Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, зазначаючи, що 18 травня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великоборезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує зобовязань щодо утримання малолітньої дочки, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча працездатний і може надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві, хоча і не заперечила факту того, що з 29.05.2013 року остаточної дати припинення їхніх з відповідачем сімейно-шлюбних стосунків, відповідач періодично бере участь в утриманні дочки (купує їй одяг перед початком навчального року та дає кишенькові гроші в школу), але вважає, що цього не достатньо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки працює на сезонній роботі садчиком на цегельному заводі у ФОП [PERSON] та має незначний розмір заробітної плати, про що надав відповідну довідку, а відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Також не погоджується з тим, що він, на погляд позивачки, після припинення шлюбних відносин не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки, оскільки він купує їй одяг перед початком навчального року та дає кишенькові гроші в школу. Крім того, пояснив, що у нього джерелом доходу є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка обробляється ним особисто. Судом встановлено, що сторони 18 травня 2003 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великоборезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 4, який за рішенням Таращанського районного суду від 13.06.2017 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач з 29.05.2013 року - часу остаточного припинення сімейно-шлюбних стосунків належно не виконує зобовязань щодо утримання малолітньої дочки, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча працездатний і може надавати допомогу. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, в даний час працює, не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком малолітньої дитини: дочки [PERSON], 19 жовтня 2003 року, зобовязаний утримувати її до повноліття, беручи до уваги інші обставини, що мають істотне значення, зокрема наявність крім незначної заробітної плати і іншого доходу від обробітку земельної ділянки, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати понесені позивачем по оплаті правової допомоги (підготування позову) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в розмірі 200 грн..

Outcome: partial