Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з січня 2003 року по липень 2011 року проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини запис про батька здійснено зі слів матері - «[PERSON]». Відповідач визнавав факт свого батьківства, всіляко дбав про неї, утримував матеріально. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач зволікає з поданням спільної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану про походження дитини. Тому позивач просить суд визнати батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; доручити Жовтневому відділу РАЦС реєстраційної служби ДМУЮ внести відомості до акту запису про батьківство [PERSON], [INFO], а саме записати її батьком [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, судові витрати стягнути не просила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено у судовому засіданні, у період з січня 2003 року по липень 2011 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 902 /а.с. 12-13/. Батьком дитини записано [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивачем до суду був наданий «Висновок спеціаліста» № 406 молекулярно-генетичного дослідження по встановленню батьківства [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON] від 27 грудня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99, 99998%. Відповідно до ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви про батька дитини, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, які засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути поданий матір'ю. Пунктом 9 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів Постанова Пленуму Верховного Суду України» від 15 травня 2006 р. роз'яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання батьківства, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved