Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернулась із заявою, яку повністю підтримала у судовому засіданні та просила суд ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно спільної малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила наступне. Відповідач не виконує взагалі будь-яких своїх батьківських обов`язків. Крім цього, не сплачує кошти на утримання дитини як добровільно так і за рішенням суду. З часу народження дитини бачив її тільки один раз. Відповідач у судовому засіданні вимоги заперечив, просив їх відхилити, як безпідставні. На запитання суду повідомив, що дійсно жодної допомоги дитині не надавав, з нею не бачився та не приймав участі у її вихованні. Не звертався відповідач і до органів опіки та піклування щодо обмеження його прав на побачення із дитиною та не заявляв про перепони щодо участі у її вихованні. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, отримувала податковий код, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи і при зверненні до суду сплатила судового збору в розмірі 768,40 гривень (а.с.1,6,7,15,16). [INFO] у м. Житомирі народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у справі (а.с.8). 23 листопада 2017 року судом прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини починаючи з 19 вересня 2017 року (а.с.9-10). Стягнень за таким рішенням суду станом на 14 березня 2019 року не здійснено і не надходило жодного платежу (а.с.12,17,18). 17 вересня 2018 року заочним рішенням шлюб між сторонами розірвано, а місце проживання спільної дитини визначено за позивачем у даній справі (а.с.11). Позивач проживає разом з мамою, дідом та бабою, а також своєю дитиною. Батько дитини участі у її вихованні не приймає (а.с.13,14,19,20,21). Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу при народженні дитини та як малозабезпечена родина (а.с.22,23). Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області (а.с.28) і за висновком органу опіки та піклування Любарської державної адміністрації Житомирської області від 28 серпня 2019 року визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини сторін (а.с.44). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини (ст. 164 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає відповідача таким, який тривалий час без поважних причин та усвідомлено нехтує своїми батьківськими обов`язками. Даний факт, що був повідомлений позивачем, на переконання суду, повністю підтверджений дослідженими судом доказами та не спростовувався самим відповідачем у судовому засіданні. Такий перебіг подій дає беззаперечні обставини для задоволення вимог. Зокрема, приймаючи дане рішення суд зауважує і наступні фактичні обставини справи встановлені за дослідженими доказами. Так, позивач звернулась із позовом про стягнення аліментів вже через чотири місяці після народження дитини. Тобто, аналіз даної групи доказів у сукупності із поясненнями позивача у судовому засіданні і довідкою виконавчої служби про відсутність надходжень аліментів протягом майже двох років з дня прийняття рішення про їх стягнення, на переконання суду стверджує факт свідомого нехтування відповідачем обов`язку щодо майнового забезпечення дитини, батьком якої він являється. Не повідомлення суду поважних причин не надання майнової підтримки з народження і до дня вирішення даного спору у суді тільки підкреслює низькі морально-етичні риси характеру відповідача і байдуже ставлення до важливого процесу народження та забезпечення усім необхідним власної дитини в перші рокі її життя. Інше і не менш важливе обґрунтування мотивів суду для задоволення позову полягає у тому, що відповідач не приймав будь-якої участі у спілкуванні та догляді з дитиною з часу її народження і до часу звернення із даним позовом до суду. Судом не встановлено фактів, які б перешкоджали батькові бачитись із дитиною та приймати участь у її вихованні адже не виявлено обставин які б чинили перепони як зі сторони позивача так і об`єктивно унеможливлювали це робити відповідачеві. Приймаючи рішення у даному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пов`язані із зверненням до суду із даним позовом. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved