Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсною довіреності № 3815 від 04 вересня 2009 року на розпорядження належної [PERSON] на праві власності частини квартири [ADDRESS], виданої від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та про визнання недійсними правочинів - договору купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 04 вересня 2009 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] в особі представника [PERSON] на підставі вищезгаданої довіреності та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3356 та про визнання недійсним договору купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6647. Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 серпня 2007 року Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, вона є власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Проте, без її відома, за довіреністю, виданою від її імені на розпорядження належної їй на праві власності частиною квартири, 04 вересня 2009 року, з метою приховання іншого правочину - договору позики, її матір'ю - відповідачем у справі [PERSON] було відчужено відповідачу у справі [PERSON] належну позивачу [PERSON] на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Даний правочин був оформлений 04 вересня 2009 року, як договір купівлі-продажу квартири та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того, 02 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] також без відома позивача, було зареєстровано ще один договір купівлі - продажу на цю ж квартиру, вже між [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що належна позивачу [PERSON] на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS] була продана злочинним шляхом, без її добровільної згоди та на підставі сфальсифікованої підробленої довіреності, позивач [PERSON] просить суд визнати недійсною довіреність № 3815 від 04 вересня 2009 року на розпорядження належної [PERSON] на праві власності ? частини квартири [ADDRESS], видану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального [PERSON] та визнати недійсними правочини: договір купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 04 вересня 2009 року, укладений між [PERSON], [PERSON] в особі представника [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 04 вересня 2009 року за реєстровим номером 3815 та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та договір купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заподіяну їй моральну шкоду, яку [PERSON] оцінила в 40000 грн. Під час розгляду справи позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів солідарно заподіяної їй моральної шкоди в сумі 40000 грн., мотивуючи тим, що в даний час відпала потреба у відшкодуванні такої шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник зменшені позовні вимоги підтримали та просили визнати недійсною довіреність № 3815 на розпорядження належної [PERSON] на праві власності ? частини квартири [ADDRESS], видану 04 вересня 2009 року від імені позивача [PERSON] на ім'я відповідача [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], а також просять визнати недійсними: договір купівлі - продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] від 04 вересня 2009 року, укладений між [PERSON], [PERSON] в особі представника [PERSON] на підставі вищезгаданої довіреності, та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та договір купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки позивач [PERSON] не уповноважувала [PERSON] управляти та розпоряджатися належною їй 1/2 частиною квартири [ADDRESS], довіреність від 04 вересня 2009 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] позивач не підписувала, під час укладення спірних договорів купівлі-продажу належної їй на праві власності 1/2 частини квартири присутньою не була та згоди на її відчуження не давала, а навпаки про дані шахрайські дії по відчуженню належної їй 1/2 частини квартири навіть не здогадувалася, у зв'язку з чим позивач та її представник просять про задоволення позову, з урахуванням останніх змін, в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, та пояснив, що квартира [ADDRESS] відповідачем [PERSON] була набута на законних підставах та відповідно відчужена була відповідачу [PERSON] в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у зв'язку з чим в задоволенні позову позивачу просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у законному порядку придбав у відповідача [PERSON] у власність спірну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] При цьому зазначив, що ніяких правовідносин між позивачем [PERSON] та ним щодо відчуження спірної квартири не існувало. Представник відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що оспорювана довіреність 3815 від 04 вересня 2009 року за реєстровим № 3815 на розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду, передати в іпотеку в забезпечення будь - чиїх інтересів за ціну та на умовах на її розсуд), належною їй на праві власності частиною квартири [ADDRESS], видана від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON], яка посвідчувалася приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], була посвідчена у встановленому законом порядку і підстав до визнання її недійсною представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] не вбачає. Також, представник приватного нотаріуса [PERSON] пояснила, що при видачі 04 вересня 2009 року довіреності, особа [PERSON] встановлювалася приватним нотаріусом [PERSON] за паспортом громадянина України серії [NUMBER] та ідентифікаційного номеру [NUMBER], виданих на ім.»я [PERSON] Іншого посвідчуючого особу документу особа, яка представилась [PERSON] і якій видавалась довіреність, приватному нотаріусу для встановлення її особистості не мала. Зважаючи на викладене, представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від приватного нотаріуса [PERSON] надійшов лист у якому вона просить слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлявся, про що свідчить лист, де остання просить слухати справу у її відсутність. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], проти чого не заперечували і інші учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 30 серпня 2007 року Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження від 30 серпня 2007 року № 2327 та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 08 жовтня 2007 року записано в реєстрову книгу за № 5312, позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що вказану 1/2 частину квартири [ADDRESS] вона особисто, ніколи нікому не продавала, ніяких інших дій щодо даної квартири не вчиняла і нікого на це не уповноважувала. Проте, як було встановлено в судовому засіданні, 04 вересня 2009 року між відповідачем [PERSON], яка є матір»ю позивача [PERSON] в особі представника [PERSON] на підставі посвідченої того ж дня, тобто 04 вересня 2009 року довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 04 вересня 2009 року за реєстровим № 3815 та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 3356. В подальшому, на підставі договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], спірна квартира перейшла у власність [PERSON] Так, в судовому засіданні було встановлено, що 04 вересня 2009 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була видана та посвідчувалася довіреність № 3815 від 04 вересня 2009 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] на розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду, передати в іпотеку в забезпечення будь - чиїх інтересів за ціну та на умовах на її розсуд), належною їй на праві власності частиною квартири [ADDRESS]. Як вбачається з заперечень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] - особу [PERSON] під час посвідчення довіреності № 3815 від 04 вересня 2009 року на розпорядження належної [PERSON] на праві власності частини квартири [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], було встановлено за паспортом, позивачці [PERSON] на той час виповнилось 19 років, крім того перед посвідченням с позивачкою [PERSON] була проведена бесіда для встановлення дійсних намірів учасника правочину. В цей же день, 04.09.2009 року, на підставі даної довіреності, виданої від імені [PERSON] від 04 вересня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі - продажу належної позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних долях на праві спільної власності спірної квартири [ADDRESS] від 04 вересня 2009 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 392. Крім того, відповідно до договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], спірна квартира перейшла у власність [PERSON] Під час розгляду справи, з метою встановлення істинності та об'єктивності, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2013 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, з метою з'ясування чи виконаний підпис «[PERSON]» в рядку «підпис» довіреності, складеної від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON] від 04.09.2009 року однією особою, а саме [PERSON] Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 2258/13-33/2259/13-32 від 05.06.2013 року, виконаної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені [PERSON] в графі «підпис» довіреності від 04.09.2009 року, складеної від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та у рядку за №3815 у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Крім того, в судовому засіданні представники відповідача [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та відповідач [PERSON] не погодились з висновком даної експертизи, у зв'язку з чим, за клопотанням представника відповідача [PERSON] ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2013 року по матеріалах справи було призначено повторну судово - почеркознавчу експертизу, з метою з'ясування чи виконаний підпис «[PERSON]» в рядку «підпис» довіреності, складеної від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON] від 04.09.2009 року однією особою, а саме [PERSON] За результатами проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, було складено висновок № 11319/11320/13-32 від 20.03.2014 року, виконаний Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до якого рукописний запис «[PERSON]» в графі «підпис» в довіреності від 04.09.2009 року від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON], що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «підпис» в довіреності від 04.09.2009 року, складеної від імені [PERSON] на ім.»я [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та у рядку за №3815 у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік - виконаний не [PERSON], а іншою особою з деяким наслідуванням підпису [PERSON] Отже, суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON] не підписувала від свого імені довіреності на ім.»я [PERSON] від 04.09.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], а тому дана довіреність повинна бути визнана недійсною. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки позивач [PERSON] не підписувала від свого імені довіреності на ім.»я [PERSON] від 04.09.2009 року на розпорядження усім своїм майном, не надавала згоди на відчуження належної їй на праві власності ? частини квартири [ADDRESS], а тому, відповідно, укладення договорів купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 04 вересня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], в особі представника [PERSON] по довіреності та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3356 та, від 02 листопада 2011 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого реєстрі за №6647 відбувалися в порядку, порушуючому норми закону, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Так, ? частина спірної квартири належала відчужувачу - [PERSON] на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого 30 серпня 2007 року Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження від 30 серпня 2007 року № 2327 та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 08 жовтня 2007 року записано в реєстрову книгу за № 5312. Крім того, діюче законодавство, зокрема ст. 203 ЦК України, встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом в судовому засіданні було встановлено, що всі ці вимоги сторонами при укладенні між ними договорів купівлі-продажу належної позивачу [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS] від 04.09.2009 року та від 02.11.2011 року не були дотримані, в зв?язку з чим у суду є всі підстави для визнання цих договорів недійсними в частині їх вчинення щодо власності позивача [PERSON] Відповідно до ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Крім того, у ст.215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим право чином. В ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Вищевказане положення деталізується в ст. 317 ЦК України, де вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином,

Outcome: partial