Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 23.10.1999 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 23.10.1999 перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства. Діти проживають з нею. Зазначає, що з відповідачем сумісно не проживають три роки. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не сумісні в психологічному плані, тому в сімї виникали сварки та скандали, що призвело до втрати один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у звязку з чим вона звертається до суду. Спір про майно подружжя відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.04.2018 позивачу відстрочено сплату судового збору при зверненні до суду з даним позовом, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 11.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 02 травня 2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Рощина». Від відповідача відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 23 жовтня 1999 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕД № 016449, виданим 23.10.1999 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за №07. У період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серій І-ЕД № 132286 від 16.03.2000, І-ЕД №182198 від 21.07.2010 та І-ЕД № 274855 від 01.07.2013, виданими Осинівською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Згідно довідки, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. № 317 від 12.03.2018, діти проживають з позивачем. \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружжя спільно не проживає протягом трьох років, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзив на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (до шлюбу Кривега) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Рощина». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved