Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с. Степанці Канівського р-ну в особі Степанецької сільської ради Канівського р-ну Черкаської області про визнання права власності на будинок по справу спадкування за заповітом. У позові позивач вказав, що [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на два житлові будинки [ADDRESS], земельну ділянку та грошові вклади. Позивач прийняла спадщину у встановлений законом строк, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини і оформила свої права на земельну ділянку. Але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житлові будинки отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області та на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - територіальної громади с. Степанці Канівського р-ну в особі Степанецької сільської ради Канівського р-ну Черкаської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла телефонограма про слухання справи без представника відповідача, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р. (а.с.7), що [PERSON] померла [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області; - з заповіту посвідченого 13.12.2010 року секретарем Степанецької сільської ради Канівського р-ну Вовчинською Н.М., зареєстрованого у реєстрі за №188 (а.с.9), що [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS] своїй дочці [PERSON]; - з постанови Канівської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 квітня 2016 року (а.с.19), що позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла 20 травня 2005 року, спадкоємцем якої за заповітом була [PERSON], котра спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, померла [INFO] року, відмовлено. - з технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], замовником технічної інвентаризації зазначено [PERSON] (а.с.16,17); - з довідки Степанецької сільської ради Канівського р-ну №145 від 23.02.2016 року, що в житловому будинок в [ADDRESS], мешкала та була зареєстрована по день смерті [PERSON] (а.с.18 на звороті); - з свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРМ №338349 від 21.09.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-2722, що [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, зокрема, земельної ділянки площею 2,95 га, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.12); - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2005 р. (а.с.6), що [PERSON] померла [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області; - з свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСК №234587 від 28.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-4321 (а.с.10), що [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, зокрема, земельної ділянки площею 2,95 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] виданого Степанецькою сільською радою 18 жовтня 2002 року, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.10); - з довідки Степанецької сільської ради Канівського р-ну №146 від 23.02.2016 року, що в житловому будинок в [ADDRESS], мешкала та була зареєстрована по день смерті [PERSON] (а.с.18); - з технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], замовником технічної інвентаризації зазначено [PERSON] (а.с.14,15); - з довідки КП «ЧООБТІ» №106 від 28.03.2016 року, що станом на 01.01.2013 р. житловий будинок [ADDRESS] у Канівському відділку ЧООБТІ не зареєстровано (а.с.13). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори № 637/02-14 від 19.05.2016 року, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року спадщину за заповітом та за законом прийняла [PERSON], спадщину за заповітом прийняла [PERSON]. Остання від прийняття спадщини за законом відмовилася на користь [PERSON] (а.с.38-49). Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за позивачем [PERSON] на спадкові житлові будинки після смерті [PERSON] З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті [PERSON] на житлові будинки з надвірними спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved