Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулась у суд з уточненим в подальшому позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона на підставі нотаріального посвідченого договору дарування від 28.03.2012 є власником житлового будинку з надвірними спорудами спорудами № 18 по вул. Гагаріна в с. Степанці Канівського району Черкаської області. В будинку проживають та зареєстровані її мама, [PERSON] та брат [PERSON], який ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, пиячить, вибиває в будинку вікна, руйнує та псує майно, в нетверезому стані проявляє агресію та ображає її та маму, що робить неможливим для неї та мами проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання громадського впливу виявились безрезультатними. У звязку з чим змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання [PERSON] не зявилася, в позовній заяві просить справу розглядати за її відсутності, з участю її представника за довіреністю. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, уточнений позов підтримав. Відповідач [PERSON]С про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Степанецької сільської ради, в судове засідання не зявився. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно витягу Канівського виробничого відділку комунального підприємства Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентарізації про державну реєстрацію прав вбачається, що власником будинку № 18, по вул. Гагаріна в с. Степанці, Канівського району на підставі договору дарування від 28.03.2012 є позивач [PERSON] ( а.с. 5-7) Згідно адресної довідки ( а.с. 14) та паспортних даних відповідача ( а.с. 8) вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Степанцької сільської ради Канівського району Черкаської області, [PERSON], уродженець [INFO], за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, часто не контролює свою поведінку, систематично вчиняє насильство в сімї відносно своєї матері ( а.с 10). Відповідно до довідки № 3274 від 07.05.2015 Канівського міського відділу Управління МВС України в Черкаській області, вбачається, що [PERSON] та її матір [PERSON] неодноразово зверталися до Канівського МВ з приводу неправомірних дій [PERSON] проживаючого [INFO]. Згідно листа Канівського міського відділу УМВС України в Черкаській області від 07.05.2015 за № 3274 вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до Канівського МВ з приводу неправомірних дій [PERSON], у звязку з чим проводились відповідні перевірки в період 2012-2015 років. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово вчиняв насильство в сімї відносно своєї матері [PERSON] за місцем проживання в будинку, належному позивачу [PERSON] в с. Степанці Канівського району, у звязку з чим притягувався Канівським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності. Так, постановою Канівського міськрайонного суду від 09.07.2012 у справі № 2308/1605/2012, встановлено, що [PERSON] 02.07.2012 в с. Степанці за місцем свого проживання, висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері [PERSON], погрожував фізичною розправою, тим самим чинив психологічний тиск, чим скоїв насильство в сімї, у звязку з чим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 85 грн.; постановою Канівського міськрайонного суду від 19.07.2012 у справі № 2308/1764/2012, встановлено, що [PERSON] 18.07.2012 в с. Степанці за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері [PERSON], погрожував фізичною розправою, тим самим чинив психологічний тиск, чим скоїв насильство в сімї, у звязку з чим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді арешту терміном на пять діб; постановою Канівського міськрайонного суду від 04.07.2013 у справі № 697/1727/13-п, встановлено, що [PERSON] 30.06.2013 в с. Степанці за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері [PERSON], погрожував фізичною розправою, тим самим чинив психологічний тиск, чим скоїв насильство в сімї, у звязку з чим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді арешту терміном на десять діб; постановою Канівського міськрайонного суду від 26.12.2014 у справі № 697/3049/14-п, встановлено, що [PERSON] 12.10.2014 в с. Степанці за місцем свого проживання перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчинив сварку з матірю [PERSON], а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тим самим чинив психологічний тиск, чим скоїв насильство в сімї, у звязку з чим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.. постановою Канівського міськрайонного суду від 19.03.2015 у справі № 697/523/15-п, встановлено, що [PERSON] 18.03.2015 в с. Степанці за місцем свого проживання, повторно протягом року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері [PERSON], погрожував фізичною розправою, чим скоїв насильство в сімї, у звязку з чим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді арешту терміном на десять діб. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.І57 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Згідно до статті 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. З урахуванням викладених обставин справи суд дійшов висновку про те, відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття шляхом вчинення насильства в сімї, вжитті заходи запобігання і громадського впливу на поведінку [PERSON] виявились безрезультатними, тому вимога позивача, як власника приватного будинку про його виселення без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. 116 ЖК України є законною та обґрунтованою. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved