Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Позовні вимоги мотивувала тим, що 28 жовтня 2015 року, приблизно о 12 годині, неповнолітня [PERSON], знаходилась в гостях у племінниці позивачки, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Скориставшись відсутністю в кімнаті подруги, неповнолітня [PERSON], таємно викрала належні позивачу ювелірні вироби, зокрема: золотий ланцюжок, вартістю 4000 гривень та золотий кулон, вартістю 5000 гривень, чим заподіяла матеріальну шкоду на загальну суму 9000 грн. Вказує, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 березня 2016 року до неповнолітньої [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, зокрема встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме заборони виходити з дому з 23 години до 07 години без супроводу матері, не змінювати без згоди сектору кримінальної поліції у справах дітей Шевченківського ВП Чернівецького МВП ГУНП в Чернівецькій області місце проживання, продовжити навчання, а також передачу під нагляд матері [PERSON] строком на 1 рік. Водночас зазначила, що внаслідок неправомірних дій дочки відповідача [PERSON] зазнала моральних страждань, що виразились у щоденних думках та спогадах про наслідки злочину, страх можливого повторення подій, негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, емоційній реакції при згадуванні, важкості виконання повсякденних обов'язків, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, нервозності, дратівливості, реакції замикання, бажанні уникнути контактів, почутті образи, обурення, приниження гідності. На підставі вищевикладеного, просить суд, стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 9 000 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та судові витрати. У судове засідання позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить суд позов задовольнити. В разі відсутності відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, так як у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року, приблизно о 12 годині, неповнолітня [PERSON], знаходилась в гостях у племінниці [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Скориставшись відсутністю в кімнаті подруги, неповнолітня [PERSON], таємно викрала належні [PERSON] ювелірні вироби, зокрема: золотий ланцюжок, вартістю 4000 гривень та золотий кулон, вартістю 5000 гривень, чим заподіяла матеріальну шкоду на загальну суму 9000 грн. Після чого звідти пішла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд. Неповнолітня [PERSON] свою вину у вчиненому визнала повністю, однак відмовилась від дачі показів. Судом також встановлено, що в діях [PERSON] на той момент були ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Однак, згідно ст. 22 КК України, на момент їх вчинення [PERSON] не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не була суб'єктом вищезазначеного злочину. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/1553/16-к від 17 березня 2016 року до неповнолітньої [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, зокрема встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме заборони виходити з дому з 23 години до 07 години без супроводу матері, не змінювати без згоди сектору кримінальної поліції у справах дітей Шевченківського ВП Чернівецького МВП ГУ НП в Чернівецькій області місце проживання, продовжити навчання, а також передачу під нагляд матері [PERSON] строком на 1 рік (а.с. 5-6). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1178 ЦК України стверджено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити, так як позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт моральних страждань та життєвих розладів позивача. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: partial