Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернулася в Орджонікідзевський міський суд до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору про поділ спадкового майна належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач є її знайомим, який попросив на нетривалий час зареєструватися в зазначеному будинку та він в ньому ніколи не проживав, речей своїх не зберігав. Приблизно через рік після реєстрації позивач просила відповідача знятись з реєстрації у її домоволодінні, однак відповідач своєї обіцянки не виконав. Оскільки відповідач відмовляється знятись з реєстрації у добровільному порядку, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач до суду повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «нет дома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2008р. позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . На підставі договору про поділ спадкового майна [PERSON] належить житловий будинку [ADDRESS] (а.с.6). Наведене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно якого [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області №695 від 08.07.2019р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). Наведене підтверджується домовою книгою, відповідно до якої за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11-13). Однак, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких вона є сусідкою позивача та проживає за адресою [ADDRESS] . Вказує, що відповідач проживав років 15 тому на сусідній [ADDRESS] , а за [ADDRESS] не проживає. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сестрою позивача. Стверджує, що відповідач більше трьох років назад зник і ніхто його більше не бачив. Статтями 47, 48\~Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням. Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved