Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2008 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] .. Протягом останнього року між нею та чоловіком були непорозуміння та суперечки, зникло взаємне почуття любові, сімейне життя не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час проживають окремо , спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 29 серпня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №369, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 серпня 2008 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року.Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку із зазначеним, позивачу [PERSON] , якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 454 грн. 00 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 454 грн. 00 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved