Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з відповідачем не вдалося створити дружню родину. Спільне життя не склалося у зв'язку із тим, що останнім часом їхні відносини істотно погіршилися, вони перестали знаходити взаєморозуміння з питань, які виникали у їхньому спільному житті. Шлюбні відносини між ними фактично і остаточно припинені з грудня 2016 року, спільне господарство з цього ж часу не ведеться і ніяких сімейних стосунків вони не підтримують. Шлюб існує формально. Зважаючи на вищенаведене [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року позов було задоволено (а.с. 17, 18). За результатами розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року було скасоване, справа призначена для розгляду в підготовчому судовому засіданні на 24.01.2018 року (а.с. 34, 35). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року підготовче провадження у справі було закрите, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.02.2018 року (а.с. 54). Відповідачем був поданий відзив на позов з проханням надати строк для примирення для збереження сім'ї та виховання дитини обома батьками (а.с. 45, 46). В судовому засіданні під час розгляду справи за письмовим клопотанням відповідача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення до 20 березня 2018 року та зупинено провадження у справі до закінчення визначеного судом сторонам строку для примирення (а.с. 60, 61). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року провадження у справі поновлено, справа призначена до розгляду на 27.03.2018 року (а.с. 64). В судове засідання 27.03.2018 року позивач та відповідач не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з цим розгляд справи було призначено на 27.04.2018 року на 14 год. 00 хв. В судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити та змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб 02 лютого 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 08 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За нормою ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем, як подружжя, не відновилися, позивач наполягає на розлученні та поновлювати шлюбні відносини наміру не має, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати чоловіка або жінку до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За вищевикладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду заяві просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved