Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON] Кіян, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Повідомила, що спільні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні; відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. У звязку з наведеним просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; залишити з нею дітей на виховання; стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 640 грн. У судове засідання зявилися позивач та її представник. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи (а.с. 65, 73-74), у судове засідання не зявився. Представник відповідача подала заяву про відкладення розгляду справи у звязку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні (а.с. 68). З огляду на те, що неявка відповідача в минуле судове засідання була визнана неповажною, представник відповідача не з'явилась у судове засідання, надіславши заяву, зважаючи на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зважаючи на визначені законодавством строки розгляду справи щодо стягнення аліментів на утримання дітей, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача, що буде відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, в якому зазначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 жовтня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 4), за час якого в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 6), та син [PERSON] Кіян, [INFO] (а.с. 5), які згідно з довідкою Виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1405 від 11 серпня 2017 року проживають разом з позивачем (а.с. 7). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу сторін суперечило б інтересам позивача, а тому позовні вимоги мають бути задоволені. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, суд дійшов висновку, що позовна вимога стосовно стягнення аліментів на утримання дітей має бути задоволена в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2017 року до повноліття [PERSON], [INFO], а з часу досягнення [PERSON], [INFO], повноліття стягувати аліменти на утримання [PERSON] Кіяна, [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини [PERSON] Кіяна, [INFO], оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушує права та інтереси відповідача та інших осіб. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У даному випадку позов предявлено 14 серпня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача мають бути стягнений судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved