Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 23.01.2019, уточнивши який просила суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій проживає разом з донькою та батьком. В березні 2018 року на прохання знайомого [PERSON], який потребував зареєстрованого місця проживання у зв'язку з працевлаштуванням, зареєструвала його місце проживання у вказаній квартирі на строк не більше двох місяців, про що між ними існувала домовленість. Відповідач з моменту реєстрації у вказаній квартирі не проживав, речей своїх в ній не зберігав. На даний час відповідач з реєстрації не знявся, зв'язок з ним втрачено, місце його проживання їй не відомо. Вказане порушує право позивача реалізувати своє право власності. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо порядку користування вказаним житловим приміщенням. Позивач до суду не з'явилася, але від її представника через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги позивач підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 51). Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 15), до суду повторно не з'явився (а.с. 26, 50, 56), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву не подано. Третя особа Красівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, участь свого представника в судове засідання не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 48). Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 30). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] та її батьку [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2001 виданого Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2001 та копією договору про поділ спадкового майна від 29.01.2001 (а.с. 11-12), реєстраційним посвідченням Криворізького БТІ (а.с. 13). З вище вказаних документів слідує, що на підставі рішення Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 12 від 28.02.2012, змінено номер будинку позивача з [ADDRESS] (а.с. 12-13 зворот). Відповідно до постанови ВР України від 17.03.2016 № 1037-VIII с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області перейменовано на с. Красівське. Згідно довідки Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.12.2018 за № 2412 та акту від 22.01.2019, у квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає з дня реєстрації (а.с. 15-16). Як вказувала позивач, та не спростовано відповідачем, його реєстрація в квартирі позивача була проведена за її згоди, на умовах тимчасової реєстрації, лише з метою забезпечення працевлаштування відповідача. Відповідач не є членом сім`ї позивача, у вказаній квартирі жодного дня не проживав, при цьому жодних перешкод йому не чинилося, будь-яких домовленостей між ним та позивачем щодо подальшої реєстрації місця проживання у квартирі не укладалося, однак відповідач добровільно з реєстрації не знявся, про що вказувала позивач та не заперечив відповідач. Факт реєстрації [PERSON] у квартирі позивача, порушує її право власності, оскільки вона як власник квартири змушена сплачувати комунальні платежі нараховані на [PERSON], що є для них надмірним матеріальним тягарем. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно серед інших, є право користування чужим майном (сервітут). Згідно зі ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду та відповідно до ст. 406 ЦК України може припинятися у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач, який зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, не є членом сім`ї позивача, не проживає у житловому приміщенні належному позивачеві та жодного дня в ньому не проживав, доказів протилежного суду не надано, підстава для його проживання у квартирі позивача відпала, у зв'язку з закінченням обумовленого між сторонами строку реєстрації місця проживання у даній квартирі та небажанням позивача його продовжувати, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки за подання позову до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн., рішенням суду позовні вимоги задоволено, тому

Outcome: approved