Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 18 травня 1997 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час перебування в шлюбі вони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається у Сарнинському вищому професійному училищі №22, строк його закінчення 30 червня 2019 року. При визначенні розміру аліментів, вона виходить із доходів відповідача. Останній офіційно не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості. [PERSON] висококваліфікований спеціаліст-будівельник, має високі доходи при виконанні замовлень приватних осіб, а надавати матеріальну допомогу дітям у розумних розмірах відмовляється. Вона не працевлаштована, свого житла не має, діти проживають разом із нею. У зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Просить суд, стягнути із відповідача на її користь аліменті на утримання дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Надала суду відповідь на відзив відповідача наступного змісту: відповідач заперечує щодо заявленого розміру аліментів, додавши довідку лікаря про наявність у нього хвороби хребта з посиланням на те, що це змушує його витрачати значні кошти на лікування. Водночас ніяких підтверджуючих документів про період лікування, призначення лікарем ліків, їх вартість та чи дійсно таке лікування мало місце і коли, суду не надав. Тому на її думку це не є доказом, який підтверджує факт витрат коштів відповідачем на лікування. Відповідач долучив до справи фотокопію чеків «ПриватБанку» про перерахування ним грошей, але як видно ці гроші він добровільно перераховував на рахунок їх спільного сина, який навчається і досяг повноліття та на утримання якого вона витрачає орієнтовно 1500 - 2000 грн., щомісячно. На утримання доньки, незважаючи на обіцянки, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Дані обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом. Посилання відповідача на те, що він вкладав свої особисті кошти в ремонт будинку не відповідають дійсності, адже на час їх спільного проживання, вона їздила разом із ним на заробітки. Будь-які претензії з даного приводу, при розгляді питання аліментних платежів, на її думку є безпідставними. Виходячи із відзиву відповідача, позивач вважає, що наведені ними обставини не містять фактів, доказів щодо зменшення заявленої суми аліментів до мінімальної. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. Надав суду відзив на позовну заяву із змісту якого встановлено наступне: у травні 2018 року після розірвання шлюбу у нього із позивачем була усна домовленість про те, що він не буде заявляти вимог про поділ майна набутого ними у шлюбі, а [PERSON] не буде ставити перед судом питання про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільних дітей. При цьому, після розірвання шлюбу він не відмовляв у допомозі їхнім дітям, купував необхідний одяг дочці, сплачував витрати пов`язані із навчанням сина, надавав матеріальну допомогу. На даний час, через стан свого здоров`я, він не має можливості достатньо заробляти. У нього серйозне захворювання хребта та він потребує періодичного лікування. При цьому він завжди знаходив можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям та не відмовляється їх забезпечувати. На сьогоднішній день, він не спроможний надавати утримання їх спільної доньки у розмірі 2000 грн., однак він готовий сплачувати аліменти у мінімальному розмірі визначеному законодавством 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом матеріалів справи було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 18 травня 2018 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Остання змінила своє прізвище на дошлюбне [PERSON] (копія рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, справа № 153/73/18 (а.с.5-6)). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м. Ямпіль, Вінницької області народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Із копії акта обстеження домоволодіння по [ADDRESS] від 23 квітня 2019 року встановлено, що в даному домоволодінні зареєстрована та постійно проживає [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. Умови проживання і виховання дітей відповідають встановленим нормам (а.с.12). Із копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] встановлено, що позивач офіційно не працює (а.с.4). Із довідки виданої КНП «Ямпільською ЦРЛ» Ямпільської районної ради від 06 червня 2019 року встановлено, що [PERSON] хворіє ураженням міжхребцевих корінців грудо-поперекового відділу хребта, зумовлене остеохондрозом та сколіозом хребта і потребує лікування (а.с.27). Копії квитанцій про поповнення карткового рахунку [PERSON] від 20.12.2018 р., 04.04.2019 р., 17.05.2019 р., 04.02.2019 р., 11.04.2019 р. суд, відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, вважає неналежним доказом, оскільки вони не містять інформації надання матеріальної допомоги відповідачем - позивачу [PERSON] чи їх спільній дочці [PERSON] . Довідку № 585 від 09 квітня 2019 року видану [PERSON] про те, що він навчається у ВПУ-22 м.Сарни з 01.09.2016 р. по 30.06.2019 р. та знаходиться не на повному державному утриманні, суд не приймає до уваги, оскільки вона не стосується предмета доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не приймає до уваги пояснення сторін щодо спільно нажитого майна в період шлюбу, а також надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, оскільки предметом спору являються спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню доньку [PERSON] .. Із матеріалів справи вбачається, що сторони проживають окремо, спільна дочка позивача і відповідача [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю - [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно із ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачає ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За положеннями ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт перебування доньки на утриманні позивача,вік дитини, її стан здоров`я, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», який на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень. Суд приймає до уваги і те, що відповідач хворіє та потребує лікування, разом з цим він є працездатним, оскількимедичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено. Інші неповнолітні діти та непрацездатні особи на утриманні [PERSON] не перебувають. Беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно. На думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та не стане непомірним тягарем для відповідача. У решті позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 21 травня 2019 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 21 травня 2019. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved