Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі і споруди. Свої вимоги обґрунтовув тим, що їй на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS]. Також по 1/3 частці вказаного майна належить її батькам [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року батько [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON], так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом з ним, але не оформила своїх спадкових прав і [INFO] року померла. Після її смерті відкрилася спадщина і вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], так як на час її відкриття була зареєстрована та проживала разом з нею. Позивач бажає оформити право власності на домоволодіння в цілому на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS], в тому числі: на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 2/3 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглядати у його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року (с. 159) за [PERSON], [INFO], яка була головою двору, [PERSON], [INFO] - чоловік, та [PERSON], [INFO], - дочка, значилось господарство особовий рахунок [NUMBER], розташоване в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09.02.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1940 року по 2016 роки (а.с. 10-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] народилася [INFO] року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [INFO] року [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (мати позивача) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, успадкувавши належну йому 1/3 частину домоволодіння, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 392 від 14.08.2018 року (а.с. 4). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 580/01-16 від 04.09.2018 року (а.с. 40), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 594/01-16 від 30.08.2018 року (а.с. 23) та Дузінкевич С.М. № 01-16/805 від 03.09.2018 року (а.с. 38) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після її смерті позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом, оскільки постійно проживала разом з матір'ю на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 392 від 14.08.2018 року (а.с. 4). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 169/2018 від 15.08.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 24-37), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], в т.ч.: на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 2/3 частини цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/3 частину домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 520/02-31 від 15.08.2018 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,52 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved