Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з 1987 року по [INFO]; визнати половину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] спільною сумісною власністю з [PERSON]; визнати за нею право власності на ? частку у майні померлого [PERSON], виключивши дану частку із спадкового майна [PERSON]. 15.02.2012 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1987 року по [INFO]; визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], та відповідно на видану квартиру в цілому. 12.11.2013 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1987 року по [INFO]; визначити майно у вигляді квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю; визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] і відповідно на квартиру в цілому. В обгрунтування позову покликається на те, з 1987р. почали проживати з [PERSON] як одна сім'я в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 12.06.2001р. за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу ними була придбана квартира [ADDRESS], яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] 11.10.2005р. [PERSON] подарував їй ? частину даної квартири. [INFO] [PERSON] помер. Вважає, що оскільки квартира придбана за спільні кошти за час спільного проживання її та [PERSON], то така є спільною сумісною власністю. Так як [PERSON] за життя подарував їй належну йому ? частку в квартирі, то квартира в цілому стала її власністю. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов та заяви про збільшення позовних вимог підтримали у повному обсязі, надали пояснення, які в повній мірі відповідають мотивам позовної заяви та заявам про збільшення позовних вимог. Представник відповідача та відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів, викладених у письмових заперечення (а.с.52-53, 89, 194-195). У письмових запереченнях вказують на те, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] спільно з його батьками [PERSON] і [PERSON] в червні 2001р. за спільні кошти в частках 1/3 частину коштів дали батьки, 2/3 частини коштів сина, який на той час працював директором фірми і мав фінансову можливість придбати квартиру, яка і була оформлена на нього. Позивачка [PERSON] жодної участі в покупці квартири не приймала, коштів в неї не було, вона жила за кошти [PERSON] в своїй квартирі [ADDRESS], сім'ї між позивачкою та [PERSON], як такої, не було, спільного бюджету вони не мали, в квартиру [PERSON] була запрошена як співмешканка в 2005р. після проведення [PERSON] ремонту квартири. В цьому ж році була прописана в квартирі, а в жовті 2005р. [PERSON] подарував їй ? частку квартири. Після продажу в 2005р. своєї квартири до вселення і після вселення в спірну квартиру коштів на ремонт спірної квартири та придбання необхідного квартирного устаткування не вкладала. Стверджують, що в розмові з батьками [PERSON] категорично відмовлявся вступати в законний шлюб з позивачкою. Просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про судове засідання, проте, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с.57), а тому суд вважає завершувати розгляд справи без участі відповідача на підставі ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи,оцінивши покази свідків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо встановлення факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право, спір вирішується в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1656, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 21.06.2001р., виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а.с. 55). Виходячи з доказів, які надані позивачем, а саме свідоцтва про хрещення онуки [PERSON] в 1998р, де [PERSON] значиться як хресний батько, Акту №087789 від 12.12.2005р. про порушення «Правил користування електричною енергією для населення», складеного за результатом огляду квартири [ADDRESS] в присутності [PERSON], де остання зазначена, як дружина, беручи до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю з 1987року спочатку за адресою [ADDRESS], а пізніше в спірній квартирі [ADDRESS], суд приходить до висновку про те, що дійсно позивач і [PERSON] з 1987р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Відповідно до установчих документів ТзОВ «Командор» [PERSON] та [PERSON] були засновниками і учасниками вказаного товариства, що сторони не заперечують, і тому мали можливість вносити спільні кошти на придбання квартири. Згідно акту ЛКП «Княже місто» від 18.05.2011р. (а.с.20) [PERSON] по день смерті проживав в [ADDRESS] та вів спільне господарство з [PERSON]. Помер [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі мають вирішуватися згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про власність», відповідних норм Цивільного кодексу і з урахуванням роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п.5 постанови від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про власність», який діяв на момент придбання квартири [ADDRESS], майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ч.2 ст.112 ЦК України в редакції 1963р. розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS], яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2001р., була придбана за спільні кошти [PERSON] та [PERSON], які проживали однією сім'єю, а тому належала їм на праві спільної часткової власності, тобто по ? кожному та з врахуванням рівності внесених коштів на її придбання. Відповідно до договору дарування ? частки квартири від 11.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3257, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку квартири [ADDRESS]. Виходячи з положень ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Враховуючи те, що частки кожного із співвласників у праві спільної часткової власності є рівними, суд приходить до висновку, що [PERSON] на підставі договору дарування передав у власність [PERSON] належну йому 1/2 частку в квартирі [ADDRESS], інша ? частка в квартирі належить [PERSON], як співвласнику у праві спільної часткової власності. Таким чином, після укладення 11.10.2005р. договору дарування, подарована ? частка спірної квартири стала особистою власністю [PERSON], інша ? частка в квартирі, як встановлено судом, належить [PERSON], як співвласнику у праві спільної часткової власності. За таких обставин, [PERSON] стала власницею квартири [ADDRESS] в цілому, а тому суд не вбачає підстав для визнання за позивачкою права власності на квартиру в цілому в судовому порядку. Згідно з п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, згідно ст. 11 п.1 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково.

Outcome: approved