Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 98 000 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 980 гривень. Позов обґрунтовує наступним. 19 грудня 2014 року між відповідачем та позивачем було укладено боргову розписку у присутності третьої особи на грошову суму яка складає 98 000 (дев'яносто вісім тисяч) гривень. Відповідно до боргової розписки яка була укладена 19 грудня 2014 року, відповідач взяв на себе обов'язок повернути суму боргу позивачу у строк до 1 січня 2017 року. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, ним порушено взяті на себе зобов'язання. Позивачем були вжиті заходи щодо повернення боргу відповідачем 19 січня 2017 року на фактичну адресу проживання відповідача цінним листом з вкладенням, була надіслана вимога на повернення позики. Відповідно до вимоги відповідачу надавалось право перерахувати грошові кошти у семиденний строк на розрахунковий рахунок позивача. У разі неперахування коштів у зазначений строк на рахунок, який був зазначений у вимозі, позивач попередив про те, що він буде змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за користування чужими грошовими коштами, витрат на юридичні послуги, та суми судового збору. Позивач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. Надав заперечення наступного змісту. У березні 2015 року між відповідачем та позивачем була досягнута домовленість про повернення повної суми боргу (98,000 грн.) за рахунок автомобілю відповідача Opel Omega, державний номер [NUMBER]. 06.03.2015 року знаходячись за адресою позивача (м. Київ, вул. Гончарова, 22), відповідач здійснив фактичну передачу автомобіля позивачу. Одразу після передачі позивач заявив, що вона не може зарахувати транспортний засіб в рахунок виплати боргу, оскільки автомобіль вона від відповідача не отримувала. У зв'язку зі вчиненням зухвалого обману, 24.03.2015 року відповідачем була подана заява про відкриття кримінального провадження до Шевченківського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві. За результатами розгляду заяви, слідчими було відкрите кримінальне провадження за ст. 289 ч.1 Кримінального Кодексу України (витяг з кримінального провадження додається). Відповідно до ст. 600 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. У зв'язку з тим, що між відповідачем та позивачем була досягнута домовленість про виплату боргу шляхом передання відступного (легковий автомобіль Opel Omega, державний номер [NUMBER]), зобов'язання відповідача за договором позики було належним чином виконане, а отже у позивача не існує жодних правових підстав вимагати виплати боргової суми. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 грудня 2014 року між відповідачем та позивачем було укладено боргову розписку у присутності третьої особи на грошову суму яка складає 98 000 (дев'яносто вісім тисяч) гривень. Відповідно до статті 1046 параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 статті 1049 параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до боргової розписки яка була укладена 19 грудня 2014 року, відповідач взяв на себе обов'язок повернути суму боргу позивачу у строк до 1 січня 2017 року, що підтверджується копією розписки від 19.12.2014 року. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, ним порушено взяті на себе зобов'язання. Позивачем були вжиті заходи щодо повернення боргу відповідачем 19 січня 2017 року на фактичну адресу проживання відповідача цінним листом з вкладенням, була надіслана вимога на повернення позики, що підтверджується копією вимоги від 12.01.2017 року. Відповідно до вимоги відповідачу надавалось право перерахувати грошові кошти у семиденний строк на розрахунковий рахунок позивача. У разі неперахування коштів у зазначений строк на рахунок, який був зазначений у вимозі, позивач попередив про те, що він буде змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за користування чужими грошовими коштами, витрат на юридичні послуги, та суми судового збору, Відповідно до ст.ст. 1049,1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму позики, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач не довів обставин, на які він посилається в своєму заперечені - досягнення домовленності з позивачем про погашення боргу шляхом передачі автомобіля, а також не довів факту передачі автомобіля позивачу. Надана відповідачем копія витягу з реєстру досудових розслідувань не підтверджує зазначені обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. З огляду на зазначене з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 98 000 грн. та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 980 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved