Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу і до досягнення нею повноліття та на своє утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів і до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 20.02.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] Незважаючи на наявність шлюбних відносин, вона з 28.05.2016 року з відповідачем не проживає. На даний час, позивач тимчасово не працює, у зв'язку з тим, що знаходиться в декретній відпустці, коштів на своє утримання та утримання дитини не вистачає, а тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у частці від доходу на утримання дитини. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача просив відмовити посилаючись на те, що він не зобов'язаний утримувати позивача, оскільки вона не є інвалідом і може сама себе забезпечувати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Встановлено, що позивач на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Як пояснила в судовому засіданні позивач, незважаючи на наявність шлюбних відносин відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на її утримання не надає та вони проживають окремо, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісяця і до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що він не зобов'язаний утримувати свою дружину [PERSON], оскільки вони проживають окремо та остання не є інвалідом і може сама себе забезпечувати. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами не розірвано з підстав визначених ч. 2 ст. 110 СК України, однак вони проживають окремо. Згідно ч. 4 ст. 76 СК України якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку з тим, що законом, а саме ст. 80, 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини, суд вважає посилання відповідача необґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як пояснив у судовому засіданні відповідач, на даний час він працює у ТОВ «Кваліс» та має регулярний, офіційний дохід. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обставин для визначення аліментів в твердій грошовій сумі, передбачених ст. 184 СК України судом при розгляді справи не встановлено. Враховуючи майновий стан сторін по справі та їх дохід, а також обставини визначені у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дружину та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років - [INFO]. Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Згідно довідки №2512 від 05.10.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, малолітня дитина сторін [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів у частці від доходу на утримання дитини не заперечував. Слід зазначити, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. Стягнення аліментів за рішенням суду покладено на органи Державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За аналізом наведених правових норм та враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання позивача. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного суд, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1102,40 грн.

Outcome: partial