Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В даний час вони мають намір розірвати укладений договір дарування частини квартири та звернулися до нотаріальної контори. Але їм було відмовлено, оскільки згідно з даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 26796805 від 15 вересня 2014 року на ім»я позивача накладено заборону відчуження на нерухоме майно. Для вирішення питання про скасування і вилучення обтяження позивач звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області з заявою про скасування і вилучення обтяження, але їй було відмовлено. В зв»язку з чим вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставах викладених в позовній заяві та зазначила, що вона в повному обсязі розрахувалася та виплатила отримані нею позики, що підтверджує копіями квитанцій. Крім того зазначила, що 31 липня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір дарування на ? частини квартири. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. В даний час вони мають розірвати договір та звернулися до нотаріальної контори, але отримали відмову, оскільки згідно з даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 26796805 від 15 вересня 2014 року на ім.»я позивача накладено заборону відчуження на нерухоме майно. Про існуючу заборону відчуження позивач дізналася лише при зверненні до нотаріуса. Позивач дійсно отримувала позику в сумі 600 рублів, коли працювала в Лозівському міжрайонному торзі касиром. На даний час вказаної організації не існує, а тому вимушена звернутися до суду. Представник відповідача, реєстраційної служби Лозівського МРУЮ Харківської області в судове засідання не з»явилася, але надала письмове пояснення, в якому зазначила, що згідно «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 868 від 17.10.2013 року для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: -рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; -рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; -визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; -рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об»єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; -договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; -закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; -інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу. Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Таким чином, при наявності підстав, обтяження, зареєстроване 14.12.2006 року № 4219385, буде припинено. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 31 липня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування ? частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Харківської області, що підтверджується договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 16). З пояснень позивача в судовому засіданні та з позовної заяви, судом встановлено, що при зверненні [PERSON] до нотаріуса для розірвання вищевказаного договору, остання дізналася про існуючу заборону відчуження, а тому не має можливості ним розпорядитися. Відповідно до ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об»єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу. Для вирішення спірного питання поза судом позивачка зверталася до Лозівської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Лозівського МРУЮ з заявою про скасування і вилучення обтяження, але їй було повідомлено, що скасувати і вилучити обтяження в Єдиному реєстрі можливо тільки за наявності рішення суду, що підтверджується листами відповідних установ (а.с. 24, 25). В свою чергу, в обгрунтування своїх позовних вимог, позивачем до суду подано квитанцвї по приходному ордеру (а.с.№14-15). з яких судовм встановлено, що позивачем у повному обсязі повернуто суму ссуди в 600 рублів. яку вона отримала у 1966 році на Лозівському міжрайторзі Харківського обласного Управління торгівлі, де вона працювала касиром. Крім того, судом оглядалася архівна довідка від 03 грудня 2014 року за № 01-49/1083, згідно якої судом встановлено, що в архівному відділі Лозівської міської ради зберігаються документи з особового складу Управління торгівлі виконавчого комітету Лозівської міської ради за 1943-1993 роки, інформація в документах даної установи про її ліквідацію не виявлена. (а.с. 41) Згідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved