Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 року. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], котрий матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Додатково пояснив, що приймає участь у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні, дочка часто проводить по кілька днів у нього вдома, купує їй одяг та інші необхідні речі. Оскільки не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Підтвердив, що займається ремонтом автомобілів та отримує нерегулярний дохід. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 02.05.2009 року, актовий запис №55. Свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №192668 підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує,\~зокрема,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина, наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів,\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоровя, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Також відповідачем не надано суду доказів того, що він бере участь в утриманні дитини у грошовій чи натуральній формі. Та обставина, що відповідач не працює не звільняє його від обов»язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки він є працездатною особою молодого віку, має можливість працевлаштуватись і отримувати дохід. Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі по 1300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: partial