Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що 21.11. 2012 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики грошей, відповідно до умов яких відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 1200,00 євро та 4000,00 гривень на строк до грудня 2013 року із сплатою 7 % місячних. Однак відповідач не виконував взяті на себе за договорами зобов'язання та повернув [PERSON] 4000,00 гривень та частину відсотків в сумі 1600,00 євро, а надалі уникає її та ігнорує прохання про повернення коштів. Тому [PERSON] просить суд стягнути з нього суму позики в розмірі 28800,00 грн., відсотки за користування сумою позики, що становить 56928,00 грн., а також 23000,00 гривень моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 59062,80 гривень, яка складається з наступного: сума позики в розмірі 1200,00 євро, що еквівалентно 29880,00 грн. та проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1172 євро, що еквівалентно 29189,80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує, справу просить слухати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 21.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 1200 євро та 4000,00 гривень під 7 відсотків місячних та зобов'язався повернути їх до грудня 2013 року. про даний факт свідчить надана позивачем розписка. З неї також вбачається, що [PERSON] повернув позивачу 20.11.2013 року - 500 євро, 07.09.2014 року - 100 євро, 13.08.2015 року - 1000 євро. Свої зобов'язання за договором [PERSON] виконала в повному обсязі, надавши [PERSON] кошти у вищезазначеному розмірі. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, а тому виникла заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за договором в розмірі 1200 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 29880,00 грн. та проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1172 євро, що еквівалентно 29182,80 гривень. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачається ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики грошей. Разом з тим суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої невиконанням позивачем договірних зобов'язань, оскільки [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження даного факту. Як вбачається з платіжного доручення (а.с.1), позивачем при подачі позову до суду сплачено 569,28 грн. та 243,60 грн. судового збору. Однак в подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги та висунуто вимогу про стягнення з відповідача 59062,80 грн. заборгованості, тому на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 569,28 грн. судового збору та 500,00 гривень за надання правової допомоги згідно квитанції № 0291370 від 18.08.2015 року (а.с. 6), а також слід стягнути з [PERSON] 21,35 грн. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст.ст.509, 512, 526, 527, 530, 553, 554, 1046, 1049, 1077 ЦК України,

Outcome: approved