Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про встановлення факту батьківства зазначивши, що з серпня 2007 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет і мешкали в житловому будинку по [ADDRESS], а в 2010 році переїхали в будинок [ADDRESS], який належав на праві власності батькові [PERSON] - [PERSON]. Крім того позивач зазначила, що за час її спільного проживання з [PERSON] у них [INFO] року народилася донька [PERSON], проте оскільки з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, тому запис про батька дитини [PERSON] було внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [INFO] року [PERSON] помер, після чого його мати створила для нею умови , за яких позивач з дитиною не могла проживати в будинку, в якому вона проживала разом з дитиною та [PERSON] і вимушена була переїхати проживати до своїх батьків. Звернувшись до нотаріуса із заявою про роз'яснення порядку оформлення спадщини малолітньою дочкою [PERSON] отримала від нотаріуса роз'яснення, згідно з якими повідомлялося, що відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Доказом батьківства чи материнства є свідоцтво про народження дитини, в якому записані батько і мати. Цим же документом підтверджується факт родинних відносин з померлим, внаслідок чого визначається черга та коло спадкоємців, які можуть закликатися до спадкування за законом, відповідно до ст. 1258 ЦК України. Отже вважаючи, що відсутність відомостей щодо батька [PERSON] в свідоцтві про народження її доньки [PERSON], є об'єктивною перешкодою в оформленні малолітньою дитиною своїх спадкових прав, посилаючись на ст. 128 СК України позивач з даним позовом звернулася до суду. Представник позивача у судове засідання з'явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явилася, надала пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнала повністю. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, надали клопотання, відповідно до яких розгляд справи просили здійснити без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, записано: матір'ю - [PERSON] та батьком, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - [PERSON]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] року, записано [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 10 вересня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 194. Після виписки з пологового будинку, донька позивача та [PERSON] [PERSON], [INFO], була взята на обліку в дитячій міській поліклініці №1, за адресою вул. Шевченка, 36, дільниця №24, адреса проживання: [ADDRESS]. Відповідно до амбулаторної карти ДГП 112419, дільниця 24, дитину по-батькові записано «[PERSON]», дата народження: [INFO], батьками дитини вказано: батько - [PERSON] та матір - [PERSON], вік батька: [INFO], вік матері: [INFO]. Згідно з довідкою лікаря [PERSON] (а. с. 14), батьками дитини записано: батько - [PERSON] та матір - [PERSON], виховували дитину разом. Як вбачається з довідки квартального комітету №10 Ленінського району м. Кіровограда від 06.11.2015 року № 594, [PERSON], [INFO] проживала без реєстрації по [ADDRESS] з 2010 року до смерті свого чоловіка [PERSON]. За життя [PERSON] визнавав своє батьківство по відношенню до доньки - [PERSON], опікувався нею, займався її вихованням та становленням як особистістю. У відповідності до довідки дошкільного навчального закладу № 60 «Ягідка» комбінованого типу управління освіти Кіровоградської міської ради №121 від 23.10.2015 року, виданої [PERSON], її донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №60 «Ягідка». Батько [PERSON], [PERSON], приймав активну участь у питаннях виховання та утримання дитини в дошкільному закладі. Таким чином, з'ясованими фактичними даними встановлено, що з серпня 2007 року позивач проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет і мешкали в житловому будинку по [ADDRESS], а в 2010 році переїхали в будинок [ADDRESS], який належав на праві власності батькові [PERSON] - [PERSON], проти чого не заперечувала під час розгляду справи відповідач. Як встановлено нотаріусом, із поданої копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого 11.04.2011 року Центральним відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Кіровоградській області - [PERSON], яка народилась [INFO] року, батьком дитини записаний - [PERSON]. Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері («зі слів матері») у відповідності до ст. 135 СК України. Згідно з листом приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Нестеренко С.А. № 177/02-17 від 25.09. 2015 року позивачу повідомлялося, що відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Доказом батьківства чи материнства є свідоцтво про народження дитини, в якому записані батько і мати. Цим же документом підтверджується факт родинних відносин з померлим, внаслідок чого визначається черга та коло спадкоємців, які можуть закликатися до спадкування за законом, відповідно до ст. 1258 ЦК України. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України унормовано, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають дiти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народженi пiсля його смертi, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзацах 3 - 5 п. 7 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Аналогічні положення визначені в ч. 3 ст. 128 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім'я «[PERSON]», [INFO], в графі «Мати» зазначена - [PERSON]. Таким чином позивач по справі відноситься до категорії осіб, яким ч. 3 ст.128 СК України надається право звернутися до суду із заявою про визнання факту батьківства. Частиною 4 ст. 128 СК України унормовано, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00015846234 від 29 вересня 2015 року, до державного реєстру актів цивільного стану внесено реєстраційний запис, параметрами якого є, номер актового запису 662, дата складання 11 квітня 2011 року. Відомості про дитину: [PERSON], дата народження [INFO] року, місце народження - Україна, Кіровоградська область, м. Кіровоград. Відомості про батька дитини: [PERSON] (відомості записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України). Відомості про матір: [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до дочки - [PERSON] залежить можливість виникнення в малолітньої дитини права на спадкування за законом як спадкоємціпершої черги, а також отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника до повноліття дитини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст. 235 ЦПК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обв'язки інших осіб. Таким чином, з урахуванням обставин справи та визнання позову відповідачем суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. З урахуванням вищевикладених обставин,

Outcome: approved