Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що згідно із рішенням позачергових загальних зборів ТОВ «Квіти Херсона», оформленого протоколом № 22 від 01.03.2016 року та наказу № 1 ТОВ «Квіти Херсона» від 04.07.2016 року її призначено директором ТОВ «Квіти Херсона». 04.07.2016 р. до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Товариство, як про юридичну особу, було внесено зміни щодо керівника з [PERSON] на [PERSON]. 01.09.2016 року їй стало відомо, що відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Товариство, як про юридичну особу, в частині даних про керівника, було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Проте їй не надано жодної інформації щодо звільнення та відповідних змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Товариство. Позивач зазначила, що їй не надано змоги ознайомитися з відповідним рішенням та наказом про її звільнення, а також про призначення нового директора Товариства - [PERSON]. Позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення (порушення ч. 2 ст. 47 КЗпП України), письмових пояснень від неї ніхто не брав, кінцевого розрахунку з нею не проведено, трудову книжку їй не видано (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Тобто, з боку власника або уповноваженого ним органу, в повній мірі були порушенні обов'язки передбаченні ст. 47 КЗпП України та порядок застосування стягнень передбачений ст. 149 КЗпП України. Вважає своє звільнення з посади директора Товариства незаконним та таким, що порушує її трудові права. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати незаконним рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона», оформлене протоколом № 3 від 26.08.2016 року, в частині звільнення [PERSON] з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» та призначення на відповідну посаду [PERSON]; визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» від 30.08.2016 року про звільнення [PERSON] з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» та призначення на відповідну посаду [PERSON]; поновити на займаній посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позові, які просила задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до протоколу № 22 позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» (ЄДРПОУ 32125190) від 01.03.2016 року [PERSON] призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» з 02.03.2016 року. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.07.2016 року керівником ТОВ «Квіти Херсона» є [PERSON]. На підставі вищевказаного протоколу Товариством з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» 18.07.2016 року видано наказ № 1, відповідно до якого [PERSON] призначено директором ТОВ «Квіти Херсона» з 18.07.2016 року. Відповідно до наказу № 2 від 25.08.2016 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона», [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами тривалістю 15 календарних днів із 25.08.2016 року по 08.09.2016 року. Згідно протоколу № 3 позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» від 26.08.2016 року [PERSON] звільнено з 29.08.2016 року з посади директора Товариства з позбавленням її прав підписанта - особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори. Призначено з 30.08.2016 року на посаду директора Товариства [PERSON] з наділенням її повноваженнями підписанта - особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2016 року, від 16.09.2016 року та від 07.11.2016 року внесено відповідні зміни щодо нових засновників (учасників) ТОВ «Квіти Херсона» та органу управління юридичної особи, уповноваженої представляти юридичну особу, якою є [PERSON]. 30.08.2016 року на адресу [PERSON] директором ТОВ «Квіти Херсона» було направлено лист, з якого вбачається, що [PERSON] запрошено до товариства для ознайомлення з наказом про звільнення з посади директора ТОВ «Квіти Херсона», та який отримано 03.09.2016 року. Рішенням господарського суду Херсонської області від 01.12.2016 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Квіти Херсона» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Квіти Херсона», оформлене протоколом № 3 від 26.08.2016 року задоволено, визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона», оформлене протоколом № 3 від 26.08.2016 року. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 року рішення господарського суду Херсонської області від 01.12.2016 року залишено без змін. Представник відповідача наполягав, що [PERSON] фактично не приступала до виконання обов'язків директора, що підтверджується наданими до матеріалів справи документами податкових перевірок, які проводилися в період перебування [PERSON] на посаді директора. Представники відповідача наполягали, що [PERSON] була повідомлена належним чином про звільнення шляхом направлення їх наказу про звільнення. Проте дані твердження не знаходять свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься лист запрошення від 30.08.2016р. на ознайомлення із наказом про звільнення та проведення повного розрахунку та здійснення запису для трудової книжки, яке було направлено [PERSON] 02.09.2016р. за юридичною адресою товариства : [ADDRESS]. В судовому засіданні був допитаний свідок відповідача [PERSON], який зазначив що за юридичною адресою - [ADDRESS], ні товариство, ні його офіс фактично не знаходиться. Дане підтверджується листом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Скіф - 53» від 20.10.2016р. вих. № 22. До даних доказів суд відноситься критично, оскільки встановлення місцезнаходження товариства не є предметом даної справи. Як вбачається із матеріалів справи, а саме протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю № 3 від 26.08.2016р. позивач звільнений без зазначення підстав його звільнення. Матеріали справи не містять оскаржуваного позивачем наказу про звільнення, проте жодна зі сторін не заперечує його існування. Згідно з ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 36 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підставі ст. 40-41 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Поновлення на роботі допускається за рішенням суду, якщо працівник звільнений без законних підстав (ст. 235 КЗпП). За ч.4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 (1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За вимогами ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240 1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] була звільнена з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» без зазначення законних підстав її звільнена, не була ознайомлена про її звільнення та в день звільнення з нею не було проведено розрахунок, до того ж вона була звільнена під час її перебування у відпустці остання підлягає поновленню на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона». Судові витрати визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із задоволенням вимог позивача, який на підставі законодавства звільнений від сплати судового збору, витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, визначеній законодавством за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, в сумі по 640,00грн. за кожну вимогу, тобто 1920,00грн. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved