Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що позивач є власником квартири. Зазначає, що в належній йому квартирі зареєстрований він та його син [PERSON], який з 2011 року в квартирі не проживає, він змінив місце проживання, однак не знявся з реєстраційного обліку в даній квартирі, фактичне місце його проживання позивачу невідоме. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений за останнім відомим місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд розглянув справу за відсутності сторін, в заочному порядку, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85697070 від 24.04.2017 року позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS].(а.с.8). Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи (а.с. 19). Згідно довідки та Акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Темп-2», відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.20). Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається протягом шести місяців. Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2011 року. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК Української РСР, [PERSON] є особою, що втратила право на користування вказаною квартирою. Згідно до ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вібір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, а позивач внаслідок його реєстрації у вказаній квартирі несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Таким чином в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права на проживання в квартирі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved