overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по квітень 2016 року. Вона та відповідач зареєстровані у [ADDRESS]. Відповідач з 19.01.2015 року не мешкає у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, тому позивач просить визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що з відповідачем по справі позивачка була у зареєстрованому у шлюбі з 1999 року по квітень 2016 року. Шлюб розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2016 року. Відповідно до довідки про склад сім'ї та місце реєстрації №8809 від 07.04.2016 року, у квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі. Актом КП «Жилсервіс - 2» ДМР від 17.10.2016 р. встановлено, що відповідач не проживає у спірній кімнаті з 19.01.2015 року, речей особистого користування комісію не виявлено. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає доказаним факт не проживання відповідача - [PERSON] у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані позивач, її брат [PERSON] та його дружина [PERSON], відповідач у справі, з їх неповнолітнім сином [PERSON] В 2009 році відповідач виїхала за вказаної адреси, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Третя особа [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2000 року, посвідченого нотаріально. За вказаною адресою зареєстровані позивач, її брат [PERSON] та його дружина [PERSON], з їх неповнолітнім сином [PERSON], що підтверджується довідкою №2764 про склад сім'ї, виданою КП «Жилсервіс-2» від 06.02.2014 року та довідкою №91 від 04.02.2014 року. З 2009 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, її особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується Актами від 15.06.2013 року, 23.10.2013 року та 24.01.2014 року. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому її слід визнати такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що вона є користувачем квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані позивач та [PERSON], який є її колишнім чоловіком. Більш ніж 9 років відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є користувачем квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані позивач та [PERSON], який є її колишнім чоловіком, що підтверджується довідкою №61 про склад сім'ї, виданою КП «Жилсервіс-5». Більш ніж 9 років відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується Актом від 21.11.2013 року, складеним КП «Жилсервіс-5». Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що вона є користувачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру №781 від 12.12.1983 року. За даною адресою зареєстровані позивач, [PERSON] - донька, онук - [PERSON] та [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача. З 2003 року відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є користувачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру №781 від 12.12.1983 року. За вказаною адресою зареєстровані позивач, [PERSON] - донька, онук - [PERSON] та [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується довідкою №434 про склад сім'ї від 29.10.2014 року. З 2003 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, його особистих та носильних речей в квартирі немає, що підтверджується Актом, складеним КП «ЖКК» ДОР. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований брат позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є колишніми власниками квартири. З моменту продажу позивачеві квартири, тобто з 2001 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають, брат позивача [PERSON] з 2010 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачують, не цікавляться спірною житловою площею. Враховуючи, що відповідачі не мешкають біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, не є членами сім'ї позивача, позивач просить визнати їх таким, що втратили право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідачів за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири Серії АВР №701986, посвідченого нотаріально 21.04.2001 року. За вказаною адресою зареєстровані брат позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є колишніми власниками квартири, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради від 19.05.2014 року. З моменту продажу квартири, тобто з 2001 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають, брат позивача [PERSON] з 2010 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачують, не цікавляться спірною житловою площею, їх особистих та носильних речей в квартирі немає. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідачів на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідачі не цікавляться квартирою як житловою площею, не приймають участі у сплаті комунальних послуг, не є членами сім'ї позивача, тому їх слід визнати такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В позові позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований позивач та [PERSON], який є колишнім власником квартири. З 2010 року відповідач за спірною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею, його особистих речей в квартирі немає. Враховуючи, що відповідач не мешкає біль ніж 6 місяців у спірній квартирі, позивач просить визнати його таким, що втратив право користуватися вказаною житловою площею у квартирі [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2015 року. За даною адресою зареєстровані позивач та [PERSON] З 2010 року відповідач за спірною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться спірною житловою площею, його особистих речей в квартирі немає. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доказаний факт не проживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, що відповідач не цікавиться квартирою як житловою площею, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2006р. накладено арешт на 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS] . В подальшому, рішенням того ж суду від 31.05.2006р. визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на вказане майно. У зв`язку з тим, що арешт перешкоджає у здійсненні права власності, позивач просить суд зняти його. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу за його місцезнаходженням в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2006р. накладено арешт на 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS] . В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси №2-1999/06 від 31.05.2006р. визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на вказане майно. Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п.9 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). За таких обставин, враховуючи те, що арешт протиправно позбавляє позивача гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, суд вважає за можливе зняти його. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 16 квітня 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, окрім того у них є спільна донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вказувала на те, що починаючи з жовтня 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені та вони не ведуть спільного господарства та сімейного бюджету, проживають за різними адресами, оскільки спільне подружнє життя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаємопорозуміння. Вважає, що шлюб має лише формальний характер, а тому подальше його збереження є неможливим та таким, що суперечить її інтересам, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16 квітня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №311 (а/с 8). Відповідно до свідоцтва про народження, у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON] (а/с 9). Сторони не підтримують між собою подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як вбачається з свідоцтва про одруження, після одруження позивач свого дошлюбного прізвища не змінювала. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Крім неї та її сина - [PERSON] в її домоволодінні з 12.03.2013 року зареєстрований знайомий її сина - [PERSON]. Проте з моменту реєстрації за вказаною адресою він не проживав і не проживає до теперішнього часу. Вказана обставина підтверджується актом від 05.04.2014 року та довідкою квартального комітету № 362. Через те, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації, вона не може оформити субсидію на домоволодіння. Крім того, в даний час вона має намір розпорядитися належним їй будинком, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Враховуючи викладене, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування спірним житловим будинком за вищевказаною адресою. У судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини його неявки суду не відомі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе слухати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4). Крім позивача та її сина - [PERSON] в її домоволодінні з 12.03.2013 року зареєстрований знайомий її сина - [PERSON] (відповідач по справі). Проте з моменту реєстрації у спірному будинку відповідач не проживав і не проживає, що підтверджується актом від 05.04.2014 року затвердженим головою квартального комітету № 31 [PERSON] (а.с. 6). У звязку з тим, що у спірному житловому будинку зареєстрований відповідач, позивач не має можливості оформити субсидію на домоволодіння. Крім того, на теперішній час, позивач має намір розпорядитися належним їй будинком, але через те, що у спірному житловому будинку зареєстрований відповідач вона не має такої можливості. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні житловим будинком, який належить їй на праві власності, також перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися належним їй майном. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та усунути їй перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування спірним житловим будинком за вищевказаною адресою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved