Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Чорнолізька, 10, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті бабусі [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за вказаною адресою проживала її бабуся [PERSON], і їй згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2004 року, виданого Надорожнянською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на підставі рішення виконавчого комітету № 39 від 11.05.2004 року, на праві приватної власності належало домоволодіння по вказаній адресі, яке зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ в реєстровій книзі 1 номер запису 30. 19.05.2008 року [PERSON] померла. Ще за життя вона заповіла позивачу [PERSON] все своє майно. Позивач прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON], так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом з нею. 01.08.2012 року державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори [PERSON] на її імя посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності СС «Надорожнянська» розміром 12,10 в ум.кад. га без визначення меж цієї частки в натурі. 04.05.2018 року вона звернулася до Тлумацької державної нотаріальної контори із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: вул. Чорнолізька, 10, с. Надарожна, Тлумацький район, Івано-Франківська область, після смерті бабусі [PERSON] на підставі заведеної справи №228/2012. Однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що заповіт, посвідчений секретарем Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON] за реєстровим №7 є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, зокрема: заповіт посвідчено з порушенням вимог діючого законодавства України, у ньому відсутні дата його підписання заповідачем та дата його посвідчення. Оскільки її батько [PERSON] (син спадкодавця [PERSON]М.) помер 07.12.1982 року, тобто до моменту відкриття спадщини, позивач є спадкоємцем за законом за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Інших спадкоємців немає. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Чорнолізька, 10, с. Надарожна, Тлумацький район, Івано-Франківська область, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак в позовній просила справу розглянута у її відсутності в судовому засіданні. Представник відповідача Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно сері САА № 152463 від 27.07.2004 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Надоржнянської сільськакої ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 39 від 11.05.2004 року, [PERSON] (бабуся позивача) на праві приватної власності належало будинковолодіння по вул. Чорнолізька (вул.\~[PERSON]), 10. Дані відомості також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4269930 від 27.07.2004року (а.с. 5). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с. 15) [PERSON] (батько позивача) народився 08.03.1947 року і його матірю була [PERSON] (бабуся позивача). Позивач [PERSON] народилася 20.11.1975 року і її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 06.12.1996 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище «Шенішевська», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14). 19.05.2008 року [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя вона посвідчила на імя онуки [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від липня 1999 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], успадкувавши в тому числі і спірне домоволодіння, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 253 від 08.05.2018 року, згідно якої на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON] невістка, [PERSON] зять, [PERSON] онука, [PERSON] правнука, [PERSON] правнука. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в сільській раді 21.07.1999 року за № 7 на користь [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто, після смерті [PERSON] (бабуся позивача) спадщину за законом - за правом представлення прийняла онука [PERSON] (позивач), оскільки її батько [PERSON] помер 07.12.1982 року (а.с. 8), тобто ще до моменту відкриття спадщини. Згідно відповідей приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 390/01-16 від 19.06.2018 року (а.с. 24), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 01-16/711 від 08.08.2018 року (а.с. 74), спадкова справа після смерті [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (батько позивача) не заводилися. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 339/01-16 від 03.07.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] (батько позивача) не заводилися (а.с. 30). Як вбачається із копії спадкової справи № 228/2012 від 01.08.2012 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.\~30-73) [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка бажає прийняти та прийняла спадщину. 01.08.2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину після смерті [PERSON], а саме на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності СС «Надорожнянська» розміром 12,10 в ум.кад. га без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 12). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул.\~Чорнолізька, 10, с. Надарожна, Тлумацький район, Івано-Франківська область, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі [PERSON] Відповідно до положень частини першої статі 1257 ЦК України заповіт,\~складений особою,\~яка не\~мала на\~це права,\~а також\~заповіт,\~складений з\~порушенням вимог\~щодо його\~форми та\~посвідчення,\~є нікчемним. Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловийо будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті [PERSON] (бабуся позивача), оскільки заповіт посвідчений секретарем Надарожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області О.[PERSON] реєстровим № 7 від липня 1999 року є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, зокрема: заповіт посвідчено з порушенням вимог діючого законодавства України, у ньому відсутні дата його підписання заповідачем та дата його посвідчення, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 412/02-31 від 04.05.2018 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 424,10 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved