Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулась із заявою, якою, просила суд, ухвалити рішення про спростування відомостей, які порочать її честь та гідність, а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 тисяч гривень. В судовому засіданні, позивач вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач та його представник вимог не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні за відсутності правових підстав. Заслухав учасників розгляду та дослідив матеріали справи надані сторонами, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 18 вересня 2011 року о/у ВКСМД Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області Словінський А.В. відібрав пояснення у [PERSON] (відповідача у справі) де останній зазначив, серед іншого, про те що - 28 серпня 2011 року, близько до 22 години 30 хвилин проходив повз будинок [PERSON] - скандальної жінки, яка постійно конфліктує з усіма жителями села (а.с.3). Будь - яких інших доказів сторонами надано не було. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом (ч. 1 ст. 269 ЦК України). Відповідно до Конституції України фізична особа має право, серед іншого, на повагу до гідності та честі (ч. 1 ст. 270 ЦК України). Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України (ч. 1 ст. 275 ЦК України). Крім цього, приймаючи рішення у даній справі суд застосовує і наступні норми процесуального закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 10 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні не було встановлено на підставі належних та допустимих доказів факт розповсюдження інформації відносно позивача, яка не відповідає дійсності та порочила б її честь та гідність. До такого висновку суд прийшов враховуючи те, що пояснення надане працівнику міліції, суд вважає, не можна вважати способом розповсюдження інформації. Мало того, за наслідками отримання такого пояснення мала б бути проведена перевірка і прийняте рішення у відповідності до закону. Таких даних позивачем, як і іншими учасниками розгляду, суду надано не було і суд позбавлений можливості ґрунтувати рішення суду на припущеннях. Крім цього, не доведено перед судом і факт того, що освітлене в поясненні стосується безпосередньо позивача, адже пояснення не містить інших і обов'язкових анкетних даних заявниці за якими можливо було її ідентифікувати і зробити беззаперечний висновок про те, що відомості стосуються саме її. Так само не можливо погодитись із тим, що освітлені відомості містять фактичні твердження, а не оціночне судження. Приймаючи до уваги, що позов не підлягає до задоволення, на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed