Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Вказала, що 08 липня 2012 року в селі Тростянець, Ямпільського району, Вінницької області померла її рідна тітка по лінії матері [PERSON]. 26 квітня 2014 року в селі Русава, Ямпільського району, Вінницької області померла її мати [PERSON]. Спадщина тітки [PERSON] складається із житлового будинку із надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по вул. 40-річчя Перемоги, 3 в селі Русава, Ямпільського району, Вінницької області. Протягом шести місяців після смерті тітки [PERSON] вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з тих причини, що не знала про існування спадкового майна [PERSON]. Тому, з метою оформлення належним чином своїх спадкових прав, вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті тітки [PERSON]. 26 січня 2018 року позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог. Зазначила, що вона не має змоги надати суду документи, які б підтверджували родинні відносини між нею та тіткою, а це є необхідним для оформлення нею спадкового майна. Просить суд встановити факт, що вона є племінницею по лінії матері [PERSON], яка померла 08 липня 2012 року в с. Тростянець, Ямпільського району, Вінницької області Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№ 879 від 05 лютого 2018 року за підписом сільського голови з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнають. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] доводиться тіткою по лінії матері [PERSON]. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є племінницею по лінії матері [PERSON]. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що 07 червня 1968 року в місті Ямпіль, Вінницької області народилась [PERSON], матір'ю якої є [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії І-АМ №294030 (а.с.4). Із копії свідоцтва про шлюб серії І-АМ №135755 встановлено, що 20 серпня 2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.5). 08 липня 2012 року в селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-АМ № 232862 (а.с.6). 26 квітня 2014 року в селі Русава, Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-АМ № 286517 (а.с.7). Із довідки виданої Комунальним підприємством Ямпільським районне бюро технічної інвентаризації від 15 травня 2017 року встановлено, що [PERSON] належить право власності на житловий будинок , який розташований по вул. 40-річчя Перемоги, 3 в селі Русава, Ямпільського району, Вінницької області. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що дійсно [PERSON] являється племінницею по лінії матері [PERSON], яка померла 08 липня 2012 року в селі Тростянець, Ямпільського району, Вінницької області. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, оскільки їй необхідно привести у відповідність документи для оформлення спадщини після смерті тітки. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України [PERSON] є спадкоємце за правом представлення після смерті тітки [PERSON]. Відповідно ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи ту обставину, що пропуск строку для прийняття спадщини виник з поважних причин, а саме позивачу не було відомо про існування спадкового майна тітки [PERSON]. Тому суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для надання [PERSON] додаткового строку, необхідного для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Тобто суд не відшкодовує із [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області на користь [PERSON] судові витрати за заявлену позовну вимогу щодо встановлення факту родинних відносин. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved