Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суді із позовом, у якому зазначила, що на праві спільної сумісної власності її батькам, [PERSON] і [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ,на підставі договору міни від 05.05.1995 року. В 1998 році вона вселилася в квартиру разом зі своєю неповнолітньою донькою, [PERSON], [INFO], і з того часу вона постійно проживає в квартирі, утримує квартиру в належному стані і сплачує за комунальні послуги. [INFO] померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири. Спадкоємцями першої черги були: [PERSON], чоловік померлої, її батько, вона і відповідач, діти померлої. Спадщину прийняли фактично вона та батько, оскільки вони проживали разом в квартирі. Відповідач своєчасно не заявила про прийняття спадщини, тому не має права на спадщину. В зв`язку з цим, її частка складає 1/4, а частка батька - 3/4 квартири /1/4 +1/2/. Але своє спадкові права вони не оформили. [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 3/4 частки квартири. Спадкоємцями першої черги є вона і відповідач, діти померлого. Вона прийняла спадщину фактично, оскільки проживала в квартирі. Відповідач проживає постійно за вказаною адресою і про себе, як спадкоємець не заявляла. Крім того, вони домовилися з нею про те, що вона не буде мати до неї претензій стосовно володіння квартирою, оскільки вона тривалий час утримує квартиру. З того часу, між ними не виникало спору стосовно володіння квартирою. Зараз вона має намір встановити індивідуальне опалення в квартирі, в зв`язку з цим виникла необхідність оформити належним чином право власності на квартиру. Але при оформленні документів виявилося, що правовстановлюючий документ на квартиру втрачений, тому нотаріус в усній формі їй відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, між нею і відповідачем виник спір з приводу виникнення права на квартиру. Відповідач вважає, що вона має право на спадкування після смерті батька, оскільки вона розпорядилася особистим майном померлого, тому фактично вступила в управління спадковим майном, що було передбачано ст. 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 р.), який діяв на момент відкриття спадщини. Оскільки вказані обставини підлягають доказуванню у судовому порядку, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник у залі судового засідання підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач у залі судового засідання заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьками сторін є [PERSON] та [PERSON], яким на підставі договору міни від 05.05.1995 року належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також судом встановлено, що [INFO] померла мати сторін - [PERSON] (ар.с.5). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді ? частки вищевказаної квартири. Спадкоємцями першої черги були: [PERSON], як чоловік померлої, позивач і відповідач, як діти померлої. Судом встановлено, що спадщину прийняли фактично позивач та її батько [PERSON], оскільки проживали разом з спадкодавцем на день її смерті у спірній квартирі, але свідоцтво про право на спадщину не оформили. Таким чином частка позивача складає 1/4, а частка [PERSON] - 3/4 квартири (1/4 +1/2). Крім того судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін - [PERSON] (ар.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частки вищезазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є сторони по справі, як діти померлого. Позивач прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті батька - [PERSON], і на теперішній час, мешкає у спадковій квартирі, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримала. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON], відповідач не здійснила свого права на спадщину, тобто не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом 6-ти місячний строк, не проживала постійно разом з спадкодавцем і не прийняла спадщину фактично, тобто не здійснила дій, передбачених ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, на нерухоме майно. Згідно з абзацом 4 пункту 216 Інспекції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки ), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає крім право встановлювального документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась,- довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст. 1218 ЦК України передбачено, що До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є єдиною спадкоємицею за законом, яка здійснила своє право на спадок відповідно до ст. 1268 ЦК України, а відповідач спадщину не прийняла, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved