Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Запорізької міської Ради, ЖБК № 312 «Весна-5» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері, який в подальшому уточнила та притягнула в якості відповідача ОСББ «Весна-43» - правонаступника ЖБК № 312 «Весна-5», посилаючись на те, що 30 грудня 2015 року померла її мати - [PERSON]. 16.07. 1987 року, яка була член ЖБК № 312 «Весна-5». [PERSON] отримала ордер № 673 на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення міської Ради народних депутатів від 24 квітня 1986 року № 141, а в червні 1992 року повністю виплатила пай по вказаній квартирі в сумі 7\~207,16 руб, що підтверджується довідкою ЖБК. Позивач вказала, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері. Заповітів спадкодавець не залишила. За життя мати не отримали правовстановлюючий документ про право власності на вказану квартиру та не здійснити державну реєстрацію права власності на цю квартиру. Після смерті матері в строк шість місяців, 10 березня 2016 року, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], де було заведено спадкову справу № 15/2016. 05 липня 2016 року вона зверталась до вказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої 30 грудня 2015 року [PERSON]. Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 05.07.2016 року №342/02-32 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект 40-річчя Перемоги[ADDRESS] після померлої [PERSON], оскільки не було надано документу про право власності на зазначену квартиру. В звязку з вищезазначеним позивач просить визнати право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування після померлої матері. Позивач та її представник звернулись до суду з заявами про слухання\~\~справи у їх відсутність, просили позов задовольнити з підстав зазначених в позові . Представник відповідача - ОСББ «Весна-43» звернулась до суду\~\~із заявою про слухання справи у її відсутність, проти позову не заперечувала. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, взявши до уваги заяви осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла 30 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 80 від 04 січня 2016 року. Згідно свідоцтва про народження, зареєстрованого в Шевченківському районному бюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 147 від 22 січня 1972 року та свідоцтва про шлюб між позивачкою та [PERSON], виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1227 від 15 грудня 2007 року [PERSON] є донькою спадкодавиці. 16.07.1987 року, як член ЖБК № 312 «Весна-5», [PERSON] отримала ордер № 673 на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення міської Ради народних депутатів від 24 квітня 1986 року № 141. В ордері вказаний склад сімї [PERSON] донька, [INFO]. Відповідно до довідки ЖБК № 312 «Весна-5» № 13 в червні 1992 року мати позивачки повністю виплатила пай по вказаній квартирі в сумі 7\~207,16 руб. Відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій, протоколу № 1 зборів правління ОСББ «Весна-43» та статуту ОСББ «Весна-43»- 2 відповідач є правонаступником ЖБК № 312 «Весна-5». Відповідно до спадкової справи № 15/2016 [PERSON], померлої 30 грудня 2015 року, яка мешкала по адресу: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги[ADDRESS]. 10 березня 2016 року позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], на підставі чого була заведено спадкова справа. 05 липня 2016 року [PERSON] звернулась до вказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої 30 грудня 2015 року [PERSON]. Постановою від 05.07.2016 року № 342/02-32 вищезазначеного приватного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки не було надано документу про право власності на зазначену квартиру. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. \~Відповідно до п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.» Положеннями ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення правовідносин) було встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були повністю внесені пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати [PERSON] паєнагромадження в 1992р., відповідно до довідки ЖБК № 312 «Весна-5», так як на той час не діяв ЦК 2004 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Оскільки позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON]А, прийняла спадщину після смерті матері, померла не мала інших спадкоємців, в інший спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування вона не може, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру № 35 в будинку № 43 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя у порядку спадкування за законом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами , встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved