Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [INFO] [PERSON]. Посилаючись на те, що вона є її рідною племінницею. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті своєї рідної тітки [PERSON], яка померла [INFO], на Ѕ частинку квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину однокімнатної квартири [ADDRESS], що належала їй на праві власності. Співвласником іншої Ѕ частини цієї квартири є її рідний брат [PERSON]. Спадкоємців першої - четвертої черги після смерті [PERSON] не має. Батько та рідний брат позивача звернулись до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь позивача. Тому, [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом після смерті своєї тітки звернулась до державного нотаріуса Домашенко В.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї тітки. Однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлою, а саме, відсутні документи про народження спадкодавця. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Вирішено питання витребування матеріалів спадкової справи № 886/2008 щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені нею вимоги та просила суд задовольнити позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві у своїх поясненнях від 07 листопада 2018 року просила суд розглянути справу без участі їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Виходячи із предмету спору, він підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 01.12.2007 р. (а.с.10, 22-23). Заявник [PERSON] 15.05.2008 року звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. від 11.04.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Мотивуючи тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній повний пакет документів, який підтверджує факт родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем, а саме відсутнє свідоцтво про народження спадкодавця, що змусило заявника звернутись з даним позовом до суду. За даними свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31-32). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними довідки виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції від 16.05.2008 року та свідоцтвом про народження № 2621476 Відділу актів громадянського стану. (а.с. 13,14). Експертним висновком № 056/421-а від 10 квітня 2018 року встановлено, що українські записи прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах наданих для експертизи є ідентичними (а.с.25). Таким чином, батьком [PERSON], який являється батьком заявника є [PERSON]. Як убачається із листа Відділу запису актів громадянського стану від 11.06.1991 року, [PERSON] було направлено лист з повідомленням про отримання у Відділі РАГСу Баришівського райвиконкому Київської області свідоцтва про смерть її батька - [PERSON]. (а.с.18). За даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Маховка Ю.І. 26 червня 1992 року. спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO], є його дочка [PERSON] (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] є батьком [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON]. А відтак, заявник [PERSON] являється рідною племінницею по лінії батька померлій, [INFO] [PERSON]. Як убачається із належним чином завірених копій матеріалів спадкової справи № 886/2008 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт 11.05.1999 року, яким заповідала належні їй на праві власності 32/100 частини квартири [ADDRESS] [PERSON]. Щодо іншого майна, розпоряджень не здійснювала. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с. 11). [PERSON] була зареєстрованою з 24.07.2001 року по день смерті у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою ЖРЕО №1471 від грудня 2007 року. Із заявами до Десятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулась заявник 15.05.2008 року. [PERSON], 15.05.2008 року написав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини після померлої [INFO] сестри [PERSON] на користь заявника - [PERSON] Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На момент відкриття спадщини [PERSON] належала на праві власності Ѕ частини квартири [ADDRESS], що не була охоплена заповітом. Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як було встановлено під час судового розгляду у [PERSON] на час відкриття спадщини спадкоємці першої - четвертої черги були відсутні. За ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Як було зазначено вище, батько заявника [PERSON], який має ближчим ступінь споріднення із померлою [INFO] [PERSON] ніж заявник, відмовився від спадщини після своєї сестри на користь [PERSON] Інший співвласник квартири [ADDRESS] - відповідач у справі позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦП України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки доводи, на які позивач посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами, відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved