Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюбне життя не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, небажанням жити із сім'єю, здійснювати допомогу, матеріально забезпечувати сім'ю. Шлюбні відносини припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Від позивачки в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де вона зазначила, що позовні вимоги підтримує, на примирення не згодна, у разі неявки відповідача в судове засідання просила прийняти заочне рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв або клопотань про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за його відсутністю від відповідача до суду не надходило. Як вбачається з письмової заяви позивача, вона надає суду згоду на заочний розгляд справи, не змінюючи предмет або підстави позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 23.09.2011 року зареєстрували законний шлюб, про що Виконавчим комітетом Добрівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим зроблено відповідний актовий запис №49 та видано свідоцтво про шлюб, відповідно до якого позивач, у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище - «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]» /а.с.5/. Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Основна причина розпаду сім'ї - це відсутність взаєморозуміння, припинення шлюбних відносин. Правовідносини сторін регулюються статтями 104, 105, 110, 112-113 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленний одним із подружжя. Позивач скористувався своїм правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукаютьпозивача наполягти на розірванні шлюбу, є обгрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечило б її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved