Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом, в якому просить встановити розмір часток співвласників у майні, що є спільною сумісною власністю, визначивши що позивачу та відповідачам належить по 1/5 частки, а також померлому [PERSON] за життя належала 1/5 частки квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на неможливість отримання свідоцтва про спадщину у зв`язку із невизначеністю частки у майні, зокрема яка належала померлому. Ухвалою судді від 02 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, скористалася правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, просять проводити розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідачі подали до суду заяви, в яких позов визнають. У зв`язку із неявкою у підготовче судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження (ч.3 ст.200 ЦПК України). Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 01 лютого 2000 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з державного реєстру іпотек відсутні. Відповідно до довідки № 1/171 від 27 січня 2021 року, виданої ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Один із співвласників [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23 липня 2020 року Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)). До Спадкового реєстру внесено реєстрацій запис щодо заведення спадкової справи відносно спадкодавця [PERSON] за № 1/2021 у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст.372 ЦК України). Як вбачається із ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За вимогами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). При розгляді справи встановлено, що спірна квартира на праві спільної сумісної власності належить 5 співвласникам. Факт існування домовленості між співвласниками про відступлення від засад рівності у праві спільної сумісної власності, наявність інших істотних обставин, які б впливали на збільшення/зменшення часток відсутні. Указане визнається всіма учасниками справи, а тому у порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. З урахуванням презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності суд дійшов висновку про належність кожному співвласнику по 1/5 частини квартири, що ґрунтується на засадах рівності і жодним чином не обмежує права одних співвласників за рахунок інших. Також, слід встановити частку померлого на день смерті у праві спільної сумісної власності. З урахуванням визнання відповідачами позовних вимог, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов переконання про задоволення позову, визначивши за сторонами та за [PERSON] на день смерті по 1/5 частки спірної квартири. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн Враховуючи наведене, а також що розгляд даної справи по суті не здійснювався, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 гривень. Також, у порядку ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 151,33 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved