Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина. Вона сама займається вихованням дитини, оскільки відповідач проживає окремо, однак матеріально утримувати одній дитину їй важко, а згоди відносно матеріального утримання сина між нею та відповідачем не досягнуто, а тому вона бажає стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за останні три місяці та щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за останні три місяці та щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому зазначила, що при розірванні шлюбу вона зверталась до відповідача з приводу добровільної сплати аліментів, він обіцяв, однак не вживає жодних дій з цього приводу. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Відповідач повторно в судове засідання не з'явився. Суд повідомляв відповідача про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання, про що свідчать копії листів, поштове повідомлення про особисте вручення кореспонденції суду (а.с.11, 14, 15, 18, 19). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що подружжя перебувало в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2002 року до 06.07.2011 року, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4, 5). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як зазначила позивач у судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вон6а має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота, а відповідач за віком є працездатною особою, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів, щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі, суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи той факт, що в ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, суд вважає за необхідне стягнути з останнього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина з дня пред'явлення нею позову до суду. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial