Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила зобов'язати уповноважену посадову особу Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить [PERSON] і був зареєстрований ДП «Інформаційний центр» 14.11.2012 (номер обтяження 13243910) на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: ВП № 35135986 від 12.11.2012. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2012 державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 35135986 щодо виконання вимоги № Ф-325 від 03.09.2012 Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м Києві щодо стягнення з позивача боргу в сумі 7 791, 76 грн. Зазначила, що 12.11.2012 державним виконавцем у рамках зазначеного вище виконавчого провадження винесено постанову про накладення арешту на все майно позивача та 14.11.2012 на підставі зазначеної постанови зареєстровано обтяження всього нерухомого майна позивача. Позивач посилалася на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ДП «Інформаційний центр» зареєстровано обтяження номер 13243910 від 14.11.2012 - арешт на все нерухоме майно позивача, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: ВП № 35135986 від 12.11.2012. Позивач вказала, що 26.06.2013 державним виконавцем Москаленко О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та на даний час матеріали виконавчого провадження ВП № 35135986 знищені за закінченням терміну їх зберігання. Позивач пояснила, що 03.08.2018 звернулась до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з письмовою заявою невідкладно зняти зазначений вище арешт, накладений на її майно та листом від 17.08.2018 № 80562 Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві їй було відмовлено в знятті арешту з посиланням на те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. 18.10.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19.11.2018 справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін. 13.02.2019 представником позивача до суду подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до поданої заяви сторона позивача просить судзняти арешт з усього нерухомого майна, що належить [PERSON], який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2012 в межах виконавчого провадження № 35135986. Позивач у судове засідання не з'явилася, від позивача та її представника надійшла заява до суду про розгляд справи у відсутність сторони позивача, на задоволенні позову наполягали, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач 03.08.2018 звернулась до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про невідкладне зняття арешту з майна, що був накладений державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 35135986 від 12.11.2012. З листа №80562 від 17.08.2018 Солом'янського районного управління юстиції м. Київ Головного територіального управління у м. Києві вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №35135986 з примусового виконання вимоги № Ф-325 виданої 03.09.2012 Управлінням Пенсійного фонду України про стягнення з [PERSON] на користь Управління Пенсійного фонду України боргу у розмірі 7 791, 76 грн. 12.11.2012 постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ДП «Інформаційний центр» зареєстровано обтяження номер 13243910 від 14.11.2012 - арешт на все нерухоме майно [PERSON], на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: ВП № 35135986 від 12.11.2012. З відповіді Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві вих. №80562 від 17.08.2018 вбачається, що 26.06.2013 державним виконавцем Москаленко О.П. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та зазначено, що виконавчі провадження, які завершені у 2013 році знищені за закінченням трирічного терміну їх зберігання. Так, позивач просила зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить [PERSON], який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2012 в межах виконавчого провадження № 35135986, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винення простанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З огляду на вищенаведене та враховуючи те, виконавче провадження № 35135986 завершене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved