Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] олександровичем, [INFO], зареєстрований 08 січня 2016 року виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище «Чумакова». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 08.01.2016 виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося. Вони не мають того відношення один до одного як раніше до реєстрації шлюбу, вони не ведуть спільне господарство, у них з відповідачем різний бюджет. Починаючи з 15.11.2016 шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, та з цього часу вони проживають окремо. Спільний з відповідачем син [PERSON] проживає разом з позивачем. За таких обставин, знаходження її та відповідача у зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам. По вищенаведеним обставинам позивач просить розірвати зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Час на примирення не потрібен. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 08 січня 2016 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 230051, виданим повторно 09.03.2017 виконавчим комітетом Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №374853, виданим 09 серпня 2016 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Позивач [PERSON] (до шлюбу Чумакова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище Чумакова. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved