Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, третіх осіб та просить визнати недійсним свідоцтво № 18912 про право власності на 58/100 часток двокімнатної комунальної квартири № 53 загальною площею 33,30 кв. м, житловою площею 18,10 кв. м, що складається з житлової кімнати 2 житловою площею 18,10 кв. м. з відповідною частиною службових приміщень, що видане 05 серпня 2011 року [PERSON] підприємством «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; також просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на частину квартири № 53, що проведена на підставі Свідоцтва № 18912 [PERSON] підприємством «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що квартира за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, [ADDRESS], надана на підставі ордера № 2492 від 28.08.2002 року на родину з двох осіб: позивача та її дочку відповідача по справі. З відповіді КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2014 року позивачу стало відомо, що вказана квартира комунальна: 58/100 частин якої є власністю сімї з 4-х осіб, а 42/100 частини не приватизовані. За довідкою [PERSON] підприємства «Пісочинкомунсервіс» від 24 квітня 2012 року у квартирі № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також у вказаній квартирі зареєстрована позивач по справі, яка і проживає у квартирі. Відповідач не мешкає за зареєстрованим місцем проживання з 2004 року. Враховуючи, що позивач не надавала згоди на приватизацію квартири і сама не зверталась із заявою про приватизацію квартири, тому вважає, що має місце порушення її житлових прав і вона звернулась до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, також вказала, що відповідач по справі її дочка, а малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] - діти відповідача. Відповідач, яка діє від себе особисто та від імені малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача [PERSON] підприємства «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, також надав свої заперечення в яких просив в задоволенні позові відмовити за безпідставністю вимог. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб [PERSON] підприємства «Пісочинкомунсервіс», Служби і справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 58/100 частин квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, на праві приватної спільної сумісної власності зареєстровані за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі розпорядження КП «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації» від 05 серпня 2011 року, номер № 18912, про що свідчать Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане 05 жовтня 2011 року [PERSON] підприємством «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації», та Витяг № 31551241 про державну реєстрацію на квартиру № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, що сформований 05 жовтня 2011 року КП «ХРБТІ». Судом також встановлено, що ордером № 2492, що виданий 28 серпня 2002 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 139 від 19 лютого 2002 року, позивачу та її дочці [PERSON], складом сімї дві особи, надано право на вселення до житлового приміщення за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, [ADDRESS]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року (справа № 2-1718/2009 рік), що набрало законної сили, задоволені вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням повністю відмовлено. Вказаним рішенням вселено [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], [INFO] в квартиру № 53, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна будинок 9, також цим рішенням, змінені умови договору найму житловим приміщенням квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, і зобовязано Комунальне підприємство «Пісочинкомунсервіс» укласти окремий договір найму житла з [PERSON] на житлову кімнату площею 18,1 кв. м з балконом, залишивши коридор, вбиральню, ванну кімнату, кухню в спільному користуванні сімей, а жилу кімнату 13,1 кв. м в користуванні [PERSON]. Ухвалою від 08 липня 2009 року Апеляційного суду Харківської області, рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року по справі № 2-1718/2009 рік залишено без змін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2010 року задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Харківської області про примусове проникнення до житла та надано дозвіл на проникнення до житлового приміщення квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, для виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року по справі № 2-1718/2009 рік, про вселення [PERSON], оскільки боржник [PERSON] двері квартири не відчиняє. Відповідно до довідки [PERSON] підприємства «Пісочинкомунсервіс» від 08 серпня 2011 року[ADDRESS] за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, є комунальною, складається з 1-ї кімнати жилою площею 18,10 кв. м., кухні, ванної, вбиральні, коридору, в квартирі зареєстровані: [PERSON] основний наймач, син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. За заявою [PERSON] на імя директора [PERSON] підприємства «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації», 58/100 частин квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, в порядку приватизації, передано у приватну, спільну, сумісну власність: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки № 112 від 10 квітня 2015 року, [PERSON] підприємства «Пісочинкомунсервіс», за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, [ADDRESS], житловою площею 13,10 кв. м., загальною площею 22, 10 кв. м., зареєстрована [PERSON]. Суду в якості доказів надані: пенсійні посвідчення на імя позивача; технічний паспорт на 58/100 частин квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, виготовлений КП «ХРБТІ» станом на 08.07.2011 року на імя [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]; довідка № 56 від 24.04.2012 року [PERSON] підприємства «Пісочинкомунсервіс», відповідно до якої у комунальній квартирі № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]; лист № 380 від 08.08.2014 року КП «ХРБТІ»; довідка Начальника вокзалу Харків пасажирський від 2005 року, де вказано, що у 2001 році позивачу та її дочці [PERSON], складом сімї дві особи, надане житлове приміщення за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, [ADDRESS]; поштове повідомлення; довідка ДПО ДКБ ст. Харків від 07.07.2008 року, де вказано, що [PERSON] у разі необхідності викликає до дітей лікаря за адресою: [ADDRESS]; заяви позивача від 07.12.2005 року до КП «Пісочинкомунсервіс» та від 13.01.2012 року до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області; акти обстеження квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, від 06.03.2015 року; 15.02.2007 року; 12.05.2008 року; 17.06.2013 року; січня 2012 року, 12 травня 2008 року; 07 жовтня 2007 року; 06 червня 2007 року; 04.11.08; 25.02.2006 року, 03.06.20016 року; 15.04.2006 року; додаток до акту; акт державного виконавця від 28 травня 2015 року про примусове виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/20 частини від усіх видів заробітку; виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 74993 (перебування у лікарні з 06.07.2015 року по 20.07.2015 року) ДЛПЗ «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці», відповідно до якої [PERSON] є інвалідом 3-ї групи; повідомлення № 752 від 22.12.2014 року Управління соціального захисту населення [PERSON] районної державної адміністрації харківської області про відмову [PERSON] в призначенні допомоги як малозабезпеченій сімї; довідка Укрпошти, лист від 09.02.2012 року [PERSON] РВГУМВС України в Харківській області на імя позивача. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 61 частиною 1 ЦПК України доказуванню не підлягають обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 4 ЦПК України визначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 1 ст. 1 і ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, яка здійснюється в тому числі, шляхом \~безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Суд аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, враховуючи надані докази та підстави звернення до суду, вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року, змінені умови договору найму житлового приміщення квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, зобовязано Комунальне підприємство «Пісочинкомунсервіс» укласти окремий договір найму житла з відповідачем [PERSON] на житлову кімнату площею 18,1 кв. м з балконом, залишивши коридор, вбиральню, ванну кімнату, кухню в спільному користуванні сімей, а жилу кімнату 13,1 кв. м залишено в користуванні відповідача [PERSON] і за заявою відповідача в порядку приватизації вона та її малолітні діти [PERSON] [PERSON], [PERSON] набули права власності на 58/100 частин вказаної квартири, тому суд, вважає що відповідач та її малолітні діти набули права власності на 58/100 частин спірної квартири без порушення вимог діючого законодавства, і відмовляє позивачу в задоволенні вимог про визнання недійсним свідоцтва № 18912 про право власності на 58/100 часток двокімнатної комунальної квартири № 53 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, 9, загальною площею 33,30 кв. м, житловою площею 18,10 кв. м, та відмовляє в задоволенні вимог про скасування державної реєстрації права власності відповідача та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 58/100 частин спірної квартири, що проведена на підставі Свідоцтва № [NUMBER] «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації». При вирішенні справи, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач з 2004 року не проживала у спірній квартирі тому не має права на її приватизацію, оскільки рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2009 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2009 року встановлено, що відповідач не проживала у квартирі з обєктивних причин, оскільки її мати позивач [PERSON] чинила перешкоди в проживанні у вказаній квартирі, тому судом і було прийнято рішення про укладення з відповідачем окремого договору найму житла в спірній квартирі. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що при приватизації відповідачем частини квартири, вона як основний квартиронаймач згоди не надавала. Суд вважає їх надуманими, оскільки позивач є квартиронаймачем жилої кімнати 13,1 кв.м у комунальній квартирі, де квартиронаймачем кімнати площею 18,1 кв.м є відповідач, тому відповідно до норм діючого законодавства, згода позивача на приватизацію житлового приміщення, де вона не є наймачем не передбачена. Не є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності та про скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності на частину квартири і факт не проживання власника нерухомого майна у належному йому житловому приміщенні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, тому посилання позивача на те, що відповідач в квартирі не проживає суд до уваги також не приймає. Таким чином судом не встановлено порушення житлових прав позивача з боку відповідача, тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed