Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, від дати подання позову до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON]був розірваний 19.09.2000 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO]. На даний час, вона з відповідачем проживає окремо. Дитина проживає з нею. Виховання та утримання сина здійснюється також за її рахунок. На даний час син [PERSON] навчається на денній формі навчання на факультеті інформаційних технологій в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. Враховуючи недостатній розмір її заробітної плати, позивач не має фінансової можливості самостійно та в повній мірі утримувати дитину, що змушує її звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень на позов суду також не надано. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 19.09.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 729 та видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 19 вересня 2000 року свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 22 липня 1997 року, серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За даними довідки виданою Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 17 липня 2015 року [PERSON] являється студентом ІІ курсу ОКР «бакалавр» денної форми навчання спеціальності (6.170103) «І Безпека інформаційних та комунікаційних систем» факультету інформаційних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Початок навчання 01.09.2014 року, закінчення - 30.06.2018 року (а.с. 5) Враховуючи, що [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем, продовжує навчання на денній формі навчання на факультеті інформаційних технологій в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання сина батьком, даних про те, що у відповідача перебувають на утриманні інші особи або він не може надавати матеріальну допомогу, судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON]аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved