Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», 14 березня 2019 року була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України. Із червня 2018 року утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати, в день звільнення заробітна плата виплачена не була, розрахунок при звільненні не проведено. В листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення із ПАТ «Сумське НВО» заборгованості з заробітної плати за період з червня 2018 року по жовтень 2018 року включно, на загальну суму 21906 грн. 43 коп. Рішенням суду позовну вимогу по справі №592/15513/18 про стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 21906 гри. 43 коп. задоволено. Але позивач продовжувала працювати на підприємстві, а працедавець продовжував не виконувати своїх договірних обов`язків не сплачуючи заробітної плати. із 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати, в день звільнення заробітна плата виплачена не була, розрахунок при звільненні не проведено. Загальна суми заборгованості з виплати заробітної плати (відповідно до наданого розрахункового листка) з 2018 року по березень 2019року включно становить 47210 грн. 97 коп. Отже суми заборгованості з виплати заробітної плати за період з листопада 2018 року по березень 2019року становить: 47210 грн. 97 коп. - 21906 грн. 43 коп. = 25304 грн. 54 коп. Таким чином сума заборгованості з виплати заробітної плати, на день звільнення становить 25304 грн. 54 коп. Відповідно до статті 43 Конституції України кожна особа мас право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду. за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. ...Про нараховані суми належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. ЇЇ середньоденна заробітна плата становить 340,00грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 25304 грн. 54 коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня постановлення судового рішення виходячи з того, що середньоденна заробітна плата позивача становить 340,00грн. 16.07.2019 року від відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство повідомило, що позивач врахував до основної суми заборгованості лікарняні за 2-гу половину січня 2019 р., що сплачуються за рахунок коштів ФСС у розмірі 243.00 грн. та були сплачені в квітні, про що свідчить відомість перерахування лікарняних від 04.04.2019р. Також до основної суми заборгованості необґрунтовано враховані лікарняні за 2-гу половину лютого 2019 р., що сплачуються за рахунок коштів ФСС у розмірі 112.00 грн. та були сплачені в травні, про що свідчить відомість перерахування лікарняних від 10.05.2019р. При ухваленні рішення у даній справі просили врахувати вищезазначені заперечення Товариства та просили розгляд справи здійснити без участі представника Товариства. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 46855,97 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості до дня постановлення судового рішення, виходячи з середньоденної заробітної плати 340 грн. Просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 14.03.2019 року позивач звільнилася з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.8). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа (а.с.9), заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 47210грн. 97коп., також з вказаної суми підлягають відрахуванню суми лікарняних - 243грн. та 112грн. Суд погоджується з запереченнями зазначеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, що в розрахунковому листі заборгованості наданим позивачем враховано до основної суми заборгованості лікарняні за 2-гу половину січня 2019 р., що сплачуються за рахунок коштів ФСС у розмірі 243.00 грн. та були сплачені в квітні, про що свідчить відомість перерахування лікарняних від 04.04.2019р. та до основної суми заборгованості необґрунтовано враховані лікарняні за 2-гу половину лютого 2019 р., що сплачуються за рахунок коштів ФСС у розмірі 112.00 грн. та були сплачені в травні, про що свідчить відомість перерахування лікарняних від 10.05.2019р. Позивач заявила вимогу про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 25304грн.54коп. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання було призначено у справі на 25.07.2019 року. 19.09.2019 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог і стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 46855,97грн. Отже, позивач мала право подати заяву про збільшення позовних вимог в строк до 25.07.2019 року. З викладених підстав, у зв`язку з порушенням строку на подання заяви про збільшення позовних вимог, судом не розглядається заява про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 46855,97грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 25304 грн. 54 коп. Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до Наказу №81 від 16 квітня 2019 року в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 01.07.2019 року відмінено дію наказу АТ №75 від 21.03.2014 року «Про встановлення режиму неповного робочого тижня». Середньоденна заробітна плата позивача становить 340,00грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 15.03.2019 року по 19.09.2019 року становить 99 робочих днів: березень- 6, квітень - 12, травень- 12, червень - 11, липень - 23, серпень -21, вересень - 14, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 33660 грн. (340 х99 =33660). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 25304грн. 54коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 33660 грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 768,40грн. судового збору.

Outcome: partial