Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, з врахуванням заяви (вх. № 41264 від 16.12.2015 року, а.с. 31), про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, визначеного рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2005 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 150,00 грн. щомісячно, на частку від заробітку (доходу) відповідача, а саме: збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 07.12.2022 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.12.2005 року розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, 07 грудня 2004 року, народився син, [PERSON]. Батьком дитини є відповідач. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 150,00 грн. щомісячно. Проте, на даний матеріальний час відповідача змінився, він працює і має постійний та регулярний заробіток. У позивача народилася ще одна дитина, яка знаходиться на її утриманні. Розмір заробітної плати [PERSON] за рік становить 16301,19 грн., а тому розміру сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на утримання [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву (вх. № 40174 від 07.12.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 27). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25, 32, 36). Причини неявки суду не повідомив, заяв та заперечень не надавав. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серії 1-ОЛ № 006746 від 21.12.2005 року, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 5). Від шлюбу мають спільного сина, [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ОЛ № 029006 від 02.08.2006 року, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2382 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ОЛ № 028415 від 20.06.2008 року, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). За довідкою № 496 від 08.09.2015 року Квартального комітету № 29 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON], [INFO] проживає разом із матірю, [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідок № 1647/1-06-27 від 04.09.2015 року та № 1648/1-06-27 від 04.09.2015 року, [PERSON] працює в установі Управління освіти Кіровоградської міської ради (ДНЗ № 15) на посаді кухаря. Сума доходу позивача за 2014 рік складає 16301,19 грн. (а.с. 11), за період з січня 2015 року по червень 2015 року 9533,30 грн. (а.с. 12). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2005 року (а.с. 6) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 150,00 грн. щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до 07.12.2022 року, починаючи стягнення з 16.08.2005 року (а.с. 6). На виконання вищевказаного рішення 03.01.2006 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист (а.с. 38). Позивач зазначила, що на даний час змінилися обставини, а тому аліменти, в розмірі 150,00 грн., які стягуються з відповідача на утримання їх спільної дитини є не достатніми, що й стало причиною звернення до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, що визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2005 року. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання сина. Тому, з врахуванням обставин, зазначених у статті 192 Сімейного кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню, а також приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, заявленому позивачем та визначає аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved