Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом вимоги якого мотивує наступним. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2018 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. При цьому, позивачу по справі належить на праві спільної часткової власності 27/100 частин будинковолодіння по [ADDRESS] . Дане майно їй присуджено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2019 шляхом поділу майна подружжя. Іншою частиною будинковолодіння в розмірі 27/100 частин володіє відповідач по справі [PERSON] , а іншими частками цього будинку володіють його родичі, їх частини будинку відокремлені огорожею і окремим входом та заїздом. З 2018 відповідач почав обмежувати позивачу доступ до будинковолодіння шляхом встановлення спеціальної засувки на хвіртку до будинку, яку відкриває він сам із середини подвір`я, тим самим зробив неможливим [PERSON] доступ до спільного житла, чим відповідно чинить перешкоди у користуванні майном. На неодноразові звернення щодо надання позивачу можливості мати вільний доступ до своєї частки будинковолодіння, відповідач жодним чином не реагує. Також [PERSON] зверталася з заявою на неправомірні дії відповідача щодо чинення перешкод у вільному доступі до своєї власності до працівників поліції, а за результатами розгляду її скарги була проведена перевірка, згідно якої встановлено, що [PERSON] дійсно закриває хвіртку на засув, а з його слів час від часу відкриває. Наведене свідчить, що [PERSON] не має вільного та безперешкодного доступу до своєї власності. Також позивач зазначає, що незаконними діями відповідача щодо порушення її права власності їй завдано і моральної шкоди. Зважаючи на вищевикладене позивач просить суд постановити рішення, яким зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні будинковолодінням по [ADDRESS] шляхом зняття (демонтажу) засувки із хвіртки до будинковолодіння по [ADDRESS] , стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Від відповідача до суду надійшло письмове заперечення в якому останній не заперечив, що ним було встановлено замок на хвіртку до будинку по [ADDRESS] , співвласником якого він являється. Поряд з цим значив, що нікому перешкод у користуванні житлом не чинить, а [PERSON] протягом останніх 17 років постійно проживає закордоном. Від представника позивача - Кобзана Р.М. через канцелярію суду надійшла заява з додатками, в якій останній зазначив, що позиція відповідача по суті спору в запереченні не зазначена, а тому він надає суду диск з відеозаписом та фотознімок хвіртки, що підтверджують факт здійснення відповідачем перешкод у користуванні частиною будинковолодіння позивачем. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.04.2019 проведено поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). Зокрема, за [PERSON] визнано право власності на 27/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Також вищевказаним рішенням суду визнано право власності на 27/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] за відповідачем по справі [PERSON] . Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно довідки про склад сім`ї, вданої ЦНАП Калуської міської ради, № 27013 від 05.09.2019 в будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживають сторони по справі та інші члени сім`ї (а.с. 9). Той факт, що [PERSON] не має вільного та безперешкодного доступу до своєї власності - будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] підтверджується довідкою про результати розгляду заяви [PERSON] (а.с. 14). Окрім цього, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15). Зокрема, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникають непорозуміння через доступ до їхнього спільного житла. Також в матеріалах справи наявні фотознімки засувки на хвіртці, факт наявності якої сторони не заперечують (а.с. 16). Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі сторони відповідача не надано до суду доказів тому, що він не створював перешкод позивачу у користуванні житлом - будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Проведення демонтажу засувки із хвіртки до будинковолодіння по [ADDRESS] зробить можливим доступ позивача до частини своєї частини житла, що відновить права та законні інтереси [PERSON] . Виходячи із положень цивільного законодавства, яким гарантовано власнику майна захист його прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в цій частині. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що моральна шкода позивача полягає у відсутності в неї можливості потрапити до своєї частини будинку, оскільки доступ до житла їй обмежено. Суд вважає, що наведене справді негативно впливає на моральний стан [PERSON] , оскільки остання маючи у своїй власності житло, не може повноцінно ним користуватись. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, її фінансове становище та вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні, і вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та на її користь з відповідача слід стягнути 3000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати у розмірі: по сплаті судового збору- 1536, 8 грн. (а.с.1, 2), а також витрати за надання правової допомоги - 2500, 00 грн. (а.с. 18). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved