Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про зняття арешту з майна, на обґрунтування якого зазначила, що 29.01.2015 року придбала у [PERSON] нежитлове приміщення загальною площею 39,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,004979 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 573 від 08.10.2020, вище значеним об`єктам нерухомого майна присвоєно адресу: [ADDRESS] . В подальшому позивач дізналася, що на належне їй майно накладено арешт ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015, у справі № 372/4917/13-ц. В мотивувальній частині ухвали від 21.12.2015 вказано, що арештоване майно належить [PERSON] . 09.10.2020 [PERSON] , як особа, яка не брала участі в справі, звернулася до Київського апеляційного суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Проте, ухвалою від 24.02.2021 [PERSON] було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки вона не є учасником справи та роз`яснено порядок захисту її прав та інтересів, як власника арештованого майна. Наявність запису про обтяження належного позивачу нерухомого майна (приміщення та земельної ділянки), позбавляє можливості реалізувати право на розпорядження, користування майном, а тому позивач просить в судовому порядку припинити обтяження у належного їх нерухомого майна . Позивач в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив, заяв чи клопотань до суду не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи. 29.01.2015 між [PERSON] та [PERSON] (від імені якої діяла [PERSON] ) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до умов якого [PERSON] придбала об`єкт нерухомості, який відповідно до правовстановлюючого документа значиться як: нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Опис об`єкта: загальна площа 39,8 кв.м. Нежитлове приміщення знаходиться на земельній ділянці площею 0,004979га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164. 29.01.2015 між [PERSON] та [PERSON] (від імені якої діяла [PERSON] ) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] придбала земельну ділянку розміром 0,004979га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для комерційного використання. Державну реєстрацію права власності вище значеного нерухомого майна, проведено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Мариною Володимирівною 29.01.2015 року. Рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 573 від 08.10.2020, присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна нежитловому приміщенню, що належать [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.01.2015 зареєстрованого в реєстрі за № 245, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20347332231) та розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:099:0164 [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 223954103 від 15.09.2020, державним реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Заставенко Анною Вікторівною, на підставі ухвали суду, серія та номер: 22-ц/780/6957/15, виданий 21.12.2015, видавник: Апеляційний суд Київської області, накладено арешт нерухомого майна [PERSON] , нежитлове приміщення загальною площею 39,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,004979 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.319 Цивільного кодексу України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі\~ст.321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що арешт на майно належне позивачу було накладено 30.12.2015 року, проте остання не є, ані боржником, ані обтяжувачем. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ За таких\~обставин,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~враховуючи те,\~що на\~момент накладення обтяження на нежитлове приміщення загальною площею 39,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,004979 га, кадастровий номер 3223110100:01:099:0164, їх власником була [PERSON] , яка не є стороною по справі № 372/4917/13-ц,\~набула право\~власності на\~вказане майно\~на законних\~підставах,\~вказані договори\~купівлі-продажу\~є чинними\~та ніким\~не оспорюються, а\~також те,\~що наявність\~обтяження нерухомого майна позбавляє\~позивача можливості\~володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~ суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту. Враховуючи викладене та

Outcome: approved