Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, посилалася на те, що з 08.08.2014 року по 11.04.2016 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не дозволяє йому спілкуватися з сином. Просить суд зобов'язати відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні його сина, та визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку і часу для спілкування наступним чином: кожної суботи або неділі тижня з 15-00 год. До 18-00 год. з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей; три години в період часу з 10-00год. до 18-00 год. у день народження дитини [PERSON] [INFO] з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей; у святкові дні три години в період часу з 10-00год. до 18-00 год. з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі просив позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просила суд здійснити встановлення порядку і часу для спілкування з обов'язковою присутністю матері дитини, кожної суботи або неділі у вечірній час не більше трьох годин; в святкові дні не більше трьох годин за попередньою домовленістю. Щодо зустрічі у день народження дитини, позивач заперечувала, оскільки вважає це недоречним. Представники управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, до суду надали висновок Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування та просили розглядати справу за їх відсутністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 08 серпня 2014 року, який було зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №382. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року шлюб укладений між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір'ю. Сторони в даній справі не дійшли згоди щодо порядку спілкування батька з дитиною. Відповідно до положень статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, 18 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ч. 4, 5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування № 13/15-277 від 20.12.2018 р. «про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], батьку [PERSON]» вважає за можливе встановити наступні години для спілкування та участі у вихованні дитини [PERSON], [INFO], а саме: кожної суботи з 16-00 год. до 19-00 год.; дні народження дитини та святкові дні проводити за попередньою домовленістю батьків; під час спілкування батько відвідує з дитиною всі заплановані заходи, громадські місця, заклади громадського дозвілля дітей. Згідно матеріалів, що містяться в справі, позивач має постійне місце проживання, позитивну характеристику, судимості не має та психічно здоровий. Таким чином, право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права є законодавчо закріплене та повинно реалізовуватися саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд врахує вік та стан здоров'я дитини, прихильність дитини до батька, ставлення позивача до виконання батьківських обов'язків, бажання та можливість піклування про дитину обох батьків і те, що такий порядок не порушуватиме ніяким чином права дитини. Виходячи з принципу рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, встановлених обставин, суд дійшов висновку за доцільне зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO], визначивши спосіб у вихованні та спілкуванні батька з дитиною наступним чином: кожної суботи або неділі за попередньою домовленістю між батьками у вечірній час протягом трьох годин у присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей; у день народження дитини [PERSON] протягом трьох годин з 10 до 13 години або за попередньою домовленістю між батьками у присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей; у святкові дні протягом трьох годин за попередньою домовленістю між батьками у присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об'єктів громадського дозвілля дітей. В іншій частині позовних вимог слід відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: partial