Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення донарахованих відсотків за банківським вкладом, 3 % річних та інфляційних. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.11.2008 року між її батьком та відповідачем був укладений договір банківського вкладу в національній валюті в розмірі 10 тис. грн. з розрахунку 22 % річних строком на 1 місяць, який неодноразово продовжувався. 25.05.2010 року її батько помер і 28.11.2011 року нотаріусом видано свідоцтво про право на ? частину майна спадкодавця. Оскільки, сума вкладу із нарахованими відсотками становила 10680,43грн., то відповідно їй належало до виплати 5340,21 грн. Проте, на її звернення від 09.12.2011 року до банку отримала відмову, мотивовану скрутним фінансовим становищем установи. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.04.2012 року стягнуто на її користь вказані кошти в повному обсязі, проте на час постановлення даного рішення зобов'язання залишається не виконаним. В зв'язку з чим, просила суд стягнути з відповідача на її користь донараховані відсотки в розмірі 5722,91 грн.; 305,02 грн. - 3% річних та 14,63 грн. інфляційних. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив зобов'язати відповідача донарахувати відсотки за вкладом в сумі 3669,71 грн. і зобов'язати уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації банку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2008 року між батьком позивача та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено договір банківського вкладу в національній валюті в розмірі 10 тис.грн. із визначеним розміром відсотків - 22 % річних строком на 1 місяць. В подальшому між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди стосовно зміни розміру відсоткової ставки і як слідує з останньої - з 22.06.2010 року такий розмір визначено із розрахунку 18% річних (а.с. ). 28.11.2011 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право власності на ? частину майна спадкодавця(а.с. ). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.04.2012 року стягнуто на користь позивача кошти в розмірі 5340,21 грн., однак вони залишаються не виплаченими (а.с. ). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з рахунку з інших підстав. Як слідує з вимог ст.1060 та ст.1228 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Отже, зважаючи, що сторонами згаданого банківського вкладу є банк і вкладник, а зобов'язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов'язаним з особою вкладника, то таке зобов'язання відповідача не припиняється внаслідок смерті вкладника та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям. Відповідна правова позиція з цього приводу висловлена Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 року, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим. Таким чином, суд дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачем не виконано належним чином своє зобов'язання щодо повернення банківського вкладу з нарахованими відсотками, а тому заявлені вимоги суд вважає підставними і такими, що підлягають до задоволення, а тому його слід зобов'язати донарахувати відсотки за вкладом із розрахунку 18 % річних, починаючи з 22.06.2010 року по 28.05.2014 року, тобто з моменту встановлення відсоткової ставки і до моменту встановлення тимчасової адміністрації в банку. Крім цього, на думку суду, підлягає до задоволення й вимога позивача про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, оскільки у відповідності до ст.ст.27, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» саме уповноважена особа Фонду здійснює управлінські функції керівника фінансової установи та складає перелік вкладників, а також визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. При цьому, твердження представника відповідача про неможливість розгляду вказаної вимоги не в порядку цивільного судочинства, так як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів є суб'єктом публічного права не заслуговує на увагу, оскільки у відповідності до ст.ст.1, 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наявні зобов'язальні відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Отже, з наведеного слідує, що вказані правовідносини випливають із договору банківського вкладу та невиконання зобов'язань за ним, а тому позивачем підставно у відповідності до вимог ст.15 ЦПК України заявлено вимоги в порядку цивільного судочинства до спеціального уповноваженої особи про усунення порушених прав та захист своїх інтересів. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 243,6 грн. судового збору.

Outcome: partial