Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати спадковий договір, який був укладений між нею та відповідачем 27.12.2007 р. та посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т.. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 27.12.2007 р. між нею та відповідачкою було укладено спадковий договір № 1-6708, відповідно до якого вона передала на випадок своєї смерті належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] відповідачці. Натомість згідно п.6 вказаного договору відповідач зобов`язалась до смерті здійснювати догляд за нею та надавати необхідну допомогу, поховати її згідно християнського обряду на кладовищі м.Стрия. Однак після підписання даного договору вона неодноразово зверталась до відповідача за допомогою у прибиранні будинку чи з проханням принести продукти харчування, на що остання відмовляла їй у цьому. На даний момент часу догляд за нею здійснюють посторонні люди, а відповідач жодним чином не допомагає та постійно перебуває за кордоном. У зв`язку з вищенаведеним, вона вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання спадкового договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що після підписання договору відповідачка, яка доводиться їй дочкою не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені спадковим договором, не турбується станом здоров`я, не відвідує її, не надає жодної допомоги, не купує продукти харчування, не забезпечує її належним лікуванням, не надає жодних побутових послуг (прання, прибирання тощо) оскільки постійно знаходиться за межами України. На даний момент часу догляд за нею здійснює її онук (син відповідачки), якому вона має намір передати спірне житло. Відтак просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву згідно якої вказала, що у зв`язку з тим, що вона не виконувала і в подальшому не має можливості виконувати умови спадкового договору від 27.12.2007 р. укладеного з [PERSON] , через відсутність матеріальної та фізичної можливості, тому просить справу розглядати без її участі, оскільки перебуває за межами України. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2007 року між сторонами по справі, [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстровим номером № 1- 6708 та накладена заборона відчуження належної [PERSON] квартири до її смерті. За умовами вказаного спадкового договору [PERSON] на випадок своєї смерті передає у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кухні та однієї житлової кімнати площею 16,4 кв.м., загальною площею 28,3 кв.м.. При цьому у пункті 6 спадкового договору визначені безумовні обов`язки набувача майна. Так, набувач [PERSON] зобов`язується до смерті [PERSON] здійснювати догляд та необхідну допомогу, а також поховати [PERSON] згідно християнського обряду на кладовищі м.Стрия. Згідно із п. 7 спадкового договору, [PERSON] зобов`язалась виконувати всі обов`язки, покладені на неї відчужувачем цього договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконувала та не бажає виконувати умови спадкового договору від 27.12.2007 р. укладеного між нею [PERSON] та не заперечує проти розірвання даного договору. Даний факт стверджується наявними у матеріалах справи заявами [PERSON] , які адресовані Стрийському державному нотаріусу Костур У.Т. та суду. Окрім того, у судовому засіданні судом не встановлено будь - яких доказів на підтвердження належного виконання відповідачем умов оспорюваного спадкового договору. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі ст. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Частиною 1 ст. 1308 ЦК України, передбачено, що спадковий договір може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України, частиною 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що починаючи з 2008 відповідачка не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені спадковим договором, не турбується станом здоров`я позивача [PERSON] , не відвідує її, не купує продукти харчування, не забезпечує її належним лікуванням, не надає жодних побутових послуг (прання, прибирання тощо). З урахуванням наведеного, оскільки ст.ст.1302, 1305ЦК України і умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов`язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувачу спадковому договорі немає обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому саме набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. Крім того, згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені судом обставини справи, пояснення позивача та враховуючи, що відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог, при цьому фактичні дії щодо визнання позову відповідачкою не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси третіх осіб, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідноч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зав`язку з вищенаведеним, з відповідача слід стягнути у користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн..

Outcome: approved