Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання розміру частки земельної ділянки , що є в праві спільної сумісної власності Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 24.03.2011 року, успадкувала 18/25 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель і споруд, що знаходяться по вул. Свердлова, 148, в м. Вінниці. Іншими співвласниками вказаного житлового домоволодіння є відповідачі син [PERSON] та його дружина [PERSON], вони є власниками решти 7/25 часток даного домоволодіння згідно із Договором Дарування частини будинку від 28.12.1991 року, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4/1128. Їх право власності також зареєстроване належним чином 14.02.1992 року в КП ВО ОБТІ за реєстровим № 10070. Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка була зареєстрована на праві сумісної власності за чоловіком [PERSON] та відповідачами - сином [PERSON] та його дружиною [PERSON], в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 1/3466-1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №142341, виданого на імя [PERSON] згідно із рішенням Вінницької міської ради від 21.09.2004 року № 831, в якому [PERSON] і [PERSON] зазначені як співвласники земельної ділянки. Земельна ділянка була обєктом спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але кожен з них 3-х співвласників, користувався своєю часткою, і ці частки були рівними по 1/3 ідеальній частці. Чоловік та син і невістка до смерті чоловіка користувалися однаковими за розміром частками земельної ділянки, однак їх домовленість не була закріплена документально. Після смерті [PERSON]Х 24.03.2011 року позивач успадкувала все його майно, і отримала свідоцтва про право спадщини на частину майна. Але до складу спадщини входять належна йому частина спірної земельної ділянки. Однак в нотаріальній конторі під час видачі Свідоцтва про право на спадщину позивачку повідомили, що на належну спадкодавцеві частину земельної ділянки Свідоцтво про право власності на спадщину не може бути видано, оскільки розмір його частки у спільній сумісній власності не визначений. Разом з тим, розміри часток співвласників земельної ділянки площею 0,1000 га у спільній сумісній власності не встановлені, у звязку із чим позивач позбавлена можливості розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки. Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій вона просила суд визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку по 1/3 частки кожному. Позивач в судове засідання не з'явилась, згідно її заяви просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, однак надіслали на адресу суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позов визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 18/25 часток домоволодіння № 148 по вулиці Свердлова в м. Вінниці, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.07.2015 року, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1211, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.07.2015 року, номер запису про право власності 10610365. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є [PERSON] та [PERSON], яким належить 7/25 часток даного домоволодіння згідно із Договором дарування частини будинку від 28.12.1991 року, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4/1128. Їх право власності також зареєстроване належним чином 14.02.1992 року в КП ВО ОБТІ за реєстровим № 10070. Земельна ділянка була обєктом спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , але кожен з них 3-х співвласників, користувався своєю часткою, і ці частки були рівними по 1/3 ідеальній частці. До смерті [PERSON] відповідачі користувалися однаковими за розміром частками земельної ділянки, однак їх домовленість не була закріплена документально. Разом з тим, розміри часток співвласників земельної ділянки площею 0,1000 га у спільній сумісній власності не встановлені, у звязку із чим позивачка позбавлена можливості розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки Відповідно до ч. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе судові витрати залишити за сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved