Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 24 липня 1998 року Виконавчим комітетом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 18. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище набуте в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивуючи тим, що від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем по справі. Тривалий час сторони не підтримують відносини як родина та сім`я, припинили стосунки і перестали вести спільне господарство та фактично перестали бути сім`єю, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Позивач вважає, що примирення між ними не можливо та суперечить її волі, оскільки мають різні погляди на життя, шлюб, родинну, почуття один до одного зникли. З урахуванням зазначеного позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі за вказаним позовом закрито, цивільна справа призначена до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність її представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 липня 1998 року Виконавчим комітетом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 18, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 07 травня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до\~статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved