Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що 16.12.1993 року, рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів Сумської області № 723 співвласникові будинковолодіння [ADDRESS] [PERSON] незаконно було передано в приватну власність частину земельної ділянки з загальної площі 623 кв.м. - з яких 300 кв.м. на якій розташовано будинок, який складається з А-1 СМ, А2-1К, А1-К і належали [PERSON] - частину будинку А-І., що складається із кімнати жилої 2- 16,1 кв.м., жилої кімнати 4 - 25,4 кв.м., коридора - 4,6 кв.м., кухня 3-11,7 кв.м., а всього 57,8 кв.м. із них жилої 41,5 кв.м. та господарських будівель Б,Д,К - сараю, З- Сараю, Зз - прибудови, В,Г - вбиральні, огорожі - №1-5, що становило 1/2 від побудованого будинку, який позивач отримала в результаті поділу по мировій угоді між її колишнім чоловіком [PERSON], який він продав [PERSON], і який на даний час належать відповідачам - [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування. Розмір частки позивача в будинковолодінні складає 46/100. Зазначена садиба розміщена на земельній ділянці розміром 0,0623 га, з якої [PERSON] належить 0,03 га. на підставі виданого державного акту серії СМ № 02927, про що позивачу стало відомо тільки 25.09.2013 року з технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Позивач вважаючи, що її право власності в спільному користуванні порушено, оскільки договір про поділ (виділ) у натурі частки з нерухомого спільного майна не було укладено, межі земельної ділянки не відповідають дійсності, а тому просить визнати рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 16.12.1993 року про передачу у власність [PERSON] земельну ділянку під забудову та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,03 га. за [ADDRESS] недійсним, визнати державного акта СМ № 02927 від 18.05.1995 року на земельну ділянку під забудову та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0623 га., за адресою [ADDRESS], який оформлений на ім'я [PERSON] недійсним, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2006 року виданого після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON], виділення частки із спільного майна за адресою [ADDRESS], для [PERSON], встановлення порядку користування земельною ділянкою під забудовою та обслуговуванням жилого будинку, господарськими будівлями і спорудами 0,0623 га. за вказаною адресою, з врахуванням можливості використання частини земельної ділянки розміром 6,19 метрів на ширину 0,96 м. по довжині частини будинку для обслуговування стіни. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити, обгрунтовуючи такими ж вимогами, що зазначені в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали повністю, просять відмовити в його задоволенні. Їх представник [PERSON] проти позову також заперечувала в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що рішення Виконавчого комітету Сумської міської від 16.12.1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель» є правомірним і таким, що вичерпало свою дію, оскільки [PERSON] на підставі цього рішення було видано державний акт. Крім того, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.08.2006 року, які отримала [PERSON] на 25/100 частин житлового будинку та 39/100 частин приватизованої земельної ділянки отримане згідно ст.ст. 1261,1268,1269,1270 ЦК України. Представник Сумської міської ради до суду не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, згідно наданих заперечень позовні вимоги не визнають. Представник управління Держземагенства в Сумському районі до суду не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.1973 року [PERSON] придбав 1/2 частину житлового будинку та відповідну частину надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.65,66) Як вбачається з википіровки плану будівельного кварталу № 513 загальна площа земельної ділянки становить 600 кв.м., тобто 0,06 га (а.с.67) Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.08.1995 року, яке було видане взамін договору купівлі-продажу від 19.03.1973 року, зазначено, що 54/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належить гр. [PERSON] на праві власності (а.с.72) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.08.1995 року належить 46/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.14) 16.12.1993 року рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів Сумської області № 723 співвласникові житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] було передано в приватну власність частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,03 га. що підтверджується державним актом серії СМ № 02927 (а.с.10,43) Згідно договору дарування від 11.01.1996 року [PERSON] подарував [PERSON] частку земельної ділянки площею 184, 5 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташований в [ADDRESS] (а.с.74) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2006 року [PERSON] отримала спадщину від [PERSON], яка складається з 39/100 частини приватизованої земельної ділянки від загальної площі 0,03 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.11) На даний час будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності за позивачем [PERSON] - частка власності 46/100, за відповідачем [PERSON] - частка власності 29/100, за відповідачем [PERSON] - частка власності 25/100 (а.с.12) Частки в праві приватної власності сторін на зазначений житловий будинок посвідчуються відповідними правовстановлюючими документами (а.с.11,14,15,73) Житловий будинок за вказаною адресою розміщений на земельній ділянці, загальна площа якої по фактичному користуванні складає, 0,0623 га, при цьому площа ділянки по відповідній нормі становить 0,06 га (7,58,62,68) Позивач звернувшись до ПП «Мегаполіс» з метою для приватизації земельної ділянки дізналась про невідповідність конфігурації земельної ділянки (а.с.8,9) Суд критично відноситься до доводів позивача та його представників, щодо визнання рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 16.12.1993 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки під забудову та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,03 га. за [ADDRESS] недійсним, з наступних підстав. Згідно приписів ст. 17 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції від 22.06.1993 року) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Відповідно до ст. 42 ЗК України від 18.12.1990 року громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Згідно з положеннями п.4 рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 1-9/2009 ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Відтак, 18.05.1995 року рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 16.12.1993 року вичерпало свою дію, оскільки [PERSON] отримав державний акт серії СМ № 02927. Таким чином, [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 723 від 16.12.1993 року, як власник 1/2 частини житлового будинку та відповідної частини надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] згідно технічної документації набув у межах та в спосіб передбачений ЗК України від 18.12.1990 року земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку. Натомість, ні позивач, ні його представники в силу положень ст. 60 ЦПК України не надали суду доказів, які б свідчили про порушення порядку передачі виконкомом Сумської міської ради народних депутатів земельної ділянки [PERSON], відсутністю у нього відповідного права на приватизацію, технічної документації. Суд встановивши законність рішення виконкому про передачу земельної ділянки [PERSON], приходить до висновку про те що виданий державний акт на право приватної власності не може бути визнаний судом не дійсним, оскільки вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Отже, суд не задовольняє і позовну вимогу щодо визнання державного акту СМ № 02927 від 18.05.1995 року на земельну ділянку під забудову та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0623 га., за адресою [ADDRESS], який оформлений на ім'я [PERSON] недійсним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 постанова Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7) Крім того, суд звертає увагу на те що, згідно листа адресованому [PERSON] Управлінням Держземагенства у Сумському районі від 17.09.2014 року, надана на розгляд технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] відповідає вимогам чинного законодавства. Акти про погодження (встановлення) та закріплення в натурі (на місцевості) меж даних земельних ділянок підписані суміжними землевласниками (а.с.97) Отже, право власності на земельну ділянку за вказаною адресою перейшло до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Однак, в судовому засіданні позивач та її представники обґрунтовуючи визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2006 року вказували тільки на порушення меж земельної ділянки між землекористувачами, і на тещо в інший спосіб вирішити щодо цього спір неможливо, при цьому не зазначили законних підстав для часткового визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст.1301 ЦК), а тому суд не вбачає підстав в задоволенні зазначеної вимоги. Однією з позовних вимог [PERSON] просить виділити частки із спільного майна співвласників за адресою: [ADDRESS], однак суд приходить до висновку, що при такому виділі майна, зміняться частки сторін, що не відповідає приписам ст.ст. 358, 364 ЦК України. Згідно з ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Натомість позивач та її представники в судовому засіданні просять суд, встановити порядок користування земельною ділянкою під забудовою та обслуговуванням жилого будинку, господарськими будівлями і спорудами 0,0623 га. за вказаною адресою, при цьому не заявляючи клопотання (заяви) про призначення експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань. А тому суд не може в силу ст.11 ЦПК України вийти за межі диспозитивності цивільного судочинства і самостійно призначити експертизу. За таких обставин позовні вимоги щодо виділення частки із спільного майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed