Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилається на те, що вона працює педагогом-організатором у Вашківецькій [PERSON] ступенів. Так, 20 листопада 2015 року,під час пятого уроку, в приміщенні школи, при словесній суперечці у присутності учнів 10-А та 10-Б класів, вчитель трудового навчання [PERSON] вдарив її кулаком у сонячне сплетіння грудей. Падаючи, вона схопилася дверей, а [PERSON] навмисне зачинив їх, травмувавши при цьому запястя правої руки. Коли вона впала то вдарилася головою об бетонну підлогу, внаслідок чого отримала больовий шок і піднявшись до кабінету, втратила свідомість. Директором школи було викликано швидку. Вказує на те, що це призвело до того, що я отримала струс мозку, закриту черепно-мозкову травму, тілесні ушкодження, зокрема правої руки. З 21 листопада по 02 грудня 2015 року вона знаходилася в медичному закладі на стаціонарному лікуванні, в результаті чого вона понесла матеріальної шкоди на придбання медикаментів та оплати медичних послуг на суму 2084 гривні. Крім того, за весь час перебування на лікуванні та в наступний період, вона отримала фізичний біль, нервове потрясіння та моральні страждання. По даному факту побиття і нанесення їй тілесних ушкоджень, слідчим СВ Вижницького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області відкрито кримінальне провадження. Посилається на те, що відповідач допустив винні дії, що порушують основні моральні норми суспільства та суперечать змісту трудової функції і тим самим дискредитував свої службові виховні повноваження. Зазначені обставини дають підставу стверджувати, що допущений аморальний проступок відповідача являється не сумісним із продовженням даної роботи, а тому просить вищезазначені неправомірні дії вчителя трудового навчання відповідача [PERSON] визнати аморальним проступком і таким що не сумісний з продовженням даної роботи, а також стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди, виходячи із 10-кратного розміру мінімальної зарплати у сумі 13780 гривень та 2911 гривень матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в позові, вказавши на те, що вони не заперечують щодо наявності конфлікту який відбувся між сторонами, однак факту побиття [PERSON] не було, його вина у вчиненому не доказана. В момент закриття дверей позивачка стояла позаду нього, він зачинив перед нею двері, так як розмовляв з директором школи і можливо у цей момент притиснув її руку дверима. Того дня приїхала міліція та відібрала у нього пояснення по даному факту, а швидка допомога забрала [PERSON] і через 30 хвилин вона повернулася на роботу. Представник відділу освіти Вижницької РДА у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про свідчить розписка про отримання повістки. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, так як є передчасним, у звязку з тим, що досудове розслідування не завершено, вина самого [PERSON] у вчиненні протиправних дій не встановлена і не доведена. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач всупереч вимогам ст.60 ЦПК не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року, під час уроку, в приміщенні Вашківецької [PERSON] ступенів, відбулася словесна суперечка у присутності учнів школи між педагогом-організатором [PERSON] та вчителем трудового навчання [PERSON]. Згідно акту про проведення службового розслідування №1 від 02 грудня 2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] випадково по необережності защемив руку [PERSON] у дверях. По факту спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №120152600060000585, внесеного до ЄРДР 21 листопада 2015 року за ст. 125 КК України. На даний час по вказаному кримінальному провадженню процесуальне рішення не прийняте. Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є наявність вини особи, яка її завдала. Спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної та матеріальної шкоди розглядаються у випадках, коли право на відшкодування такої шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або у передбачених законодавством випадках. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, в п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд не бере до уваги, доводи представника позивача на те, щоб визнати як докази експертну оцінку медичної допомоги та витяги з історії хвороби [PERSON], так як на даний час не встановлений причинний звязок між діями [PERSON] та фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Таким чином, позивач обґрунтувала заподіяну їй шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань, які б підтвердили заподіяння їй [PERSON] моральної та матеріальної шкоди, а тому, суд вважає, що позивачці необхідно відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази доводи та матеріали в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення сторін, наданих в судовому засіданні, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов є передчасним, у звязку з відсутністю винуватості відповідача [PERSON] в заподіянні шкоди позивачці [PERSON]. Вищенаведене підтверджується належним чином дослідженими доказами по справі. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed