Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку із продовженням нею навчання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання. Вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] народилась [INFO]. В свідоцтві про народження її батьком зазначений [PERSON]. На даний час позивач навчається у навчальному закладі, що потребує витрат на навчання. Батько участі у матеріальному її утриманні не приймає, має іншу дитину, на яку за рішенням суду сплачує аліменти. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та прохала про його задоволення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився. Від останнього надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав повністю, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.3). Шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] 29.06.2016 розірвано, про що свідчить рішення Комсомольського міського суду Полтавської області (а.с. 5). На даний час повнолітня дочка відповідача [PERSON] навчається у Політехнічному коледжі ДВНЗ «Криворізький національний університет» на денному відділенні за спеціальністю «Організація перевезень і управління на залізничному транспорті», в зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків (а.с.2). Як убачається з матеріалів справи відповідач має іншу неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої, за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.06.2016, сплачує аліменти (а.с.4). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. З норми ст.141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, відсутні підстави для відмови у задоволенні позову, але у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано нормами СК України. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При винесення рішення суд враховує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я повнолітньої дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), що відповідає об'єктивним можливостям відповідача та задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved