Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, представник позивача свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.1987 року між [PERSON], [INFO], який народився у с. Прелесне Словянського району Донецької області, та позивачем було зареєстровано шлюб, про що Прелеснянською сільською радою Словянського району Донецької області було складено відповідний актовий запис за №2. Під час даного шлюбу у подружжя народились діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. За час шлюбу подружжям було набуто наступне майно: квартира загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS], придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстровий номер 1-7660). Право власності на дану квартиру за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2005 року було зареєстровано Краматорським міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] 28.07.2005 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 6658769) та у реєстровій книзі 74; номер запису 19864-П. За умовами вказаного договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2005 року (розділ 2), продаж квартири вчиняється за 22970,00 грн., які Покупець зобовязується сплатити до 30.08.2005 року. Оскільки у подружжя були відсутні власні кошти для придбання квартири, 23.08.2005 року між [PERSON] та Приватбанком було укладено Кредитний договір №КТН3GК02190059, за умовами якого (пункт 1.1): «…Банк обязуется предоставить «Заемщику» кредитные средства путем выдачи наличных через кассу на срок по 20 августа 2020г. включительно, в виде невозобновляемой линии в размере 26070 грн., далее «Кредит» на следующие цели: на приобретение двухкомнатной квартиры по адресу г. Краматорск, ул. Сакко и [PERSON][ADDRESS] в сумме 22970,00 грн. и на оплату страховых платежей по страхованию недвижимости в сумме 1378,00 грн., на оплату страховых платежей по личному страхованию 1722,00 грн., с уплатой за пользование Кредитом процентов в размере 1,75% в месяц на сумму остатка задолженности по Кредиту и комиссии за расчетно-кассовое обслуживание в размере 0,16% от суммы выданного кредита в момент предоставления кредита/ежемесячно в Период уплаты…Периодом уплаты считать период с «15» по «20» число каждого месяца. Погашение задолженности по этому договору (за исключением комиссии, которая выплачивается в момент предоставления кредита) осуществляется в следующем порядке: Ежемесячно в Период уплаты Заемщик должен предоставлять Банку денежные средства (ежемесячный платеж) в сумме 462,26 грн. для погашения задолженности по Кредитному договору, которая состоит из задолженности по кредиту, процентам, комиссии…». За умовами даного Кредитного договору №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, Приватбанк надав позивачу грошові кошти у кредит на придбання квартири за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1, які 03.09.2005 року були передані Покупцем [PERSON] Продавцям вказаної квартири [PERSON] та [PERSON]. З метою забезпечення зобовязань за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, між позивальником [PERSON] та Приватбанком 23.08.2005 року було укладено відповідний Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 4276), за умовами якого квартира за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1 була передана Іпотекодавцем [PERSON] Іпотекодержателю Приватбанк. В подальшому, заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2010 року по справі №2-3417/2010, що набрало законної сили 22.06.2010 року, було розірвано шлюб між подружжям. Таким чином, шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинився 22.06.2010 року. Зобовязання за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року щомісячно виконувались позивачем як під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], так і після розірвання цього шлюбу. Останній платіж за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року у розмірі 2477,96 грн. було сплачено [PERSON] 23.12.2016 року, після чого всі зобовязання за даним Кредитним договором були виконані у повному обсязі. При цьому, загальний розмір сплачених за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року грошових коштів склав 73849,76 грн., з яких: під час шлюбу між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було сплачено 31048,98 грн. (42/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми); після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] особисто було сплачено власними коштами 42800,78 грн. (58/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми). Оскільки до повного виконання зобовязань за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року квартира за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1 знаходилась в іпотеці, тому власники цієї квартири [PERSON] [PERSON] не мали можливості вільно розпоряджатись цією квартирою. За цих обставин, лише після повного виконання зобовязань за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року (договором, укладеним [PERSON] в інтересах сім'ї, оскільки кошти та майно, одержані за цим договором, були використані в інтересах сім'ї), у власників вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] виникло право вільно розпоряджатись цією квартирою (внаслідок припинення іпотеки), тобто даними особами було набуто у повному обсязі право власності на вищезазначену квартиру. Отже у придбання вищезазначеної квартири були вкладені грошові кошти у загальному розмірі 73849,76 грн., з яких: 31048,98 грн. було сплачено подружжям [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу (42/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми); 42800,78 грн. було сплачено особисто [PERSON] власними коштами після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (58/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми). Таким чином, оскільки під час зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] шлюбу даним подружжям у придбання спірної квартири були вкладені кошти 31048,98 грн., що становить 42/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми, тому частка у даній квартирі, що належить подружжю [PERSON] та [PERSON] становить 42/100. Крім того, оскільки після розірвання шлюбу між подружжям особисто [PERSON] у придбання спірної квартири були вкладені власні кошти 42800,78 грн., тому частка у даній квартирі, що належить на праві особистої приватної власності [PERSON] становить 58/100. У теперішній час [PERSON] та [PERSON] не можуть домовитися про порядок поділу майна набутого за час шлюбу, в звязку з чим [PERSON] змушена звертатися до суду з даним позовом. В теперішній час [PERSON] бажає при поділі спільного майна подружжя (42/100 часток квартири за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1) залишити майно у спільній частковій власності, визначивши при цьому частки кожного із співвласників у розмірі по 21/100. Після розірвання шлюбу і до теперішнього часу [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично постійно мешкають за іншою адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тимирязєва, 6. В той же час [PERSON] після розірвання шлюбу і по теперішній час зареєстрований та фактично постійно проживає за адресою: [INFO] і [PERSON][ADDRESS]. Просить визнати за [PERSON], право особистої приватної власності на 58/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]. Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], та [PERSON], 42/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]. Поділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], наступним чином: визнати за [PERSON], право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]. Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], документально підтверджені судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявився з невідомої суду причини, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином судовими повістками направленими рекомендованою поштою з повідомленням, про що свідчать повернуть конверти «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин судом на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України прийнято рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені до них правовідносини. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони 25 квітня 1987 року уклали шлюб, дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу IV-НО №440881, що видано 25.04.1987 року Прелеснянською сільською радою Словянського району Донецької області (а.с.6). Від шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження VII-НО №271863, що видано 31.08.1987 року Прелеснянською сільською радою Словянського району Донецької області; та свідоцтва про народження І-НО №270172, що видано 02.03.1994 року відділом ЗАГС у м. Краматорську Донецької області (а.с.7-8). Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2010 року по справі №2-3417/2010, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Судом беззаперечно встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 22.06.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстровий номер 1-7660), подружжям була придбана квартира загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.4 ст.64 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до Кредитного договору №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, Приватбанк надав [PERSON] грошові кошти у кредит на придбання квартири за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1, які 03.09.2005 року були передані Покупцем [PERSON] Продавцям вказаної квартири [PERSON] та [PERSON]. З метою забезпечення зобовязань за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року, між позивальником [PERSON] та Приватбанком 23.08.2005 року було укладено відповідний Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 4276), за умовами якого квартира за адресою: м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON], 16/1 була передана Іпотекодавцем [PERSON] Іпотекодержателю Приватбанк. (а.с.30-43). Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено в п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 07.12.2016 у справі № 6-1568цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-2333цс15, від 16.12.2015 у справі № 6-2641цс15, від 07.09.2016 у справі № 6-801цс16. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно з ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що останній платіж за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року у розмірі 2477,96 грн. було сплачено [PERSON] 23.12.2016 року, після чого всі зобовязання за даним Кредитним договором були виконані у повному обсязі. При цьому, загальний розмір сплачених за Кредитним договором №КТН3GК02190059 від 23.08.2005 року грошових коштів склав 73849,76 грн., з яких: під час шлюбу між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було сплачено 31048,98 грн. (42/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми); після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] особисто було сплачено власними коштами 42800,78 грн. (58/100 часток від загальної сплаченої за кредитним договором суми). З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна квартира придбана (набута) сторонами в період перебування у шлюбі, доводи позивача підтверджуються матеріалами справи та встановленими обставинами справи, а тому, позивач обґрунтовано зазначив, що спірна квартира придбана за більшість вкладених її особистих коштів. Таким чином, після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], позивачем особисто у придбання спірної квартири були вкладені власні кошти 42800,78 грн., тому частка у даній квартирі, що належить на праві особистої приватної власності [PERSON] становить 58/100. Аналізуючи норми права чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме визнати за позивачем право особистої приватної власності на 58/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS], визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 42/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]., визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]; визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право особистої приватної власності на 21/100 часток квартири загальною площею 50,5 кв.м, у т.ч. житловою площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сакко і [PERSON][ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved