Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вимогами до ТОВ Дніпропетровської науково виробничої комерійної фірми «Резец ЛТД» про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , індексації та моральної шкоди. В процесі розгляду справи, позовні вимоги були доповнені та змінені. В позові позивач вказала на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року з відповідача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34809, 28 грн за період з 01.09.2012 року по 01.01.2015 року. Вказана сума була виплачена в вересні 2015 року. Однак з 01.01.2015 року по 01.07.2016 року не виплачено середній заробіток , як це передбачено ст. 117 КУпроП в розмірі 22806 грн 08 коп. Також просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати цього середнього заробітку з 01.07.2016 року про індексувавши цю суми. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 6229, 47 грн, оскільки порушення її трудових прав призвело до моральних страждань, загострення захворювань. Під час судового розгляду представник позивач підтримав уточнені вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Також зазначив, що розмір середнього заробітку було встановлено рішенням суду, тому не підлягає доказуванню. Просить стягнути середній заробіток з 01.01.2015 року по 01.07.2016 оскільки своєчасно не проведено розрахунок по заробітній платі визначеній рішенням суду. Оскільки це не зроблено, то вважає, що підлягає нарахуванню та виплаті середній заробіток з 01.07.2016 року по день фактичного розрахунку, яку на цей час визначити не можливо, але яка може визначена підприємством при виплаті, крім того вважає, що ця не визначена сума має бути проіндексована при затримці її виплати. Також зазначив, що позивачу спрчинена моральна шкода, оскільки вона має захворювання, незаконні дії відповідача спричиняла їй страждання, вона зверталася до медичних закладів. Представник відповідача досудового засідання неодноразово не з'являвся без поважних причин, був присутній в судовому засіданні, але пояснень по суті позову не надав. В письмовому запереченні представник відповідача зазначає на безпідставність позовних вимог, відсутні трудові відносини з позивачем, крім того, позивач не зазначив, чому саме просить стягнути заробіток з 1.01.2015 року. Просить відмовити в задоволені позовних вимог. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 5 травня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягнуто 34809, 29 грн в рахунок відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та 500 грн моральної шкоди. З рішення суду вбачається, що середньоденній заробіток позивача становить 6, 82 грн, а середньо місячний заробіток становить 1200, 32 грн. Середній заробіток було нарахований за період з 01.09.2012 року по 01.01.2015 року (а.с.8-11). На підставі рішення суду від 5.05.2015 р. було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні в виконавчій службі (а.с.92).З наданих відповідачем копій платіжних доручень вбачається, що кошти на виконання рішення суду були перераховані позивачеві 31.07.2015 року. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку був нарахований та стягнутий судом до 1.01.2015 року, але в подальшому відбулась затримка виплати вже нарахованих сум. А саме виплата відбулась 31.07.2015 року, тобто 7 місяців, таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 1200, 32 грн *7 місяців = 8402, 24 грн, якій підлягає стягненню з відповідача н користь позивача. Крім того, суд вважає доведеним вимоги позивача про спричинення моральної шкоди, оскільки останньою надано відомості, про те, що позивач має певне захворювання, тривалий час лікується, неправомірна поведінка відповідача лише спричиняє моральні страждання. Суд виходить із принципів розумності та справедливості та оцінює спричинену позивачу моральну шкоду в 300 грн, тому в цій частині позовні вимоги задовольняє частково. Однак, суд вражає необґрунтованими вимоги позивача про нарахування та стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку по нарахованим цим рішенням виплатам, які мають бути проіндексовані про затримці виплат. Суд виходить з того, що на цей час не існує спору щодо затримки виплат по коштам, які підлягають стягненню цим рішенням, тому в задоволені цих позовних суд відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: approved