Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] народився її онук [PERSON] . В свідоцтві про його народження в графі «мати» записана [PERSON] , в графі «батько» відомості про батька записано зі слів матері. Позивачка зазначає, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає та взагалі не бере участі в його вихованні. Вказує, що під час комісійного обстеження за місцем проживання встановлено, що вона та її онук [PERSON] дійсно зареєстровані та фактично проживають за однією адресою, вона доглядає та піклується про свого онука, займається його навчанням, слідкує за його здоров`ям, забезпечує належні умови для його проживання та виховання, виконує обов`язки мами. Зазначає, що дитина [PERSON] є соматично здоровим, а відповідач по справі разом з сином у сімейного лікаря під час лікування та обстеженні не перебувала. Позивач вказує, що відповідачка по справі [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини [PERSON] , а саме матеріально не утримує, не цікавиться розвитком та станом здоров`я, переклавши виконання обов`язків батьків на позивачку як на бабусю дитини. Крім того, зазначає, що перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачці ніхто не чинив, але мати свідомо не відвідує дитину та не цікавиться її життям. За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , судові витрати по справі просить покласти на відповідача. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лука-Мелешківську сільську раду як орган опіки та піклування Лука-Мелешківської об`єднаної територіальної громади (а.с. 20). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.05.2021 замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лука-Мелешківську сільську раду на Службу у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради (а.с. 48). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 64). Позивач в судове засідання не з`явилася, однак попередньо надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та відсутність її захисника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, хоча повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради, попередньо надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримує. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 09.09.2015, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8). Позивач по справі [PERSON] є матір`ю відповідачки по справі [PERSON] , [INFO] , її батьком значиться [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 25.05.2001 (а.с. 9). Відповідно до копії довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області 01.02.2021 № 22, станом на 01.02.2021 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , донька [PERSON] (за адресою реєстрації на даний момент не проживає), син [PERSON] , син [PERSON] (за адресою реєстрації на даний момент не проживає), онук [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, затвердженого сільським головою Лука-Мелешківської сільської ради Сичем В.М., 28.10.2020 проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підставі її заяви, та зроблено висновок про те, що дитина [PERSON] проживає в належних умовах з гарним доглядом і вихованням, [PERSON] забезпечує усі потреби свого онука та відповідально виконує моральне виховання та матеріальне утримання дитини, що виявляється в забезпеченні малолітньої дитини необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання (а.с. 11). Згідно з копією відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Лука-Мелешківської сільської ради» на запит адвоката, за № 570 від 27.10.2020, повідомлено, що стан здоров`я дитини [PERSON] станом на 27.10.2020 соматично здоровий, мати [PERSON] разом з сином [PERSON] у сімейного лікаря [PERSON] при лікуванні та обстеженні не перебувала (а.с. 12). Згідно з копією листа Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.03.2021, наданого на запит суду, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте зі слів матері [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою реєстрації близько 4 років (а.с. 24). Відповідно до акту обстеження проживання родини [PERSON] , затвердженого стростою Яришівського старостинського округу 03.02.2021, комісією встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , онук [PERSON] , за свідченням сусідів [PERSON] , [PERSON] комісією також встановлено, що [PERSON] більш як шість років проживає за межами сільської ради, адреса проживання [PERSON] невідома, вела кочівний спосіб життя, часто змінюючи місце проживання, зрідка в телефонному режимі підтримувала зв`язок з рідними, іноді були короткотривалі відвідини сина та матері, проте з початку 2021 року на зв`язок з рідними не виходить, телефонний зв`язок з нею відсутній, за адресою реєстрації не проживає майже 4 роки (а.с. 26). Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого повторно Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 25.03.2021, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в с. Іванівка Вінницького району Вінницької області (а.с. 31). Відповідно до копії виписки із протоколу засідання лікарсько-консультативної комісії від 26.03.2021, протокол № 14/23, [PERSON] може здійснювати догляд за неповнолітньою дитиною (а.с. 32). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10.08.1988, [PERSON] купила у [PERSON] цілий жилий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та на підставі даного договору зареєструвала своє право власності на даний будинок (а.с. 33 - 34). З висновку Служби у справах дітейЛука-Мелешківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради №91 від 25.05.2021, встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 76 - 78). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 164 СК України передбачено виключний перелік підстав позбавлення особи батьківських прав. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України). Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 у справі № 466/9380/17 вкотре наголосив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Також зазначив, що при вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Суд зауважує, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11.09.2020 у справі № 371/693/18. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено достатніх підстав для вжиття такого крайнього заходу до відповідачки як позбавлення її батьківських прав щодо сина. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ст. 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, оцінивши висновок органу опіки та піклування від 25.05.2021 за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає за необхідне його відхилити з підстав неналежного обґрунтування необхідності позбавлення відповідачки батьківських прав. Зазначений висновок було складено на підставі відомостей, в основному повідомлених зі слів бабусі, яка є ініціатором позбавлення дочки батьківських прав, та без вказівки на належні та допустимі докази зазначеної нею поведінки відповідачки, яка характеризує її поведінку в минулому. Відомості про негативну характеристику відповідачки на даний час, та взагалі про її місце перебування, поведінку тощо на час сладання висновку не заначено, чи вживалися органом опіки та піклування будь-які заходи до виклику матері дитини та з`ясування її поведінки і ставлення до виховання сина також не зазначено. Суд звертає увагу, що наявність у відповідачки заборгованості по сплаті аліментів на утримання інших її дітей, про що вказано у висновку органу опіки та піклування та не доведено жодним іншим належним та допустими доказом, стосується належного матеріального забезпечення інших дітей та не може бути підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Визначальним в даному випадку є встановлення чи має малолітня дитина потребу в спілкуванні з матір`ю, прив`язаність до неї та розуміння ролі матері в його житті, однак жодного доказу на встановлення таких обставин позивачем не надано, клопотань про з`ясування думки дитини з приводу заявлених вимог чи висновку психолога з приводу ставлення дитини до матері суду не заявлялося та не надавалося. Посилання позивачки на те, що відповідачка матеріально не утримує, не цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини, переклавши виконання обов`язків батьків на бабусю дитини не є достатньою підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела. Зокрема жодного доказу на підтвердження саме винної поведінки відповідачки по відношенню до дитини, її усвідомлення в необхідності участі у вихованні дитини, наявності такої можливості та свідомого нехтування батьківськими обов`язками суду не надано. Тобто з яких причин відповідач не проживає за місцем реєстрації, де також зареєстрована дитина, чи відомо їй про вказані позивачем обставини щодо виховання дитини, в ході судового розгляду не встановлено. В зв`язку з викладеним, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки необхідність застосування саме такого заходу за обставин цієї справи не доведено, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed