Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

позивач звернулася до відповідача з позовом, вимоги за яким уточнила заявою від 18.09.2018, та просить стягнути на її користь різницю в оплаті праці за період з 01.10.2018 по 31.08.2019 в сумі 74811,88 грн., з яких 60223,57 грн. на руки та податки для Верховинського відділу освіти в сумі 14588,31 гривень, а також 5 796,94 грн. на відрядження, а всього на руки 65993,51 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Косівського районного суду від 03.12.2015 визнано незаконним наказ відділу освіти Верховинської РДА №59-к від 25.02.2014 про звільнення її з роботи з посади вчителя географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та вирішено поновити її на роботі на посаді вчителя геграфії. Дане рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017. На виконання рішення суду, начальником відділу освіти Верховинської РДА Гуцуляком В.В. 24.04.2018 було винесено наказ про її поновлення на роботі. Однак, поновленні на роботі не відбулося на умовах, які існували на день її звільнення, а тому вона звернулася до суду з позовом про поновлення їй попередніх умов праці шляхом відновлення попереднього тижневого навантаження в кількості 16 годин, класного керівництва, методу об`єднання. Рішенням Косівського районного суду від 16.07.2019 задоволено її позов частково, визнано недійсним та скасувано накази №73-К, №77-, №78-К «Про зміни в тижневому навантаженні окремих педагогів 2017-2018 н.р.» стягнуто на її користь різницю в оплаті праці за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 в розмірі 5474 грн. 87 коп. З жовтня 2018 по час звернення з позовом до суду, відповідачем не відновлено їй попередні умови праці, а тому просить стягнути на її користь різницю в оплаті праці. Крім того, відповідачем їй також не виплачено витрати, які вона понесла перебуваючи у відрядженні пов`язаному перебуванням на курсах з підвищення кваліфікації, в розмірі 5796,94 гривні. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 24.09.2019 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Судом встановлено, що рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , зокрема визнано незаконним наказ відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації №59-к від 25 лютого 2014 року про звільнення з роботи [PERSON] вчителя географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступеня Верховинського району Івано-Франківської області та поновлено [PERSON] на роботі вчителя географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступеня Верховинського району Івано-Франківської області з 26 лютого 2014 року. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2019 стягнуто з Відділу освіти Верховинської РДА Івано-Франківської області на користь [PERSON] різницю в оплаті праці за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 в розмірі 5474 грн. 87 коп. Зобов`язано адміністрацію Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів поновити [PERSON] попередні умови праці шляхом відновлення її попереднього тижневого навантаження в кількості 16 годин, класне керівництво та метод об`єднання. (а.с.8-16). За наслідками апеляційного оскарження, апеляційне провадження закрито, 12.11.2019 дане рішення суду набрало законної сили. За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Однак, як безспірно встановлено в судовому засіданні, рішення суду в частині відновлення [PERSON] попереднього тижневого навантаження в кількості 16 годин, класного керівництва та методу об`єднання адміністрацію Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів на даний час не виконане, наказу про це по даний час не видано. За наведених обставин суд приходить до переконання про те, що дійсно на даний час має місце затримка щодо виконання рішення суду в частині відновлення позивачу попереднього тижневого навантаження в кількості 16 годин, класного керівництва та методу об`єднання, і така затримка є протиправною, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача різниці в оплаті праці за період з 01.10.2018 по 31.08.2019 є підставною та підлягає до задоволення. При цьому, такий розмір різниці в оплаті праці судом визначено виходячи з представлених відповідачем тарифікаційних листів про розмір заробітку позивача за липень 2018 року, за вересень 2018 року, довідки-розрахунку від 02.09.2019 та з врахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100. Зокрема, заробіток [PERSON] з урахуванням тижневого навантаження в кількості 16 годин, класного керівництва та методу об`єднання за серпень 2018 року склав 10407,72 грн., за вересень місяць 2018 року без урахування тижневого навантаження в кількості 16 годин, класного керівництва та методу об`єднання в розмірі 3606,64 грн., виходячи з чого розмір різниці нарахованої заробітної плати складає 6801,08 грн. А тому враховуючи, що періодом, впродовж якого невиконується рішення суду про поновлення [PERSON] попередніх умов праці шляхом відновлення її попереднього тижневого навантаження, є період з 01.10.2018 по 31.08.2019, в якому є 11 місяців, різниця в оплаті праці за цей період складає 74811 гривень 88 копійок (11*6801,08 грн.). При цьому, судом зазначено суму в різниці оплати праці без утримання податку та інших обов`язкових платежів, оскільки згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №137 (а.с.24) наданого позивачем встановлено, що витрати позивача [PERSON] на відрядження становили 5796 грн. 94 коп., і докази, що такі станом на час розгляду справи позивачу виплачені, відповідачем суду не представлено, а тому враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на відрядження також підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved