Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, на свою користь, на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, до повноліття сина [PERSON], тобто до 17 березня 2026 року, а потім починаючи з 17 березня 2026 року в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дочки [PERSON], тобто до 01 червня 2029 року, також стягнення з відповідача понесених судових витрат. Підставою звернення до суду стало те, що відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини та не надає їй матеріальної допомоги, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та порушеного права її неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач та відповідач не зявились. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог, просить справу розглянути без її участі (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання заявлених вимог, просить справу розглянути без його участі (а.с. 25). Неявка в судове засідання, належним чином повідомленого позивача, від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, взявши до уваги заяву позивача про слухання справи без її участі та підтримання нею позовних вимог, заяву відповідача про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутність, вивчивши матеріали справи, встановив, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до сімейних правовідносин у сфері обовязку матері, батька утримувати дитину та його виконання. Відповідно до норм ст. 180 СК України:- батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись на дитину, визначається судом. У відповідності з ч. 1 ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З свідоцтв про народження: серії I-ОЛ № 054895 від 24 березня 2008 року [PERSON] та серії I-ОЛ № 112868 від 07 червня 2011 [PERSON] видно, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 7). З довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області № 6204 від 09 грудня 2015 року видно, що року [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні [PERSON] (а.с. 12). Таким чином в суді було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], матеріальної допомоги дитині, не надає, вихованням дітей не займається, позивач заявив законні вимоги про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей до досягнення ними відповідного віку, а тому суд доходить висновку, що вимоги позивача базуються на законі, і підлягають повному задоволенню. У відповідності зі ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави, необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved