Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 08 квітня 2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У квітні 2014 року відповідач забрала доньку, всі документи і поїхала. ЇЇ фактичне місце проживання чи перебування позивачу на даний час не відоме. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] 01 червня 2017 року ухвалою суду по справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву від 26 лютого 2018 року, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, термін для примирення не потрібен. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення про виклик до суду через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінки Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Сторони перебувають у шлюбі з 08 квітня 2009 року, про що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 516540, видане виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 351097, видане виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 30. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Більше трьох років сторони спільно не проживають, сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, оскільки у 2014 році відповідач разом з дочкою поїхали, куди саме, позивачу не відомо. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетний засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованим і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, оскільки суперечить їхнім інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору.

Outcome: approved