Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вказаною адресою проживала її мати і їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі. Документи на право власності на дані будівлі (свідоцтво про право власності на житловий будинок) відсутні і не зареєстровані в передбаченому законом порядку. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Позивачка прийняла спадщину за законом, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вели спільно господарство, обробляли земельну ділянку, підтримує господарство, сплачує всі необхідні платежі, проводила похорон матері, надалі проживає в спадковому будинку. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] (сестра позивачки) та представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з'явилися, однак до суду подали письмові заяви, у яких вказали, що проти задоволення позовних вимог не заперечують та просили справу розглядати без їхньої участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 виконавчого комітету Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 80 від 25.01.2018 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (суспільна група господарства станом на 01.07.1990 року - службова) (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.01.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1988 року по 1991 рік (а.с. 5-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] правомірно належить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження позивачка [PERSON] народиася [INFO] і її батьками були [PERSON] і [PERSON] (а.с. 14). 19.02.2002 року [PERSON] одружилася з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON], успадкувавши належне їй домоволодіння, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 79 від 05.01.2018 року (а.с. 9). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 250/2017 від 23.12.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 26-49), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. 13.02.2018 року позивачці [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку в цілому, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5970 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] області, яка залишилась після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. за № 65/02-31 від 11.01.2018 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,35 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved