Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 20.11.1994 по 28.05.2008 знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки до з часу припинення шлюбних відносин відповідач допомоги на утримання сина не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, надала довіреність на представництво своїх інтересів в суді [PERSON] /а.с. 38-39/. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, посилаючись на те, що мешкає у іншому місті, надав суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що після розірваннґ шлюбу залишив позивачу все рухоме та нерухоме майно, на цей час не працює, не має стабільних доходів для щомісячної сплати аліментів у запропонованому позивачем розмірі, тому погоджується передати в рахунок аліментів 1/2 частку свого нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що позивач не врегулювала даний спір мирним шляхом до виїзда за кордон, і до цього претензій до нього не мала /а.с.21, 57/. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала, просить задовольнити, пояснила, що відповідач категорічсно відмовляється надавати позивачу допомогу на утримання дитини. Зазначи ла, що посилання відповідача на відсутність доходів вважає безпідставними, оскільки позивачу відомо, що він хоч і неофіційно, але працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому може сплачувати аліменти на утримання спільного з позивачем сина. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, та відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України оголосив про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.05.2008 /а.с.3,4/, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, чого не заперечував відповідач. Згідно приписів ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно ст.183 СК України визначається судом. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, заперечуючи проти позову, належних доказів відсутності доходів не надав, а долучена до заперечень копія його трудової книжки не містить всіх аркушів (зокрема тільки 5,6 та 8), що позбавляє суд можливості перевірити дійсніть записів в ній. Також не надав доказів знаходження на його утриманні інших осіб, тому суд вважає, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у запропонованому позивачем розмірі. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача в тій частині, що він залишив позивачу все майно після розірвання шлюбу, та тепер також згоден в рахунок аліментів передати позивачу частку належної йому квартири, оскільки, відповідач не надав доказів на підтвердження передачи майна в рахунок аліментів. До того ж, згідно з нормою статті 190 СК України, яка\~визначає припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. За приписами ч.2 цієї статті набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. З наведеної норми випливає, що відповідач за бажанням має право вирішити питання передачі належного йому нерухомого майна в рахунок аліментів в установленому законом порядку, доказів чого на час розгляду справи не надав. Тому, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, та згідно з чинним законодавством України зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, за якими позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved