Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником вказаної квартири. В спірній квартирі зареєстрований [PERSON], її колишній чоловік, та син позивача - [PERSON]. З грудня 2011 року відповідач в даній квартирі не проживає та не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденції за даною адресою, особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актами. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином (а.с.22)., з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено у судовому засіданні, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 02.07.2001 року серії [NUMBER], виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 25.06.2001 року №655-С/КІ (а.с.9). Спірна квартира перебуває є приватній власності, є двокімнатною, жилою площею 29,60 м2, розташованою 18-ти поверховому будинку. На день розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані позив відповідач [PERSON] - колишній чоловік, [PERSON] - син. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ф-3 від 12.09.2016 року (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.04.2013 року по цивільній справі №753/5483/13 (а.с.3). Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] протягом останніх 5 років та по день звернення до суду в зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актами ОСББ «Кияни» від 20.01.2014 року, від 19.02.2015 року та від 19.09.2016 року (а.с.5-7). Вказані обставини також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], який є товаришем позивачем, та [PERSON], який є сусідом позивача. У відповідності до ч.1 ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не є співвласником або власником спірної квартири, з 2011 року не проживає в даній квартирі, не сплачує витрати за житлово-комунальні послуги, не цікавиться нею, за весь час не ставив питання та не намагався вселитись, будь-хто із проживаючих відповідачу не чинили перешкод у користуванні житлом, тому відповідач був відсутнім в спірній квартирі понад 1 рік без поважних підстав і його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою №138 в будинку №19/19 по вул. Вишняківській в м. Києві, задовольнивши вказаний позов.

Outcome: approved