Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про захист гідності та відшкодування моральної шкоди, який в подальшому уточнила (а.с. 68-70) та просить стягнути з ОСББ «Затишок» на її користь заподіяну їй неправомірними діями моральну шкоду в сумі 3000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що в серпні-грудні 2013 року вона неодноразово особисто в письмовій формі зверталась до голови правління ОСББ «Затишок» з проханням надати їй для ознайомлення протоколи загальних зборів членів об'єднання та інші документи щодо діяльності ОСББ, але отримувала відмови, оскільки, на думку голови правління, вона не є членом ОСББ «Затишок». Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2013 року встановлена обставина, що вона являється членом об'єднання. В листопаді 2013 року вона знову звернулась до суду і рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.01.2014 року ОСББ «Затишок» зобов'язано надати для ознайомлення протоколи загальних зборів членів ОСББ за період з 2008 року по 2013 рік. Після неодноразових звернень їй було надано для ознайомлення ксерокопії, а не оригінали протоколів загальних зборів членів ОСББ за період з 2008 року по 2013 рік. Протоколу зборів членів ОСББ за 2014 рік їй також надано не було. Зазначені дії по відношенню до неї вважає неправомірними та такими, що принижуючими її гідність та призводять до душевних страждань, тому просить стягнути з ОСББ «Затишок» заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Співвідповідачами у справі подано письмові заперечення на позов, які зводяться до того, що 12.02.2014 року ОСББ «Затишок» виконано рішення Новоград-Волинського міськрайсуду від 22.01.2014 року та надано [PERSON] для ознайомлення протоколи загальних зборів ОСББ «Затишок» за період з 2008 року по 2013 рік. 14.02.2014 року надійшла заява [PERSON] про надання їй для ознайомлення протоколи зборів за січень 2014 року. Дані протоколи були наданій останній для ознайомлення, але [PERSON] відмовилась з ними ознайомлюватись, про що зазначила письмово. Вважають вимоги позивача про стягнення з ОСББ «Затишок» моральної шкоди безпідставною, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння такої шкоди шляхом приниження її гідності, не зазначено характер та обсяг страждань, яких моральних чи фізичних страждань вона зазнала, з яких міркувань позивач визначила розмір моральної шкоди та доказів, якими це підтверджується. На підставі викладеного просять в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що дії відповідачів щодо відмови надавати їй можливість знайомитись з документами, на які вона має право як член об'єднання, та змушування постійно принижуватись, звертаючись з письмовими заявами про надання таких документів, вона розцінює як приниження її гідності та вважає неправомірними. Розмір моральної шкоди оцінювала, виходячи з власного внутрішнього переконання, оскільки вона є особою поважного віку і часті візити до ОСББ потребують чимало фізичних зусиль та призводять до душевних страждань. Представник позивача зазначив, що відповідачами неодноразово грубо порушувались вимоги Законів України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян» та ін. Своїми діями щодо відмови надати зазначені у позові документи, співвідповідачі демонструють неповагу до гідності позивачки та неправомірну поведінку щодо виконання рішень суду. Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі. Представник відповідача об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Затишок» Філімончук Г.М. в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Стверджував, що на усі звернення гр. [PERSON] посадовими особами об'єднання було надано мотивовані відповіді (копії додаються), рішення суду були виконані і відповідачі не чинили жодних перешкод у доступу позивача до зазначених у позовній заяві документів та наданні їй необхідної інформації. Пояснив, що відповідачі не визнавали, що позивачка є членом ОСББ «Затишок», однак після набрання рішенням суду від 22.01.2014 року, яким встановлено факт, що позивач є членом ОСББ «Затишок», їй було забезпечено усі права, якими користуються члени об'єднання. Станом на день розгляду даної справи, відповідачі визнають, що позивачка є членом ОСББ «Затишок» і користується усіма належними їй правами. Зазначив, що жодних доказів на підтвердження наведених у позові доводів позивачка не надала, як і не надала доказів заподіяння їй моральної шкоди саме на запитувану нею суму, а тому підстави для задоволення її позовних вимог відсутні. Співвідповідачі - голова правління ОСББ «Затишок» Поповська Н.І. та голова правління Новоград-Волинської міської АОСББ «Вікторія» Лавренчук К.Д., в судовому засіданні стверджували, що жодних прав та законних інтересів позивача не порушували та дій, які б принижували її гідність не вчиняли. Рішення суду ними виконуються. Просили відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача та її представника, представника відповідача та співвідповідачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до статуту Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків по вул. Пушкіна 9, 11; вул. Свердлова 10; «Затишок», затвердженого загальними зборами об'єднання - протокол №1 від 28.05.2008 року, ОСББ «Затишок» створено власниками вказаних багатоквартирних будинків, воно є юридичною особою та неприбутковою організацією, у своїй діяльності керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЦК, ЖК, ЗК України, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (а.с.21-24). На засіданні правління ОСББ «Затишок» 26.06.2008 року обрано Головою правління Поповську Н.І., що зафіксовано протоколом № 3 від 26.06.2008 року (а.с.39). Відповідно до статуту Новоград-Волинської міської Асоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків «Вікторія», затвердженого від 17.08.2008 року, Новоград-Волинська міська АОСББ «Вікторія» є самостійною неприбутковою організацією, яка створена об'єднаннями, сере яких і ОСББ «Затишок» («Затишок+»), для представлення їх спільних інтересів та діє на підставі статутів цих об'єднань та цього Статуту. Головою Новоград-Волинської міської АОСББ «Вікторія» є Лавренчук К.Д. (а.с.61-65,66). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2013 року (а.с.84-85) та ухвалою суду від 25.12.2013 року у цивільній справі № 285/2296/13-ц за позовом [PERSON] до ОСББ «Затишок» встановлено, що [PERSON] являється членом ОСББ «Затишок» на підставі відомостей протоколу №1 установчих зборів від 28 травня 2008 року (а.с.71). 09 вересня 2013 року позивач [PERSON] зверталась з письмовим запитом до голови правління ОСББ «Затишок» з проханням надати копію протоколу членів ОСББ «Затишок» про обрання діючого на даний час правління об'єднання (а.с.28). На зазначений запит Голова правління НВМАОСББ «Вікторія» Лавренчук К.Д. надала відповідь, згідно якої позивачу відмовлено в задоволенні її заяви, оскільки [PERSON] не являється членом об'єднання (а.с.29). 25 вересня 2013 року та 19 грудня 2013 року позивач [PERSON] зверталась з заявами до голови правління ОСББ «Затишок» з проханням надати для ознайомлення протоколи загальних зборів членів ОСББ «Затишок» за 2008-2012 роки та звіти за 2012 рік, акти ревізійної комісії, копії фінансових документів та ін. (а.с. 30, 32). Головою правління ОСББ «Затишок» Поповською Н.І. на звернення [PERSON] надано відповіді, згідно яких останній відмовлено в задоволенні її заяв, оскільки остання не являється членом об'єднання (а.с. 31,33). 22 січня 2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення у цивільній справі № 285/5643/13-ц за позовом [PERSON] до ОСББ «Затишок+», яким визнано дії ОСББ «Затишок+» щодо ненадання [PERSON] для ознайомлення протоколів засідання загальних зборів за період з 2008 року по 2013 рік - неправомірним та зобов'язано ОСББ «Затишок» надати [PERSON] для ознайомлення протоколи загальних зборів за період з 2008 року по 2013 рік (а.с.52). Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] з 28 травня 2008 року набула статусу члена ОСББ «Затишок» і являється членом цього об'єднання, а тому вона має права, визначені ст. 14 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», у зв'язку з чим дії відповідача щодо ненадання їй можливості з протоколами загальних зборів є неправомірними (а.с.52 на звороті). 12 лютого 2014 року [PERSON] ознайомилась з протоколами зборів ОСББ «Затишок» за період 2008-2013 р.р., що підтверджується таблицею ознайомлення (а.с.54). 14 лютого 2014 року [PERSON] звернулась з заявою до ОСББ «Затишок» про надання для ознайомлення протоколу загальних зборів за січень 2014 року (а.с.53). Відповідно до таблиці ознайомлення гр. [PERSON] з протоколами ОСББ ОСББ «Затишок+» за 2014 рік, 28.02.2014 року позивач ознайомилась з протоколом №4, з протоколом №3 ознайомлюватись відмовилась з підстав, викладених нею власноручно у таблиці (а.с.55). Дані обставини підтверджуються наданими сторонами та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією посвідчення позивача № 183461 (а.с.3), копією статут ОСББ «Затишок» (а.с.21-24), копіями заяв позивача від 14.02.2014 року, 09.09.2013 року, 25.09.2013 року (а.с.26,28,30), копіями відповідей на заяви ОСББ «Затишок» (а.с.27, 29, 31), копією запиту на публічну інформацію від 19.12.2013 року (а.с.32), копією відповіді ОСББ «Затишок» від 23.12.2013 року (а.с.33), копією протоколу №3 від 26.06.2008 року (а.с.39), копією рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.01.2014 року у справі № 285/5643/13-ц (а.с.52), копією таблиці ознайомлення від 12.02.2014 року та 28.02.2014 року (а.с.54,55), копією статуту Новоград-Волинської міської АОСББ «Вікторія» (а.с.61-66), копією Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2013 року (а.с.84-85) та ухвали суду від 25.12.2013 року у цивільній справі № 285/2296/13-ц за позовом [PERSON] до ОСББ «Затишок» (а.с.71). Конституція та цивільне законодавство України визнають честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими (ст.ст. 3, 28 Конституції, ст. 297 ЦК України). Однак, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Як роз'яснено у п. 4. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. Відповідно до статті 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У зв'язку з цим статтею 55 Конституції України та ч. 3 ст. 297 ЦК України визначено, що фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист її гідності і честі. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв'язку з порушенням прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у ст. 1167 ЦК України, за змістом ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, між сторонами існують неприязні стосунки, причиною яких є відсутність узгодженості діяльності ОСББ та відсутність взаємопорозуміння між керівництвом та членами вказаного об'єднання. Однак, з огляду на встановлені судом обставини, в тому числі і взаємовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту порушенням відповідачами права на повагу до її гідності. Суд під час розгляду справи неодноразово роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки та сприяв здійсненню їхніх прав, чим позивач не скористалася та наполягала, що докази неправомірності дій відповідачів щодо неї знаходяться в матеріалах справи, а інших доказів, в тому числі, які б підтверджували посягання відповідачів на її гідність і заподіяння у зв'язку з цим моральних, душевних та фізичних страждань, в тому числі доказів про її стан здоров'я - у неї немає. В порушення процесуальних норм права, позивач, не надала суду доказів на підтвердження своєї позиції, що мали місце факти неповаги до її гідності з боку відповідачів, внаслідок яких їй була заподіяна моральна шкода. За таких обставин, суд вважає не доведеним, що у діях відповідачів мали місце факти неповаги до гідності позивача, внаслідок яких їй була заподіяна моральна шкода. Разом з цим, 22 січня 2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення у цивільній справі № 285/5643/13-ц за позовом [PERSON] до ОСББ «Затишок+», яким визнано дії ОСББ «Затишок+» щодо ненадання [PERSON] для ознайомлення протоколів засідання загальних зборів за період з 2008 року по 2013 рік - неправомірним та зобов'язано ОСББ «Затишок» надати [PERSON] для ознайомлення протоколи загальних зборів за період з 2008 року по 2013 рік (а.с.52). Що дає визначені у ст. 1167 ЦК України підстави для відповідальності відповідача ОСББ «Затишок» за моральну шкоду, завдану [PERSON] неправомірними діями відповідача, зазначеними у вказаному рішенні суду від 22.01.2014 року. Однак, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту - стягнення моральної (немайнової) шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивач в силу ст. 10 ЦПК України була зобов'язана довести як правову, так і фактичну підставу своїх вимог, зокрема: наявність втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань та з яких міркувань вона виходила при визначенні грошового розміру такої шкоди саме на суму 3000,00 грн. та якими доказами це підтверджується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доводи позивача про наявність порушень її фізичного, душевного, психічного стану та погіршення загального стану здоров'я внаслідок вищезазначених неправомірних дій відповідача не знайшли свого документального підтвердження, як і залишились не підтвердженими будь-якими доказами характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо). А тому, суд позбавлений можливості врахувати стан здоров'я позивачки, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди виходити із засад розумності, добросовісності, виваженості, справедливості та співмірності розміру грошового відшкодування із заподіяною шкодою, як цього вимагають вищенаведені норми чинного законодавства України. Отже, зважаючи на норми ст. 11 ЦК України про виникнення прав і обов'язків із дій осіб, ст. 13 ЦК України про межі здійснення цивільних прав, ст. 15 ЦК України щодо захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та ст. 16 ЦК України щодо визначення способів захисту прав та інтересів судом - заявлені позовні вимоги про захист гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 3000,00 гривень у даному випадку не підлягають до задоволення, оскільки для захисту права таким способом позивачем повинні дотримуватись спеціальні норми і передбачені ними вимоги щодо обраного нею способу захисту свого особистого немайнового права, а тому, враховуючи, що зробити висновок щодо обґрунтованості позовних вимог про відшкодування моральної шкоди саме в тому розмірі, який зазначає позивачка не вбачається можливим, - в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed