PERSON] відмовляться від участі в проведенні слідчого експерименту. На поховання [PERSON] було фактично витрачено 13214,85грн. Після смерті чоловіка, відповідач надала позивачу допомогу у розмірі 5000грн. Після цього відповідач жодного разу не зверталась до позивача для з'ясування понесених нею витрат або з пропозицію надання матеріальної допомоги. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача понесені витрати на поховання [PERSON] у розмірі 13569,85грн. та моральну шкоду спричинену смертю чоловіка у розмірі 80000грн. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, оскільки не надано доказів вини відповідача, крім того матеріальні витрати відповідно до квитанцій понесені іншою особою. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06.08.2012р. слідчим ВР ДТП СУ УМВС України Херсонської області лейтенантом міліції Вінниченко І.Ю. було порушено кримінальну справу №990089-12 за фактом ДТП від 05.08.2012р., за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 05.07.1975р. міським ЗАГС м.Херсона 05.07.1975р. [PERSON] одружився з [PERSON], після укладення шлюбу змінено прізвище «[PERSON]» та «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 06.08.2012р. відділом державної РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер [INFO], про що зроблений актовий запис №546. У відповідності до ч.1 ст.270 ЦК України, Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Згідно до ст.280 ЦК України якщо фізичної особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодування. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1192 ЦК України зобов'язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Однак ст.57 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач, не надала доказів спричинення їй, саме відповідачем матеріальної і моральної шкоди, тобто не доведено наявності вини відповідача, тому, вважає доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог, як передчасних.

Outcome: dismissed