Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 27 липня 2002 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Турицької сільської ради Перечинського районну Закарпатської області. Від даного шлюбу у них народилися дві доньки, а саме [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Оскільки рішення про розірвання шлюбу нею обдумане, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання їх дітей, тому просить шлюб між ними розірвати та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили такі задовольнити та не заперечили проти заочного розгляду справи. Крім цього, [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Якица», а дітей на подальше утримання та проживання при ній. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2002 року у виконкомі Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне - Карпова) [PERSON], [INFO], актовий запис № 06. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю (а. с. 9, 15-16, 34-35). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб та сімю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньок. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial