Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди батька. Вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 20.05.2013 року було розірвано. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Зазначала, що має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон до Великобританії та Республіки Ірландія для відпочинку та оздоровлення. Посилаючись на відмову батька з'явитись до нотаріуса з метою надання дозволу для виїзду дитини, позивач просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька - [PERSON], на період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року до Великобританії та Республіки Ірландія. В заяві від 29.03.2016 року про збільшення позовних вимог позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька - [PERSON], на період з 01.05.2016 року по 30.08.2016 року до Республіки Єгипет та Республіки Туреччина. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій повідомив, що відносно задоволення позовних вимог [PERSON] з приводу вивозу дитини за кордон, в тому числі в Єгипет і Туреччину, не заперечує, позов визнає та просить розгляд справи проводи без його участі. Представник третьої особи звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25.07.2009 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2013 року було розірвано. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої (а.с. 4). Згідно довідки КП Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1», позивач та її донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року та ратифікованою 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Стаття 141 СК України визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що виїзд за кордон неповнолітньої доньки сторін по справі, з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог, відповідає інтересам дитини, отже вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved