Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 06.10.2017 року просила наступне: - визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO]; - визнати за [PERSON] право на спадкове майно, а саме на 1/3 частину спадкового майна [PERSON]. В обґрунтування позову посилалась на те, що з березня 2009 року позивач з [PERSON] проживали разом, однак шлюб не зареєстрували. 15.11.2011 р. народилась дочка [PERSON] У свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком не вказаний 11.01.2016 р. [PERSON]В помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Встановлення факту батьківства необхідно для оформлення пенсії дитині та оформлення спадкових прав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Раніше брала участь у судових засіданнях особисто та через представника, позов не визнала, давала пояснення по суті позовних вимог. 30.08.2016 року подала письмові заперечення проти позову, в яких заперечувала близькі стосунки позивача з [PERSON], посилалась на безпідставність вимоги щодо визнання права на спадкове майно, заявила клопотання про призначення судово-медичної генетичної експертизи (а.с. 25-28) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно свідоцтва про народження дитини від 06.12.2011 р. батьками [PERSON] вказані [PERSON], [PERSON]. (а.с. 4) Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження містить інформацію про те, що відомості про батька [PERSON], [INFO], внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5) Відповідно до довідки № 27 від 08.06.2016 р. дитина відвідує дитячий заклад «Сонечко», батько [PERSON] приймав активну участі у вихованні дитині, забирав її, відвідував батьківські збори. (а.с. 7) Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 278619 від 12.01.2016 р. [PERSON] помер 12.01.2016 р. (а.с. 8) Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON] від 24.06.2016 р. [PERSON] розяснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], необхідно звернутись до суду для встановлення батьківства.(а.с. 10) Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, при чому підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно висновку експерта № 144 від 11.08.2017 р. встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], з вірогідністю 99,99%. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,\~\~об'єктивному\~\~та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок експерта не викликає сумнівів і приймається судом. Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] Суд визнає необґрунтованими заперечення відповідача про те, що вимога про встановлення батьківства не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а вона не може бути відповідачем в даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234, ЦПК України). Разом з тим, частиною 4 статті 256 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Таким чином, у порядку окремого провадження суд може встановлювати лише безспірні факти. За наявності спору про право, факти можуть бути доведені лише в порядку позовного провадження. З позовної заяви та заперечень відповідача вбачається спір про факт батьківства, що повязаний зі спором про право на спадкування. На запит суду приватним нотаріусом [PERSON] надано копію матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON], який помер 11.01.2016 року. З них вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулась позивач (в інтересах неповнолітньої [PERSON]М.) та відповідач. Батько спадкодавця [PERSON] подав заяву про відмову від належної йому частини спадщини на користь дружини [PERSON] (відповідач). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] Враховуючи предмет позову, слід дійти висновку, що саме вона є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України позивач в строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою в інтересах своєї дитини про прийняття спадщини. Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4,14, 4.15, п. 4 гл. 10 розділ 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7, розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що єдиною перешкодою для оформлення спадкових прав неповнолітньої [PERSON] була відсутність доказів родинного звязку зі спадкоємцем. Встановлення рішенням суду в даній справі факту батьківства є підставою для реалізації спадкових прав. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно. При подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 грн., та судову експертизу в розмірі 3310,35 грн., що підтверджується квитанціями. В порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 3861 грн. 55 коп.

Outcome: partial