Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою у розмірі 1 000 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено письмовий договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав йому грошову позику у розмірі 1 000 000 грн. 09 вересня 2013 року [PERSON] складено заповіт, у якому він заповів позивачеві дві земельні ділянки, що розташовані на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. В травні 2019 року позивач дізналась про те, що [PERSON] помер [INFO] і при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що заповіт, який був складений заповідачем 09 вересня 2013 року на її користь був скасований заповітом від 18 січня 2019 року на ім`я [PERSON] . 16 вересня 2019 року позивач направила приватному нотаріусу Степаненко Р. Г., у якого відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , претензію кредитора до спадкоємця [PERSON] . Однак, вказана вимога та претензія виконані не були, що змушує позивача звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. На відстоювання своєї позиції суд повідомила, що договір позики позивач та [PERSON] уклали 09.09.2013 року і в рахунок повернення позики останній склав на ім`я позивача заповіт щодо отримання позивачем земельних ділянок в рахунок погашення боргу. На запитання з приводу терміну повернення суми боргу, представник позивача повідомила, що їй не відомо про такі обставини. Відповідач позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що її покійний батько [PERSON] , який помер [INFO] , жодного разу не промовив будь-кому із близьких осіб про існування будь-якого боргу перед будь-ким. При умові, що такі великі кошти були отримані батьком, хтось із рідних би знав що на них придбано майно. Крім того, відповідач зазначила, що протягом життя батька за період з 2013 року по 2019 рік жодних претензій з приводу існування будь-якого боргу до батька на пред`являлось і спорів не було. Щодо долучених до справи копій касових ордерів зазначила, що дані документи не є взагалі касовими документами, оскільки вони видаються юридичними особами, які ведуть касу, касові книги та журнал реєстрації касових документів. На запитання представника позивача повідомила, що долучені до матеріалів справи оригінали розписок нею не визнаються і їй не відомо чи писав їх її батько і чи є там його підпис. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. в судове засідання н6е з`явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно копії заповіту, посвідченого нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н. М., 09 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1697, [PERSON] належну йому земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,33 га, розташовану на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, належну на підставі Державного акту КР № 3521781000:02:00:264, виданого Гаївською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 01.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 263, та земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,37 га, розташовану на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, належну на підставі Державного акту КР № 052471, виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області 04.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 44, заповів [PERSON] . Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Мар`янівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області 18 січня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1, [PERSON] усе своє майно, права та обов`язки, заповів [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в селі Ганнівка Новоархангельського району Кіровоградської області. Згідно матеріалів спадкової справи 22/2019 відкритої після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідач. Приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. [PERSON] було надано роз`яснення про те, що заповіт від 18.01.2019 року реєстровий № 1 скасовує заповіт від 09 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1697. Представником позивача 12 липня 2019 року відповідачеві було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором позики у розмірі 1 000 000 грн., що підтверджено копіями цієї вимоги та підтверджень про її направлення. 18 вересня 2019 року приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р. Г. було подано претензію кредитора [PERSON] до спадкоємця [PERSON] щодо погашення заборгованості в сумі 1 000 000 грн. основного боргу, що підтверджено копією даної претензії, яка містить відмітку про її отримання нотаріусом. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р. Г. 25 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 704, спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення площею 6,3276 га в межах згідно з планом, що розташована на території Гаївської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки 3521781000:02:000:0264. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р. Г. 25 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 705, спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення площею 5,3709 га в межах згідно з планом, що розташована на території Гаївської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки 3521781000:02:000:0266. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до положень ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14). В судовому засіданні досліджені оригінали розписок. Так, відповідно до розписки від 09 вересня 2013 року [PERSON] одержав гроші від [PERSON] в сумі 500000 грн. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] за земельний пай в кількості 6,33 га. Державний акт серія КР № 3521781000:02:00:264 виданий 01 лютого 1999 року. Відповідно до розписки від 09 вересня 2013 року [PERSON] одержав гроші від [PERSON] в сумі 500000 грн. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] за земельний пай в кількості 5,37га. Державний акт серія КР № 052471 виданий 04 лютого 2004 року. З`ясовуючи юридичну природу вказаних розписок, суд виходить з того, що вказані розписки не містять даних саме про укладення та умови договору позики в розумінні вимог ст.1046 ЦК України, а дані розписки містять у собі посилання про отримання коштів за земельний пай, що в свою чергу свідчить про відсутність домовленості сторін щодо укладення договору позики та є припущенням, на яких відповідно до ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися рішення суду. Крім того, суд звертає увагу, що зазначені по тексту розписок свідки своїми підписами не ствердили укладення саме договору позики між сторонами. Посилання представника позивача на ту обставину, що умовами повернення отриманих коштів є складання заповіту, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ч.2,3 ст 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином суд виходить з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення між позивачем та [PERSON] 09 вересня 2013 року договору позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] у борг ( тобто з обов`язком повернути) 1 000 000 грн. у певний строк. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, що відповідає вимогам ч.4 ст. 263 ЦПК України. Згідно вимог ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed