Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який змінювала та уточнювала /Т-2 а.с.34/, у якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 34435,06 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2015 року відповідач був зобов'язаний виплачувати аліменти в розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання їх сина [PERSON], починаючи з 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте протягом всього часу у відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів, і тому з відповідача слід стягнути 34435,06 грн. неустойки. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. 02 липня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву /Т-1 а.с.114-119/, в якому проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, просить у задоволені позову відмовити. 12 липня 2018 року відповідач подав до суду письмові пояснення /Т-1 а.с.128-140/, в яких просить відмовити у задоволені позову, мотивуючи це тим, що він має бути звільнений від відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді пені, оскільки для цього існують всі обставини. Крім того, позивач неправильно розрахувала пеню, за його підрахунками розмір пені становить 17571,27 грн. У випадку, якщо суд не знайде підстав для звільнення його від сплати неустойки, просить зменшити розмір такої з урахуванням його матеріального та сімейного стану, оскільки на його утриманні, крім сина [PERSON], знаходиться донька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] проти позову заперечила, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить у задоволені позову відмовити. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /Т-1 а.с.15/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2015 року відповідач [PERSON] був зобов'язаний виплачувати аліменти в розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача [PERSON] на утримання їх сина [PERSON], починаючи з 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття /Т-1 а.с.16/. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості зв аліментами обчислюється державним, приватним виконавцем, а в разі необхідності спору - судом. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем ВДВС Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області І.В.Владиша від 03.05.2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 01 травня 2018 року становила 51427,56 грн. З цього розрахунку також убачається, що [PERSON] за період стягнення були здійснені наступні платежі: у березні 2015 року в розмірі 2200 грн.; в травні 2015 року в розмірі 750,00 грн.; у червні 2015 року в розмірі 2500,00 грн.; у липні 2015 року в розмірі 500,00 грн.; у період з серпня по грудень 2015 року в розмірі 750,00 грн. щомісяця; у лютому 2016 року в розмірі 1505,00 грн.; у березні 2016 року в розмірі 750,00 грн.; у червні 2016 року в розмірі 1500,00 грн.; у липні 2016 року 750,00 грн.; у серпні 2016 року в розмірі 1500,00 грн.; у період листопад-грудень 2016 року по 150,00 щомісяця; у січні 2017 року в розмірі 1600,00 грн.; у березні 2017 року в розмірі 3200,00 грн.; у травні 2017 року в розмірі 1600,00 грн.; у липні 2017 року в розмірі 3200,00 грн.; у період серпень-вересень 2017 року по 1600,00 грн. щомісяця; у жовтні 2017 року в розмірі 2000,00 грн.; у листопаді 2017 року в розмірі 1600,00 грн.; у грудні 2017 року в розмірі 2000,00 грн.; у березні 2018 року в розмірі 2000,00 грн.; у квітні 2018 року в розмірі 12009,00 грн. /Т-1 а.с.97,98/. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем ВДВС Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 11.07.2018 року І.В.Владиша заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 11 липня 2018 року становила 3819,84 грн. Із зазначеного розрахунку державного виконавця також убачається, що відповідачем було сплачено 51114,00 грн., а заборгованість складається з двох несплачених платежів за травень та червень 2018 року в розмірі по 1804,00 грн. за кожний місяць /Т-2 а.с.50-52/. Таким чином, у судовому засіданні достовірно з'ясовано, що з січня 2015 року у позивача постійно існувала заборгованість за аліментам, яка станом на 01 травня 2018 року становила 51427,56 грн., та яка у липні 2018 року була повністю погашена, що визнається учасниками судового процесу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В порядку ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ст. 196 СК України визначена відповідальність за прострочення сплати аліментів. Згідно з частиною 1 цієї норми законодавства (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З аналізу ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів) слідує, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 № 6-300цс16. Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року були внесені зміни до вказаних положень. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З аналізу вищевказаної норми після внесення до неї змін слідує, що пеня повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати до дня її повного погашення, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. Як убачається з розрахунку пені станом на 01 травня 2018 року, який поданий позивачем /Т-2 а.с.48,49/ та розрахунку пені станом на березень 2018 року, який поданий представником відповідача /Т-1 а.с.227-229/, обидва зазначені розрахунки проведенні сторонами з урахуванням того, що пеня повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати до дня її повного погашення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Беручи до уваги, що сторони у своїх заявах та розрахунках просять провести нарахування пені за аліментами на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати до дня її повного погашення, та не обмежувати її нарахування лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення, суд, виходячи з диспозитивності цивільного процесу, приходить до висновку, що слід відступити від правової позиції висловленої раніше Верховним Судом України у постанові від 16.03.2016 № 6-300цс16, та розрахувати пеню за аліментами, як цього просять учасники процесу, починаючи з першого платежу, який повинен був бути здійснений, починаючи з грудня 2014 року, що буде відповідати вимогам ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року). Позивач у своєму розрахунку пені зазначає, що сума неустойки за аліментами станом на 01 травня 2018 року становить 34435,06 грн. Відповідно до розрахунку представника відповідача загальна суму пені станом на березень 2018 року становить 17571,27 грн. Суд, порівнюючи обидва вищевказаних розрахунки пені, беручи до уваги, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, вважає, що у зазначених розрахунках повинно бути зазначено розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, зазначений строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням зазначеного слід обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення такої сплати до дня її повного погашення, після чого необхідно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити її загальну суму. Аналізуючи розрахунок пені, який був наданий позивачем, суд приходить до висновку, що такий не відповідає розрахунку заборгованості по аліментах, складений старшим державним виконавцем ВДВС Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області І.В.Владиша від 03.05.2018 року, зокрема позивач в основу свого розрахунку в графі, що підлягає до стягнення в листопаді 2015 року закладає суму в розмірі 1594,70 грн., в той же час в розрахунку державного виконавця вказана сума за цей період становить 687,20 грн., теж саме спостерігається і за грудень 2015 року, в розрахунку позивача вказана сума в розмірі 2590,90 грн., а в розрахунку державного виконавця сума аліментів за вказаний період становить 687,20 грн. Позивач не оскаржувала розрахунок заборгованості по аліментах, складений старшим державним виконавцем ВДВС Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області І.В.Владиша від 03.05.2018 року, що свідчить про те, що вона погоджувалася зі всіма розрахунками заборгованості за аліментами, які очислювалися державним виконавцем, а відтак суд не бере до уваги вищевказаний розрахунок пені, який був поданий позивачем, оскільки суми, які зазначені у ньому не відповідають розрахунку державного виконавця. Суд, аналізуючи розрахунок пені станом на березень 2018 року, який був складений представником відповідача, приходить до висновку, що зазначений розрахунок був проведений з урахуванням розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем ВДВС Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області І.В.Владиша від 03.05.2018 року, відповідно до даних якого загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 травня 2018 року становила 51427,56 грн.. Таким чином, сума неустойка (пені) дорівнює 17571,27 грн. (687,23 грн. х 1% х 6 днів з 01 березня по 06 березня 2015 року + 561,69 грн. х 1% х 21 день з 07 березня по 27 березня 2015 року + 548,92 грн. х 1% х 38 днів з 01 квітня по 08 травня 2015 року + 687,23 грн. х 1% х 8 днів з 01 травня по 08 травня 2015 року + 486,15 грн. х 1% х 39 днів з 09 травня по 16 червня 2015 року + 687,23 грн. х 1% х 16 днів з 01 червня по 16 червня 2015 року + 1832,15 грн. х 15 х 1 день 01 березня 2017 року + 232.15 грн. х 1% х 28 днів з 02 березня по 29 березня 2017 року + 1297,15 грн. х 1% х 42 день з 01 квітня по 11 травня 2017 року + 2665,00 грн. х 1% х 11 днів з 01 травня по 11 травня 2017 року + 2362,15 грн. х 1% х 30 днів з 12 травня по 10 липня 2017 року + 2665,00 грн. х 1% х за 40 днів з 01 червня по 10 липня 2017 року + 1827,15 грн. х 1% х 43 днів з 11 липня по 22 серпня 2017 року + 227,15 грн. х 1% х 24 дні з 23 серпня по 15 вересня 2017 року + 1998,75 грн. х 1% х 77 днів з 01 липня по 15 вересня 2017 року + 625,90 грн. х 1% х 40 днів з 16 вересня по 25 жовтня 2017 року + 1998,75 грн. х 1% х 86 днів з 01 серпня по 25 жовтня 2017 року + 624,65 грн. х 1% х 21 день з 26 жовтня по 15 листопада 2017 року + 1998,75 грн. х 1% х 76 днів з 01 вересня по 15 листопада 2017 року + 1023,40 грн. х 1% х 33 дні з 16 листопада по 18 грудня 2017 року + 1332,50 грн. х 1% х 79 днів з 01 жовтня по 18 грудня 2017 року + 355,90 грн. х 1% х 88 днів з 19 грудня 2017 року по 16 березня 2018 року + 1332,50 грн. х 1% х 136 днів з 01 листопада 2017року по 16 березня 2018 року + 1332,50 грн. х 1% х 106 днів з 01 грудня 2017 року по 16 березня 2018 року + 1020,90 грн. х 1% х 17 днів з 17 березня по 02 квітня 2018 року + 1640,00 грн. х 1% х 92 дні з 01 січня по 02 квітня 2018 року + 660,90 грн. х 1% х 11 днів з 03 квітня по 13 квітня 2018 року + 1640,00 грн. х 1% х 44 дні з 01 березня по 13 квітня 2018 року + 1640,00 грн. х 1% х 13 днів з 01 квітня по 13 квітня 2018 року). Суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що [PERSON] має бути звільнений від відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді пені, з огляду на наступне. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» було роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що заборгованість [PERSON] за аліментами утворилася у зв'язку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд вважає некоректним твердження представника відповідача, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів утворилася з вини державної виконавчої служби, оскільки як убачається з розрахунку пені, який був наданий представником відповідача, зазначена заборгованість розпочала утворюватися у зв'язку з несвоєчасною оплатою аліментів з січня 2015 року, а перший раз із заявою про стан сплати аліментів відповідач звернувся до органів виконавчої служби лише у серпні 2017 року /Т-2 а.с.21/, що свідчить про те, що відповідач протягом двох з половиною років не цікавився про стан сплати ним аліментів на утримання сина. Разом з тим, суд вважає обґрунтованими твердження представника відповідача про те, що існують обставини, з якими закон пов'язує зменшення розміру неустойки, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 14 жовтня 2017 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] /Т-1 а.с.224/, [INFO] в них народилася донька [PERSON] /а.с.Т-1 а.с.225/. З 23 січня 2018 року дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом ТОВ «БІК» Рубікон Груп» № 1 від 23.01.2018 року /Т-1 а.с.226/. Беручи до уваги, що відповідач перебуває у шлюбі з особою, яка знаходиться у відпустці по догляду за їх спільною дитиною [PERSON], яка фактично перебуває на утриманні батька, а також, той факт, що 50% всіх доходів відповідача стягується з нього у виді аліментів на користь позивача на утримання їх сина [PERSON], суд вважає, що існують обставини, які дають підстави зменшити розмір неустойки. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази о справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2/3 частини пені, що становить 11714,18 грн. (17571,27 грн. х 2/№ частини), що буде відповідати інтересам сторін, а також принципам розумності та справедливості. Беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги задоволені частково, то стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 704,18 грн., оскільки цей розмір був мінімальним на час звернення до суду з даними позовом, а 1% від суми задоволених позовних вимог є меншим за вказану суму.

Outcome: partial