Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач, звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила стягнути з відповідача на її користь половину витрат, які були понесені нею на утримання та розвиток дітей, а саме 2672, 43 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2019 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Однак, нею понесені додаткові витрати на лікування дітей, збори до дитячого садочка, шкільне приладдя та фотоальбому. Вартість сукупних витрат становить суму 5344,86 грн. Посилаючись на ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України позивач вважає дані витрати додатковими, а тому просить їх стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач позов підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.47) в суд не зявився. Завчасно подав письмові пояснення на позов, в яких виразив свою незгоду з позовом [PERSON] , довідки про хворобу дітей вважає сфальсифікованими, а додаткові витрати сформовані в односторонньому порядку без погодження з ним. \~ \~ \~ \~У відповідності до п.1 ч.3 статті 223 ЦПК України суд розглядає цивільну справу за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Справа підсудна Городнянському районному суду Чернігівської області згідно норм ч.1 ст. 28 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача, оцінивши мотиви, викладені в письмових запереченнях відповідача, встановивши правовідносини і норму права, яка підлягає застосуванню, суд дійшов висновку про законність висунутих вимог та про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2014, який розірвано за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2019 (а.с.17). У шлюбі у сторін народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.24) та син [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2019 року (а.с. 8-9) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на вказаних дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Тупичівської лікарні від 19.12.2019 року (а.с.21) [PERSON] та [PERSON] (діти сторін) хворіли на ОРВ в період із 09.12.2019 по 19.12.2019. На лікп позивачем витрачено 624,96 грн, чеки додано до матеріалів справи на а.с.14. Крім того, внаслідок досягнення сином шкільного віку, додаткові витрати позивача були зумовлені на придбання шкільного приладдя та фотоальбому. Одноразові витрати також були зумовлені сезонним відвідуванням садочку. Витрачено позивачем 4719,90 грн, чеки додано до матеріалів на а.с.10-13,15) Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Вони можуть бути викликані тривалими або тимчасовими, минущими по своїй природі обставинами, тому в законі передбачені різні варіанти, зокрема наперед або після їх фактичного понесення (одноразово, періодично або постійно). Так, фінансування майбутніх витрат наперед можливо при відсутності коштів для їх здійснення. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно вимог ст.ст. 141, 180 Сімейного кодексу України,батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням підтверджених позивачем додаткових витрат на дитину у зв`язку із потребами на лікування та розвитку суд вважає можливим задовольнити вимогу позивачки в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених на лікування дитини в розмірі 50 % від фактично витраченої суми 5344,86 грн, що становить 2672,43 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 908 грн.

Outcome: approved