Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду 27.10.2014 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, уточнюючи вимоги, в його обґрунтування зазначила, що з 08.11.2011 року та по теперішній час вона працює на посаді експедитора в ТОВ «МІК». З лютого 2014 року їй не виплачується заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01.11.2014 року складає 5 123,82 грн., яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити (а.с.41,47). Представник відповідача Меркулова О.А. в судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.48,49). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2011 року [PERSON] згідно наказу № 376-к від 08.11.2011 року була прийнята на роботу до Товарства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду експедитора, з окладом згідно штатного розпису, де остання станом на 17.11.2014 року і працює (а.с. 14,15,16). Як видно із довідки ТОВ «МІК», розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] станом на 01.11.2014 року складає 5123,82 грн., з яких: за лютий 2014 року - 584,57 грн., за березень 2014 року - 704,88 грн., за квітень 2014 року - 365,74 грн.; за травень 2014 року - 385,07 грн.; за червень 2014 року - 385,07 грн., за липень 2014 року - 385,07 грн., за серпень 2014 року - 620,42 грн., за вересень 2014 року - 732,65 грн., за жовтень 2014 року - 960,35 грн. (а.с. 2,13). Розмір та факт наявності заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється, що видно із наданих до суду заяв (а.с.47-49). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату її праці, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 5123,82 грн., Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач була звільнена від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved