Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, пославшись на те, вона є власником зі своїми дітьми співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: м. Херсон, с.Антонівка, вул. Щорса, 31, обмінялись згідно договору міни від 01.08.2015 року з [PERSON] та її повнолітніми дітьми 4-х кімнатну квартиру №16 в буд.№11 по вул.Лавреньова, 6 у м.Херсоні, за зазначеною адресою прописаний [PERSON], який не проживає у вказаному будинку тривалий час. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в буд.№11 по вул.Лавреньова, 6 у м.Херсоні та скасувати його місце реєстрації. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву згідно якої підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням у газеті «Наддніпрянська правда» №95 випуск від 07 грудня 2016 року стор. 3, заперечень з приводу поданого позову не надав. В матеріалах є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 01.08.2015 року було укладено договір міни згідно якого [PERSON] у своїх інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] обміняли належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами від номером 31, в м.Херсоні, с. Антонівка, вул. Щорса на належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS], 6 у м. Херсоні. Згідно витягу № 41608542 від 01.08.2012 року на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/4 частки квартири [ADDRESS], 6 у м. Херсоні.. Згідно посвідки на постійне проживання - [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки ОСЖБ «Комета» №100 від 04.08.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. Вимоги щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України\~Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial