Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 04.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 129, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач просить шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сім`ї, довіри, різних поглядів на життя, у зв`язку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що шлюб в органах РАЦСу та в судовому порядку розірвано не було, заява про розірвання даного шлюбу подана вперше. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив що не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу між ним та позивачем, зазначив, що шлюб в органах РАЦСу та в судовому порядку розірвано не було, заява про розірвання даного шлюбу подана вперше. Вивчивши письмові докази, суд вважає вимоги позивача щодо розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним iз подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.06.2015 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 129, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась з причини постійних сварок, різних поглядів на життя, відсутністю порозуміння між подружжям. Враховуючи викладене, та ті обставини, що позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги та просить шлюб розірвати, суд враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та ухвалити рішення у судовому засіданні. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved