Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила поділити майно, що є у спільній сумісній власності та в порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 299381,70 грн. Припинити право власності на частку у спільному майні [PERSON] на автомобіль TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 31699,72 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2009 року по 28.10.2015 року та рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб було розірвано. 17.01.2014 року позивач та відповідач в період шлюбу придбали автомобіль TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який був зареєстрований на відповідача. У зв'язку із наявністю спору про поділ майна подружжя, позивач вважає, що зазначене майно підлягає поділу. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30.07.2018 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. У встановлений ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спірний автомобіль був придбаний за його власні кошти, які він отримав від продажу іншого транспортного засобу набутого до шлюбу. Крім того, частину коштів на спірний автомобіль він позичив у [PERSON] Також зазначив, що позивач на початку березня 2013 року припинила проживати разом з ним однією сім'єю та почала проживати окремо, та з цього часу сторони припинили ведення спільного господарства. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. 19.10.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона заперечувала проти обставин викладених відповідачем у відзиві та зазначила, що відповідач не мав фінансової можливості придбати спірний автомобіль, а доказів того що він придбав його за кошти отримані від продажу іншого транспортного засобу ним не надано. Також, не відповідають дійсності обставини щодо того, що [PERSON] та [PERSON] почали окремо проживати з березня 2013 року та спростовуються матеріалами справи, а саме позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, 17.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №833. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Встановлено, що сторони за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі подружжя спільно набули наступне майно: автомобіль марки TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Автомобіль був зареєстрований на [PERSON], що підтверджується листом від 21.05.2018 року №04-44 ТОВ «Автосаміт ЛТД», довідкою-рахунком від 17.01.2014 року та листом від 22.05.2018 року №04-45 ТОВ «Автосаміт ЛТД». Автомобіль марки TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] був зареєстрований 28.01.2014 року МРЕВ 8 м. Києва за [PERSON], що підтверджується листом від 18.06.2018 року за №31/365аз Головного сервісного центру МВС України. Відповідач [PERSON] заперечував проти того, що вказаний автомобіль був набутий за спільні кошти позивача та відповідача у період шлюбу та зазначив, що спірний автомобіль він придбав за власні кошти від продажу іншого транспортного засобу та за рахунок отриманих в позику коштів. Також зазначив, що він з позивачем припинив проживати та вести спільне господарство з березня 2013 року. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне. Факт проживання позивача та відповідача у шлюбі в період придбання спірного автомобіля, а саме 28.01.2014 року підтверджується копією позовної заяви від 11.05.2017 року та актом, затвердженим ЖЕД №906, з яких вбачається, що позивач [PERSON] не проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з лютого 2015 року. Що стосується тверджень позивача, що спірний автомобіль був придбаний ним за власні кошти, то вони також не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів того, від продажу якого саме автомобіля він отримав кошти, за які в подальшому придбав спірний автомобіль (договори купівлі-продажу тощо) та не надано доказів, що частина грошових коштів була позичена ним у іншої особи (договір позики, розписка тощо). В свою чергу, згідно довідок про доходи [PERSON], його загальний дохід за період з січня 2014 року по грудень 2014 року становить 68875,02 грн., за період з січня 2015 року по грудень 2015 року становить 64590,88 грн. При цьому, згідно податкових декларацій [PERSON] за період з 2012-2015 роки її дохід складає набагато більше ніж [PERSON], а тому твердження відповідача в частині того, що він за власні кошти придбав спірний автомобіль є необґрунтованими та непідтвердженими жодними належними доказами. Таким чином, суд вважає, що автомобіль TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Згідно п. 22 Постанови, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку експерта №1-08/10 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 08.10.2018 року, складеного Українським центром судових експертиз, дійсна (ринкова) вартість автомобіля TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] на день проведення експертизи (08.10.2018 року) складає (з урахуванням ПДВ) 598763,39 грн. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією експерта, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2018 року позивачем направлено лист відповідачу «Про надання згоди або відмови на виплату грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності». Однак, відповіді від відповідача не надійшло. Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на састку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною та спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Встановлено, що позивачем на депозитний рахунок суду внесені грошові кошти в сумі 299381,70 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.1186709114.1 від 16.11.2018 року. Таким чином, у зв'язку з неможливістю поділу спірного автомобіля в натурі, суд приходить до висновку про визнання права власності на автомобіль марки TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] за позивачем, з виплатою відповідачу компенсацію вартості 1/2 його частини та з припиненням за ним права власності на 1/2 його частину. Відповідно до ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Встановлено, що позивачем були понесені судові витрати на загальну суму 31699,72 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем та який узгоджується з матеріалами справи. Оскільки позов задоволено, враховуючи предмет позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат 31699,72 грн.

Outcome: approved