Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування змінених позовних вимог зазначає, що 30.08.2003 року з відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 03.07.2014 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] року та донька [PERSON], [INFO] року. До народження доньки відповідач покинув сімю в жовтні 2007 року. На той час вони проживали у приватному будинку її батьків. Її батько придбав для неї з дітьми квартиру в кредит, допомагав робити ремонт в ній, разом з мамою вони допомагали у вихованні та утриманні дітей. В липні 2013 року разом з дітьми вона переїхала проживати за адресою: [ADDRESS], де проживає до теперішнього часу. З того часу, як відповідач залишив сімю, він жодного разу не приїздив до дітей, не відвідував їх у школі, не надавав допомогу. Останнього разу вона його бачила його у 2008 році. До суду не зверталась із заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, так як сподівалась, що відповідач змінить своє ставлення до дітей, хотіла б щоб він спілкувався з ними, приймав участь у їх вихованні. Однак, діти підросли, сьогодні самостійно утримувати дітей не має можливості. Син та донька займаються спортом - рукопашним боєм у Криворізькій міській федерації і мають успіхи в цьому та приймають участь у змаганнях, у тому числі міжнародних. Тож кожного разу, для виїзду за кордон для участі у змаганнях необхідно дозвіл батька, тоді через соціальні мережі вона розшукує відповідача, та просить надати дозвіл на перетин дітьми кордону, що потребує значних зусиль. Протягом десяти років відповідач не турбується про своїх дітей, не утримує їх, не займається їх розвитком та вихованням. Тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] та доньки [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття дітьми. Представник позивача [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Зазначила, що змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав, а також стягнути з нього аліменти на кожну дитину по 2500,00 грн. Представник відповідача [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення змінених позовних вимог не заперечує. Згідно з узгодженою правовою позицією з [PERSON], який не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину. Представник третьої особи Виконавчого комітету Металургійної районної у м. Кривому Розі ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 30.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON]) було укладено шлюб (а.с. 13). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення не оскаржено та набрало законної сили 15.07.2014 року (а.с. 14). За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] року (а.с. 11, 12). Відповідно до характеристики Криворізької гімназії №95 [PERSON] навчається в цьому ліцеї в пятому класі. Вихованням дитини займається мати, батько участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, навчанням доньки не цікавиться (а.с. 16). З характеристики Криворізької гімназії №95 також вбачається, що [PERSON] навчається в цій гімназії в девятому класі. Вихованням дитини займається мати, опікується його фізичним та духовним розвитком, підтримує та розвиває навчальні здібності сина. Батько участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, навчанням сина не цікавиться (а.с. 17). З акту від 23.11.2018 року, засвідченого уповноваженими особами, слідує, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] з дітьми: [PERSON] та [PERSON] з 2013 року. Вихованням та утриманням дітей займається мати. За весь період батько [PERSON] сімю не провідував, участі у вихованні дітей не приймає, допомоги в утриманні дітей не надає. З 2005 року по липень 2013 року у квартирі за вказаною адресою [PERSON] разом зі своїм батьком робила ремонт власними силами (а.с. 18). Відповідно до характеристики Криворізької міської федерації рукопашного бою, [PERSON] та [PERSON] відвідують секцію з рукопашного бою та є членами цієї федерації. Також зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають з мамою [PERSON], яка піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, підтримує їх у заняттях та несе при цьому всі необхідні матеріальні витрати. Про батька дитини тренерам та керівництві клубу нічого невідомо (а.с. 21, 22). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно висновку Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], виконком Металургійної районної у місті ради, вважає за можливе позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні дітей [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] (а.с. 34). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 150 СК України, визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та надані на підтвердження їх докази і беручи до уваги, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкуються з ними взагалі; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Також, згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави та на користь позивача судовий збір в розмірі по 704,80 грн.

Outcome: approved