Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, який мотивувала тим, що з 23.07.2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач), який було розірвано 01.07.2017 року. У шлюбі в подружжя народились двоє дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомогу на утримання дітей надає, у звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач подав до суду заяву в якій повідомив, що згодний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, при цьому просив врахувати, що він надає матеріальну допомогу на дітей, на підтвердження чого надав відповідні докази. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 06.06.2006 року народився [PERSON] (а.с. 6), а 30.03.2010 року народився [PERSON] (а.с. 7), батьками яких є сторони спору. Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою виконкому Росошанської сільської ради від 02.02.2017 року № 83 (а.с. 8). Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років, який в розрахунку на місяць станом на 1 січня 2018 року становить 1 860 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 09.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved