Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що із застосунку «Дія» їй стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського округу Остапенка Є.М. від 25 серпня 2020 року № 10136, відкрите виконавче провадження № 67494636. Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог закону та недотриманням процедури, оскільки нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Враховуючи викладене, оскільки заборгованість не є безспірною, просила визнати виконавчий напис № 10136, вчинений 25 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. У порядку забезпечення позову позивач подала до суду заяву, якою просила вжити заходи забезпечення її позову, а саме, зупинити стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду\~від 26\~листопада 2021\~року задоволено\~заяву про\~забезпечення позову,\~зупинено стягнення\~за спірним\~виконавчим написом. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, а також витребувано в приватного виконавця матеріали виконавчого провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» свого представника в судове засідання не направив, відповідно до заяви позовні вимоги про визнання виконавчого напису № 10136 таким, що не підлягає виконанню, визнав. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки треті особи не повідомили про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення учасників про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис № 10136 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 01560/03235ЕССА від 12 лютого 2014 року за період з 20 липня 2015 року по 25 серпня 2020 року в розмірі 13690,75 грн, з них: 7816,35 грн заборгованість за тілом кредиту; 5024,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 800,00 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. 11 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67494636 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 13690,75 гривень. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 25 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, він вчинений, зокрема, на підставі п. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, норми якого постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнані нечинними. За таких обставин, а також у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню необхідно задовольнити. Згідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову та заяви про забезпечення позову, що становить 681,00 грн (1362 грн х 50 %), а також стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 681,00 гривню.

Outcome: approved