Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем у них 05 листопада 2009 року народився син [PERSON]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у його вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач працездатний, тому має можливість надавати грошову допомогу дитині. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач , про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з?явися, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження). Рішенням Теофіпольського райсуду від 17.03.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки від 07.02.2018 року виданих виконкомом Святецької сільради, позивач проживає разом із сином [PERSON] за адресою провул. Сікорського, 2, с. Святець Теофіпольського району, Хмельницької області. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1492 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивач подала позов 28.02.2018 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 28.02.2018 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved