Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнюючої заяви просить усунути порушення прав [PERSON] як власника, шляхом позбавлення [PERSON] та її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] права користування житловим приміщенням, а саме будинком № 16 по вулиці Білоруській у місті Житомирі, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. В обґрунтування вказаних вимог вказала, що позивачу на праві приватної власності належить 49/100 частин домоволодіння, що розташовується за адресою: м. Житомир, вул. Білоруська, 16. В домоволодінні також зареєстровані невістка позивачки разом із двома дітьми [PERSON] та [PERSON], проте за вказаною адресою не проживають понад один рік, оскільки добровільно залишили помешкання квартири, забравши свої особисті речі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з зазначених вище підстав. Просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 11.10.2016 року не зявилась, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будучи допитаною в судовому засіданні 01.03.2016 року в якості свідка підтвердила, що більше року не проживає в домоволодінні № 16, що розташовється по вулиці Білоруській у місті Житомирі. Вказала, що залишила помешкання, оскільки їй створили умови несприятливі для проживання, а саме чоловік привів іншу жінку. Представник Органу опіки і піклування [PERSON] міської ради [PERSON] подала до суду заяву про розглд справи у її відсутність. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу із чоловіком [PERSON] проживає разом із своїм батьком в м.Житомирі по вул. Білоруські, 22. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача пояснила, що [PERSON] вже понад чотири роки не проживає у будинку разом із [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] разом із своїми дітьми після розірвання шлюбу переїхали жити до свого батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач приблизно три роки проживає разом зі своїм батьком та сама виховує двох дітей. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи, що відповідає положенням ст. 158 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 12.04.2005 року належить 49/100 частин житлового будинку № 16, що розташовується по вулиці Білоруській у місті Житомирі, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /а.с. 5/ Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.08.2013 року вбачається, що розірвано шлюб, укладений між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] обласного управління юстиції 04.10.2003 року, актовий запис №1857. Неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишено на проживання із матірю. /а.с. 10/ Зі змісту копії витягу із будинкової книги вбачається, що за адресою: м. Житомир, вул. Білоруська, буд. 16, крім позивача, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 6-8/ Відповідно до листа начальника УМВС України в Житомирській області [PERSON] №20929 від 08.10.2015 року вбачається, що з приводу встановлення факту проживання невістки [PERSON] проводилась перевірка працівниками ВДІМ [PERSON] В ході проведення якої [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] за адресою: м. Житомир, вул. Білоруська, буд. 16-а не проживає протягом трьох років. /а.с. 9/ Відповідач та її неповнолітні діти, які, будучи зареєстрованими у вищезазначеному будинку фактично не проживають в ньому, що підтвердилось показами свідка та змістом листа начальника УМВС України в Житомирській області [PERSON] Таким чином, поважності причин, з яких відповідач не користуються спірним житлом, встановлено не було. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла, який понад один рік відсутній у житлі втрачає право на користування ним, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини - Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Аналіз встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства, дає суди підстави дійти до висновку, що відповідачка та її неповнолітні діти не проживають в спірному житлі більше року, місцем проживання неповнолітніх дітей , згідно норм ст. 29 ЦК України, на теперішній час є місце проживання відповідачки [PERSON], а отже наявні підстави, встановлені ч. 2 ст. 405 ЦК України для визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими , що втратили право користування в спірному житлі житловим приміщенням в будинку № 16 по вулиці Білоруській у місті Житомирі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved