Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача із позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони у 1999 році уклали шлюб від якого у них народились спільні син та донька. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом двох останніх років вони не підтримують стосунків та разом не проживають, господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, вважає подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу не можливими та такими, що суперечать її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Позивач у судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, проте подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та позов просила задовольнити не надаючи сторонам строку для примирення, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, обґрунтованих клопотань про відкладення такого суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01.05.1999 року Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 071808 від 01.05.1999 року. Встановлено, що від спільного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №180075 від 22.10.1999 року та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №322726 від 24.03.2004 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини викладені позивачем у позовній заяві та заяві про розгляд справи без її участі, те, що збереження шлюбу між сторонами не є можливим, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved