Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є власниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Факт належності вказаного житлового будинку позивачу підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 23.01.2007 року, зареєстрованого в ЄРПВНМ № 17282388. На даний час у вказаному будинку зареєстрований брат позивача [PERSON], який жодного дня у вказаному будинку не проживав. Позивач зазначила, що у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, у неї виникають певні труднощі зі сплатою комунальних послуг, які нараховуються в надмірному розмірі. Реєстрація відповідача у вказаному будинку унеможливлює оформлення субсидії на комунальні послуги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду. Третя особа подала на адресу суду заяву від 08.11.2017 року, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], розгляд справи просить провести без участі представника третьої особи. З наведеного вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 23.01.2007 року, зареєстрованого в ЄРПВНМ за № 17282388, [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином на даний час позивач є власником вказаного домоволодіння [ADDRESS]. Факт не проживання [PERSON] у домоволодінні позивача, підтверджується Актом від 27.03.2017 року, яким засвідчено, що з 1987 року гр. [PERSON], [INFO], фактично не проживає у будинку [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] це її двоюрідний брат, якого вона бачила останній раз на початку 80-х років, коли він приїздив до смт. Катеринопіль. При розмові [PERSON] не говорив де живе, бо тільки звільнився з місць позбавлення волі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що бачив відповідача у 80-х роках. З огляду на наведені обставини та досліджені судом матеріали справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved