Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою щодо стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 16.09.2015року і до повноліття [PERSON]. В обґрунтуванні вимог позову зазначено, що відповідач, добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їх дитини, [PERSON], [INFO], яка народилася у шлюбі сторін та проживає з позивачем. Позивач підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування, просила позов задовольнити. Проаналізувавши наведені дані, а також всі інші матеріали справи, в тому числі, копії: свідоцтва про шлюб сторін; свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], суд встановив наступні факти: - позивач та відповідач є батьками дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем; - позивач потребує матеріальної допомоги на утримання [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються з дня предявлення позову. З п.2 ст.191 Сімейного Кодексу України вбачається, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені виключно, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки). Проте, позивач таких доказів не надала. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. На підставі викладеного, враховуючи, положення ст.367 ЦПК України, наявність зобов'язання щодо утримання дитини у обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України, належить стягнути з [PERSON] в доход держави судові витрати по справі: 487грн. 20 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved