Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, який між ними укладений 08 жовтня 1994 року, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свою заяву позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, ведення господарства та виховання дитини. З вересня 2014 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, оскільки відповідач вчиняв постійні скандали і спільне життя стало нестерпним. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги не надає. В судовому засіданні сторони присутніми не були. Від позивача мається заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 08 жовтня 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. На даний час сторони не проживають разом, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача за період до дати набрання чинності вище зазначеним законом, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою було передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за доцільне розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини 1/4 частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 23.01.2017 року по 07.07.2017 року, а з 08.07.2017 року 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved