Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

позивач звернулась з позовом до відповідача, в якому посилається на те, що у 2010 році познайомилась з [PERSON], [INFO]. З початку січня2011 року почали проживати разом однією сімєю, як чоловік та жінка за місцем реєстрації відповідача в м. Ровеньки, вул. Фадєєва, 36. З січня по кінець липня 2011 року проживаючи разом мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом харчувались, за спільні кошти оплачували комунальні послуги, приймаючи участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сімї. Під час хвороби відповідача на внелікарняну пневмонію та тривале лікування у терапевтичному відділені Ровеньківської лікарні № 3, вона кожного дня двічі на день, відвідувала відповідача, годувала його. За кошти, які вона отримувала як інвалід 3 групи, купувала для нього ліки, харчі, одяг та інше. Після лікування в Ровеньківській лікарні № 3 [PERSON] був переведений до Луганської обласної клінічної лікарні і діагнозом «тромбоз стегнової вени справа» де був прооперований. Вона домагалася коштів [PERSON] по стразовому полісу, а коли ліків не в вистачало, купувала їх за власні кошти. Таким чином вона була єдиною людиною, що його відвідував та здійснював за ним догляд. Наприкінці червня 2011 року вона завагітніла та повідомила про це відповідача, який зрадів цьому і не заперечував проти народження дитини, бо власних дітей не мав. Перша дитини була втрачена у травні 2011 року у звязку з непередбачуваними обставинами. На облік по вагітності вона стала у Лисичанській міській жіночій консультації, де була під наглядом, коли приїздила до м. Лисичанська. Після втручання в їх з [PERSON] сімейні відносини його матері, яка не прийняла її я невістку, намагалась розірвати їх відносини, взаємовідносини між сторонами погіршились, [PERSON] став вживати спиртні напої , неадекватно себе поводити, тому вона, боячись втратити дитину, змушена була його залишити. 06.02.2012 року народилась донька [PERSON], при реєстрації якої вона відповідно до ст. 135 ч.1 СК України записала її на своє прізвище «Трунов», по батькові дитини вказано за іменем відповідача «Андріївна». Під час знаходження дитини у відділенні патології новонародженої Лисичанського ТМО, відповідач надіслав їй 1000грн. на придбання ліків та забезпечення догляду за дитиною, крім того з березня по травень 2012 року надсилав щомісячно по 1500грн. на утримання доньки. Тому просила встановити , що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] на внести відповідні зміни в її свідоцтво паро народження, зазначивши її прізвище [PERSON] та вказати батьком [PERSON]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві , про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що проживаючи разом з відповідачем вони придбали мийку, холодильник, пральну машину. Він зустрічав її з роботи, дарував квіти, разом спілкувалась з його колегами по роботі. Коли вона після народження дитини перебувала з нею у відділенні, відповідач дзвонив їй та питав про здоровя дитини, говорив, що не може приїхати із-за роботи. У 2012році він приїздив на Пасху, але вона перебувала у лікарні. У них були наміри проживати разом, але у червні 2012 року мати відповідача у телефонній ромові повідомила її, що у відповідача є інша жінка. У подальшому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що дійсно він разом з позивачкою проживали разом з грудня 2010 року по червень 2011 року, але сумісного хазяйства не вели, позивачка розповсюджувала продукцію «Орифлейм», отримувала грошові кошти на карточку. Не говорила, що ці кошти пенсія по інвалідності. У березні 2011 року він потрапив до лікарні, позивачки відвідувала його, приносила продукти, але його відвідували також і його батьки. Кошти на придбання ліків , у період перебування на лікуванні, купував за надану трудовим колективом допомогу та за медичної страховкою. Про вагітність позивачки у травні 2012 року йому нічого невідомо. Припинили спілкуватися із-за щоденних сварок з позивачкою, причиною яких стало те, що він начебто заробітну плату передавав сестрі, матері, хоч цього не було. Після відїзду позивачки, він з нею не підтримував звязок. На початку 2012 року зі слів позивачки йому стало відомо, що вона перебуває у передродовому стані, потрібні кошти і він із людських спонукань декілька разів направляв їй кошти. Після народження дитини дізнався, що позивачка потрапила на лікування . Вважає, що він не є батьком дитини, яку народила позивачка, і просив відмовити у задоволені позову. У нього є донька [PERSON], 22.04.2006 року , про яку він позивачці не говорив, бо не проживав разом з матірю дитини та син [PERSON], [INFO]. З моменту виписки з лікарні інтимних стосунків з позивачкою не було. У подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні у задоволені позову просив відмовити, посилаючись на надані відповідачем докази та його пояснення по справі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що позивачка є його сестрою. Він познайомився з відповідачем, коли приїздив в гості до сестри в м. Ровеньки 20.06.2011 року поздоровляв її з днем народження. Приїздив до них також зимою 2010 року початок 2011 року, вони разом з відповідачем збирались робити ремонт в його квартирі. З Лисичанська привезли ванну, речі позивачки, комод, гроші та сумки з продуктами. Було видно, що відповідач та позивачка збиралися реєструвати шлюб, відповідач хотів створити сімю, мати дітей. Позивачка народили дитину у лютому 2012 року, повідомила про це відповідача. [PERSON] до пологового будинку з Ровеньків не приїздив. Ніякої зацікавленості по цій справі він немає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що після знайомства її дочки з [PERSON], він їздив до них, а потім вони разом стали проживати в м. Ровеньки у флігелі бабусі відповідача. Вона передавала їм сумки з продуктами, привезли ванну, комод, меблі. Дочка їй скаржилась, що відповідача вживає спиртні напої, вона не ладить із свекровою. 20.06.2011 року вони приїздила на день народження дочки, разом з синами, привезли подарунки, їх зустрічали родичі відповідача. [PERSON] був радий, коли дізнався про вагітність її доньки, але проти народження дитини була мати відповідача,погрожувала їй. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Допитаний за окремим дорученням свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає давно, а з [PERSON] знайомий з 2011 року, про їх сумісне проживання, ведення спільного господарства та сімейні відносини йому нічого не відомо. [PERSON] казав, що вони з [PERSON] зустрічаються. Коли [PERSON] дізнався про вагітність [PERSON], у нього виникли сумніви про те, що це його дитина. Допитана за окремим дорученням свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає давно, з [PERSON] познайомились 09.05.2011 року, коли поїхали до парку. Чи жили вони разом та чи мали намір зареєструвати шлюб, вона не знала. Коли [PERSON] дізнався про вагітність [PERSON] намагався допомагати їй, але вона відмовлялась. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Згідно з ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно роз'яснень, викладених п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують чи спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи в тому числі судово-генетичної необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК. З аналізу зазначених норм закону та роз'яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України слідує, що визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась 06 лютого 2012 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 136 від 15 лютого 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). Згідно висновку експерта № 1771 від 19.08.2013 року судово-медичної експертизи з використанням молекулярно-генетичного аналізу крові комплексної з встановлення батьківства, вірогідність біологічного батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] народженою [PERSON] 06 лютого 2012 року, складає 99,99% (а.с.71-75). Відповідно до висновку експерта № 337 від 13.12.2013 року повторної молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства, вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. ( а.с.97-103) Зазначені висновки експертів є повними, обґрунтованими та в них містяться відповіді на питання, поставлені перед експертом. Будь-яких сумнівів щодо законності проведення експертизи та надання висновків у суду не має. Відповідачем не наведено жодних доказів, які б спростовували заявлені позивачем вимоги. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що саме відповідач є біологічним батьком дитини [PERSON], народженою [PERSON] [INFO], і тому позов підлягає задоволенню. Крім цього позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат , а саме витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення судово-генетичної експертизи та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 грн. підтверджуються квитанцією № 561 від 19 червня 2012 року (а.с.1). Витрати по проведенню судово-генетичної експертизи підтверджуються квитанцією та фіскальними чеками на загальну суму 4527 грн. (а.с.76). Документами, що свідчать про оплату витрат, повязаних із наданням правової допомоги є квитанції к товарному чеку на загальну суму 500 грн.(а.с.14). Таким чином суд вважає, що позивачка відповідно до вимог ст.88 ЦПК України має право на відшкодування документально підтверджених судових витрат, які вона понесла. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 128, 134 СК України,

Outcome: approved