Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона на підставі ордеру є наймачем житлового приміщення, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї та її дітей у квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] . Відповідач не є членом її сім`ї, оскільки шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2013 року. Відповідач у квартирі не проживає з 28.01.2016 року, особисті речі його відсутні, долею квартири не цікавиться. Таким чином, факт реєстрації відповідача у квартирі завдає їй суттєвих незручностей та матеріальної шкоди, обмежує її у повноцінному користуванні квартирою. Тому, просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти заочного рішення не заперечував. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.04.2010 року [PERSON] з сім`єю з чотирьох осіб видано ордер на жилу площу в гуртожитку, на право зайняття квартири з 1 кімнати житловою площею 18,00 кв.м. на [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №138 (а.с. 9). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 13.01.2020 року вих. № 129/2 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до акту від 22.11.2019 року, засвідченого паспортистом ОСББ «Домнобудівників - 2, корпус 2» [PERSON] з 28.01.2016 року по даний час у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не мешкає (а.с. 12). Статтями 29, 310 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Так, ч. 1 ст. 64 ЖК України встановлено, що члени сім`ї наймача житла, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частиною 2 ст. 64 ЖК України вказано, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач [PERSON] був чоловіком позивача, проте рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення не оскаржено та набрало законної сили 02.09.2013 року (а.с. 11). Таким чином, відповідач [PERSON] сьогодні не є членом сім`ї наймача [PERSON] , однак на час виникнення правовідносин мав права та обов`язки, а тому й був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , як член сім`ї наймача. Відтак, відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Оскільки відповідний строк встановлений житловим законодавством, відсутність особи протягом шести місяців є підставою для визнання її такою, що втратила право користування майном. Відповідно до п. 18 Примірного положення про гуртожитки, робітники, службовці, студенти, учні, інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зокрема зобов`язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення, забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентарю; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Примірне положення про гуртожитки не передбачає збереження площі у гуртожитках за відсутніми мешканцями. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] у вказаній кімнаті гуртожитку не проживає понад шість місяців без поважних причин але при цьому в ній зареєстрований, нарахування комунальних платежів здійснюється згідно кількості зареєстрованих осіб, і при цьому позивач [PERSON] , зобов`язана сплачувати комунальні послуги нараховані в тому числі і на відповідача, тому оцінивши зібрані у справі докази і з`ясувавши обставини справи, позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved