Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому прохає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач у 1999 році надала згоду на реєстрацію у своїй квартирі відповідача, якому була необхідна для офіційного працевлаштування. Відповідач з 1998 року не проживає у зазначеному житловому приміщенні, квартирою не користується, особисті речі не зберігає, не несе будь-які витрати по утриманню житла, проте зберігає за собою формальне право на житло, в зв'язку з чим вона, як власник несе додаткові майнові витрати. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони до суду не з'явились. Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача, заявлені вимоги позивачем підтримані у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, тому справу розглянуто в заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Встановивши обставини справи, дослідивши приєднані до справи письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 20.05.2002 (а.с.6), що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8). Як убачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою КЖЕП №1 м. Горішні Плавні, Полтавської області, від 28.03.2018 (а.с.9) та наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області інформацією від 13.04.2018 (а.с.23). Як вбачається з акту обстеження складу сім'ї від 15.03.2018 відповідач в зазначеному житловому приміщенні не проживає з 1998 року (а.с.10). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факту не проживання відповідачем у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], понад встановлені ст.71 ЖК України строки. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному об'ємі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved