Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 23.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя ухвалене рішення яким з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1600 гривень на кожну дитину до їх повноліття. В даний момент позивач не працює на постійній основі, має підробіток та займається доглядом за дітьми. Відповідач працює на заводі «ДСС» та має щомісячну заробітну плату у розмірі 14000 гривень та додатковий заробіток. Присуджена сума аліментів не забезпечує нормальний та достатній рівень життя дітей, а в добровільному порядку сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідач відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки працює. За таких підстав, позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги та змінити та збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на обох дітей уз розмірі 10000 гривень . В судове засіданні позивач. не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково та просив зменшити суму заявлених позивачкою аліментів з 10 000 грн. на 7 000 грн.. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.04.2014 р. та до повноліття дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,\~інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Приписами\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дітей. Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., а передбачений ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового визнання відповідачем позову суд вважає, що у даному випадку є підстави для зміни розміру аліментів з 1600 гривень на кожну дитину на 3500 гривень на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття у звязку з ростом цін на харчування та одяг, комунальні послуги тощо у позивачки значно погіршився матеріальний стан. Позивачка просила стягнути аліменти починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 09.10.2018 року, однак, з цим суд не може погодитися, так як відповідно до п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704\~грн.80 коп.

Outcome: partial