Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила встановити, що [PERSON] та померлий [INFO] . [PERSON] станом на [INFO] проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, [INFO] помер її чоловік [PERSON] . З померлим [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі і вони проживали разом до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Квартира, в якій проживала їхня родина згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.08.1994р. є приватизованим житлом і її співвласниками були позивач, її чоловік [PERSON] (помер [INFO] .), мати чоловіка [PERSON] (померла [INFO] ), їхня спільна донька [PERSON] та син позивача від першого шлюбу [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на яку позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст.1261 ЦК України, має право. Її донька [PERSON] не претендує на спадщину і заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Після смерті чоловіка позивач зверталася в нотаріальну контору по питанню прийняття спадщини, де останній було роз`яснено, що оскільки на день смерті чоловіка вона проживала з ним разом за однією адресою, їй для оформлення спадщини не обов`язково подавати письмову заяву про прийнятття спадщини протягом шести місяців після його смерті, як це вимагає ч.1 ст.1270 ЦК України, а достатньо буде в будь-який час надати довідку з Чутівської селищної ради про проживання разом з померлим за однією адресою на момент його смерті. Тому письмових заяв ні про прийняття спадщини, ні про відмову від прийняття спадщини позивач до нотаріальної контори не подавала. Спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася. У 2018 році позивач вирішила оформити свої спадкові права на майно, що належало на день смерті померлому [PERSON] , зокрема, на належну йому частку в приватизованій квартирі [ADDRESS] , де вона продовжує проживати і зараз. На звернення в Чутівську селищну раду з проханням видати довідку про її проживання разом за однією адресою з [PERSON] на день його смерті, селищна рада надала позивачу довідку, згідно якої місце проживання померлого [INFO] . [PERSON] було зареєстровано в [ADDRESS] , і будь-які інші особи за цією адресою зареєстровані не були. В довідці не було зазначено номера квартири, де дійсно проживав чоловік позивача - [PERSON] на день смерті останнього. На її письмове звернення до Чутівської селищної ради про надання об`єктивної довідки та копій документів, на підставі яких була видана вищезгадана довідка, позивач отримала відмову і їй було порекомендовано звернути до суду. Одночасно селищна рада відмовила у наданні копій документів, на підставі яких була видана ця довідка, повідомивши, що підставою для видачі довідки був запис акту про смерть [PERSON] №74 від 31.07.2006р., виданий Чутівським відділом ДРАЦС. Хоча актовий запис про смерть не є документом квартирного обліку та реєстрації місця проживання фізичної особи. Позивач вказує, що будинок [ADDRESS] є двохквартирним житловим будинком, де станом на [INFO](рік смерті [PERSON] ) в квартирі [ADDRESS] проживали і були зареєстровані члени сім`ї [PERSON] , які на даний час уже померли, а в квартирі [ADDRESS] проживали і були зареєстровані члени нашої сім`ї. Окремого будинку за [ADDRESS] , де б міг проживати і бути зареєстрований сам [PERSON] , не існує і ніколи не існувало. Паспорт [PERSON] знищений при видачі свідоцтва про смерть. Тому, який був у ньому запис про реєстрацію місця проживання, на даний час встановити неможливо. Позивачу достовірно відомо, що в його паспорті був запис аналогічний записам про місце реєстрації всіх інших членів сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що її місце проживання станом на [INFO].(день смерті [PERSON] ) було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а згідно довідки Чутівської селищної ради від 11.10.2018р. місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (без зазначення номера квартири), позивач не має можливості надати в нотаріальну контору документи, що підтверджують наше проживання за однією адресою, а відповідно не маю можливості документально оформити своє право на спадщину. Позивач зазначає що квартира, частка в якій належала померлому [PERSON] , є приватизованим житлом. Крім того, ніколи до цього часу питання визначення часток у спільній власності в установленому законом порядку між співвласниками квартири не піднімалося і не вирішувалося. Таким чином розмір частки померлого [PERSON] , як і всіх інших співвласників, в приватизованій квартирі складає 1/5. Згідно звіту про оцінку майна від 28.01.2019 року загальна вартість квартири складає 246050 грн, тобто вартість 1/5 частки, що підлягає спадкуванню - 49210 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила зазначені вище обставини, просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні пред`явлені вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Перший відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, зазначила що спадщину не претендує і просить визнати право власності на вказане майно за позивачем. Представник другого відповідача - Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, через канцелярію суду другий відповідач подав заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення позивача, її представника та першого відповідача, дослідивши письмові докази та допитавши свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21.10.1983 року зареєстрували шлюб, актовий запис №70 (а.с.10). [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.11). [INFO] . померла [PERSON] - мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.1994 року [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27.10.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с.20). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.08.1994 року, виданого відділом приватизації племзавода «Чутове», співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Чутівської селищної ради Полтавської області №1101/05-26 від 11.10.2018 року, на дату смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] , [INFO] р.н., [PERSON] , [INFO] р . н., [PERSON] , [INFO] р . н., [PERSON] , [INFO] р . н . , та [PERSON] , 2009 р.н. (а.с.16). Згідно довідки Чутівської селищної ради №110/05-26 від 11.10.2018 року місце проживання [PERSON] , що помер [INFO] , було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] та на дату смерті останнього за вказаною адресою реєстрація місця проживання інших осіб відсутня (а.с.21). Згідно довідки Чутівської селищної ради №863 від 12.11.2018 року місце проживання членів сім`ї померлого [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого КП «Інвентаризатор» за №11-1574 від 21.09.1994 року (а.с.22). Згідно листа державного нотаріуса Махринської О.В. від 11.10.2018 року після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, заяв про прийняття або відмову у прийнятті спадщини до Чутівської ДНК не надходило (а.с.23). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] - сестра [PERSON] та [PERSON] - сусідка, дали показання, що [PERSON] та померлий [PERSON] весь час, постійно проживали спільно до смерті останнього за однією адресою: [ADDRESS] разом з їх донькою. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист передбачені цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, які можуть бути встановлені судом визначені ст. 315 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як було встановлено судом, [PERSON] та померлий [PERSON] постійно спільно проживали у зареєстрованому шлюбі до дня смерті останнього за однією адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання за однією адресою позивачки з [PERSON] необхідне для оформлення права позивача на спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка, а також те, що встановити зазначений факт іншим шляхом неможливо, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] був співвласником квартири [ADDRESS] . Крім [PERSON] , співвласниками зазначеної квартири були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] належала 1/5 частина зазначеної та входить до складу спадщини. Спадкоємцями, які в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] були [PERSON] - мати спадкодавця, його дружина [PERSON] та донька - [PERSON] Таким чином, станом на момент розгляду справи, спадкоємцями які в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та перший відповідач [PERSON] У судовому засіданні перший відповідач визнала позов, про що подала через канцелярію суду відповідну заяву, та просила визнати право власності на спадкове майно за її матір`ю - [PERSON] , так як сама на спадкове майно не претендує. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачами позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved