Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду та остаточно уточнивши позовні вимоги мотивує тим, що в 2006 році Зарічним районним судом було прийнято рішення про стягнення заборгованості на користь КП «Міськводоканал» в сумі 249 грн. 33 коп. Було відкрито виконавче провадження та в рамках виконавчого провадження накладено арешт на все її майно, а саме : 2-кімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS]. Отримавши інформацію про наявну заборгованість у сумі 249 грн. 33 коп., вона звернулась до державної виконавчої служби та відшкодувала всі фінансові зобовязання перед боржником в повному обсязі. У вересні 2015 року привнесенні нерухомого майна до єдиного реєстру речових прав, їй стало відомо, що на квартиру накладено арешт. Вважає, що на даний час безпідставно на належне їй мано накладено арешт, чим порушені її майнові права, щодо розпорядження власністю. Просить скасувати обтяження на нерухоме майно, а саме : квартиру [ADDRESS], накладене Зарічним відділом державної виконавчої служи Сумського міського управління юстиції (а.с. 84-85). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в письмовій заяві просить справу слухати в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи [PERSON] до суду не зявилась , про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві просить справу слухати в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Інші особи не зявились у судове засідання. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статей ст. 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що в провадженні Зарічного району м.Суми перебувала цивільна справа № 2-3514/2005 за позовом ДКП «Міськводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 01.07.2005 року по справі № 2-3514/05 позовні вимоги державного комунального підприємства «Міськводоканал» м.Суми задоволено, стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь державного комунального підприємства «Міськводоканал» м.Суми заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 249, 33 грн., та 51 грн., держмита на користь держави в дольовому порядку по 25,50 грн. , з кожного (а.с.26 справа № 2-3514/2005). 11.09.2006 року відкрито провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 2-3514, та в забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на майно [PERSON] , [INFO] (а.с.11). З витягу з державного реєстру речових правна нерухоме майно вбачається, що на підставі постанови серія номер : б/н, виданої 11.09.2006 року , видавник ДВС у Зарічному районі м.Суми накладено обтяження на квартиру [ADDRESS], 80А, в м.Суми (а.с.8-9). Вказана квартира на підставі свідоцтва про право власності належить [PERSON] (а.с.10). Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Як вбачається з довідки КП «Міськводоканал » від 16.10.2015 року заборгованість за воду та стоки станом на 01.10.2015 року по квартирі [ADDRESS], 80А, в м.Суми відсутня (а.с.6). Накладений арешт на квартиру та заборона на її відчуження не дозволяє позивачу у повному обсязі на власний розсуд користуватися належною часткою домоволодіння та порушує її права як власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст..16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 154, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved