Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, у якому просить визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію, порушує особисті немайнові права інформацію, поширену [PERSON] - [INFO] на її особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (facebook.com) відносно [PERSON] , а саме: «умисно скоїла наїзд на її батька - [PERSON] і є винною в цьому», «дає хабарі працівникам поліції і вони затягують досудове розслідування, сприяють їй уникнути кримінальної відповідальності», «є твар`ю» та стягнути з [PERSON] на її користь 1 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04.03.2019 року з численних телефонних дзвінків, як від знайомих так і від сторонніх осіб, їй стало відомо про те, що [PERSON] , на її особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (facebook.com) відносно неї, [PERSON] , поширила недостовірну інформацію, наступного змісту: «умисно скоїла наїзд на її батька - [PERSON] і є винною в цьому», «дає хабарі працівникам поліції і вони затягують досудове розслідування, сприяють їй уникнути кримінальної відповідальності», «є твар`ю». Просила всіх людей зробити «репост» із даною інформацією у всій соціальній мережі Інтернет. Вказала, що в даній публікації відповідач ображає її людську гідність, до публікації, без дозволу слідчого, долучає фотознімки наявні в матеріалах кримінального провадження (порушеного за фактом ДТП), її особистий фотознімок, підкріпила відео файл, який визнано постановою слідчого речовим доказом. При цьому, відповідач завдала їй моральної шкоди, так як обізвала її та зазначила, що саме вона умисно скоїла злочин та є винною, незважаючи на те, що обвинувальний вирок, який набрав законної сили відсутній, проігнорувавши ст.62 Конституції України. Недостовірна інформація, розповсюджена відповідачем стала доступною не тільки її знайомим, а й широкому колу громадськості, вона піддалась осудженню, глузуванню, у зв`язку з чим перенесла глибокий морально-психологічний стрес, внаслідок чого змушена була звертатися до лікаря за медичною допомогою. Озвучена в публікації відповідача інформація, яка була поширена серед невизначеної кількості людей, ображає її ділову репутацію, оскільки містить чітке посилання на роботу ріелтором. Вважає, що дане звернення відповідача до інших користувачів було скеровано з метою принизити ділову репутацію та нанести шкоду особистим її немайновим правам. Порушення відповідачем її прав завдало й душевних страждань, оскільки вона постійно знаходилась в пригніченому стані, втратила спокій, її самопочуття та психологічний стан погіршився, стала роздратованою, замкнулася в собі, а відповідно, це погіршило відносини з оточуючими її людьми, близькими та рідними. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представники: [PERSON] , [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві і просили його задовольнити. При цьому, позивач доповнила, що[PERSON] продовжує й досі принижувати її, як людину і погрожувати. Поширена відповідачем інформація є недостовірною, принижує її честь та гідність, оскільки була поширена необмеженому колу осіб, які є користувачами соціальної мережі, в якій вона була розміщена, що завдало їй моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, доводів позивача не оспорила та доказів на їх спростування до суду не подала, хоча мала таку можливість, оскільки судовий розгляд призначався неодноразово (7 судових засідань), була присутня в судовому засідання та була наділена юридичною допомогою про, що свідчить заява адвоката Ертуса С.В. щодо відкладення судового засідання. Свідок [PERSON] (сторони позивача) свідчила про те, що [INFO] в соціальній мережі «Фейсбук»вона побачила, що з особистої сторінки [PERSON] відносно [PERSON] була поширила інформація про те, що вона навмисно скоїла наїзд на батька [PERSON] , протягнула його, не надала допомоги і є винною в цьому, дає хабарі працівникам поліції, «є твар`ю». До публікації прикріпила фото [PERSON] , її автомобіля та відео файл. Про ці обставини вона одразу в телефонному режимі повідомила [PERSON] , яка дуже важко сприйняла вказану інформацію, хвилювалась та тривалий час перебувала у пригніченому стані. Вислухавши пояснення позивача та її представників, свідка та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи - право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до положень статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим, ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до вимог ст.ст.275,297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію та у такий же спосіб, у який вона була поширена.Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Предметом доказування в даному спорі є: по-перше, факт поширення відповідачем негативної інформації, по-друге, недостовірність поширеної відповідачем інформації. Честь - це суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини, гідність - це самооцінка людиною своїх моральних і духовних якостей, ділова репутація - це набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, зокрема, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею ст.1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Зазначена позивачем інформація була розміщена відповідачем на її особистій веб-сторінці в соціальній мережі, тому саме вона є належним відповідачем за даним позовом, оскільки власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, як такий, що створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації, буде належним відповідачем лише за умови, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним. Відповідачем не заперечено, що саме нею та її веб-сторінці в соціальній мережі було розміщено зазначену позивачем інформацію та зазначеного нею змісту, достовірність такої інформації не доведено. Інформація, яку оспорює позивач, є фактичними, а не оціночними, твердженнями, оскільки містить фактичні дані, істинність яких може бути перевірена, тому суд прийшов до висновку, що факт поширення такої інформації відповідачем знайшов своє об`єктивне підтвердження. Відповідач, розмістивши на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» вказану позивачем інформацію, довела її до відома більше ніж однієї особи, що вважається поширенням інформації в контексті ч.1 ст.277 ЦК України. Відповідно до положень ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно ч.4 ст.296 ЦК України ім`я фізичної особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації, не доведеність її достовірності, суд дійшов висновку, що така інформація є недостовірною, негативною, такою, що принижує та порочить честь позивача в очах оточуючих - громадськості, читачів соціальних мереж. Дана інформація створює у оточуючих викривлене уявлення про позивача, як людину. З огляду на те, що дії відповідача були неправомірними і такими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що розповсюдженням відповідачем негативної недостовірної інформації відносно позивача була принижена її честь, у зв`язку з чим вона зазнала моральних переживань, тому виходячи із ступеня та характеру завданих позивачеві моральних страждань, з додержанням принципів поміркованості, розумності та справедливості, з урахуванням заявленого розміру даної шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в розмірі 1 грн.. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved