Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05 серпня 1983 року Міським відділом запису актів громадянського стану м. Марганець було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , актовий запис № 309, в зв`язку з чим вона своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище « [PERSON] ». Після укладення шлюбу вони проживали у с. Князе-Григорівка Великолепетиського району Херсонської області. У 1995 році вони припинили подружні відносини. Чоловік після цього виїхав. Де проживає зараз відповідач їй не відомо. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з 1995 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення вона не згодна. На підставі ч. 2 ст. 104, ст. 105, 110, 112 СК України просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05 серпня 1983 року Міським відділом запису актів громадянського стану м. Марганець, актовий запис № 309 від 05.08.1983 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомим для причинам, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 05.08.1983 року Міським відділом запису актів громадянського стану м. Марганець, між [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 1983 року укладено шлюб (прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] »), про що складено відповідний актовий запис № 309. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з серпня 1983 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили з 1995 року з причин відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що вимога про відшкодування витрат по сплаті судового збору позивачем не ставиться, суд дотримуючись принципу диспозитивного цивільного процесу, не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання на власний розсуд. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved