Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, повернути дівоче прізвище «Маєр», дочку [PERSON] залишити проживати з матірю, стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі встановленого законодавством мінімуму та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1500 гривень щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що 08 травня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що від самого народження дитини відповідач не відвідує дитину, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться дитиною взагалі. Також позивач стверджує, що на даний час ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги самостійно себе забезпечувати, її чоловік є працездатного віку, працює в місті Києві, отримує дохід, тому просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідно позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів. Позивач у судове засідання зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08 травня 2015 року [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 24 вересня 2015 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає таке. Відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Відповідач є працездатного віку, зобовязаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, обовязок утримувати дитину мають нести як батько, так і мати. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що відповідач може сплачувати кошти на утримання дитини у розмірі 500 гривень 00 копійок гривень щомісячно, тому позовні вимоги слід частково задовольнити. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини суд вважає таке. Частиною 1 ст. 75 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягають частковому задоволенню та стягує із відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 250 гривень до досягнення дочкою трьох років. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Розподіл судових витрат визначити у відповідності до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial