Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 06.06.2009 року, який на підставі рішення Свалявського районного суду від 16.11.2018 року розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її повному матеріальному утриманні і вихованні. Заначає, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить стягувати аліменти на її користь, на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Свалявського районного суду від 13.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 20). 05.11.2019 року винесено заочне рішення по справі, яким позов задоволено (а.с. 68-69). Ухвалою Свалявського районного суду від 21.12.2019 року, клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено, процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення по даній справі від 05.11.2019 р. поновлено (а.с. 87). Ухвалою Свалявського районного суду від 09.01.2020 р. заочне рішення від 05.11.2019 р. по справі № 306/47/19 скасовано, дану цивільну справу призначено до розгляду (а.с. 90). В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с. 116). Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 115). У поданому письмовому відзиві відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково. Вважає за можливим сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/16 частини від його заробітної плати, що становить приблизно 2 500,00 грн. щомісячно, позаяк з урахуванням вартості життя у Києві, фінансово неспроможний сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Крім того, у поданій відповідачем заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що заявлений позивачкою розмір аліментів виходячи з його доходів є завеликим, оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька (а.с. 30-34, 76-81). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши надані\~докази у\~їх сукупності,\~ суд встановив наступне. За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За розясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 12, 81-82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторини перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від 16.11.2018 року (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2011 року батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 3). Як убачається із довідки про доходи від 05.03.2020 р., відповідач працює в ТзОВ УЛЬМА ПЕКЕДЖІН УКРАЇНА з 01.12.2010 р., займає посаду головний інженер. Його дохід за період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 р. склав 301 253,88 грн (а.с. 113). Матеріалами справи встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з мамою за адресою [ADDRESS] з 05.10.2017 року і по теперішній час (а.с. 4). Згідно довідки КП ВУКГ м. Свалява за № 684 від 05.10.2017 року про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до копії трудової книжки позивача серії АЕ № 438841 вбачається, що остання 30.03.2020 р. звільнена із займаної посади у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 117-118). За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат для дитини, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. А відтак, виходячи з принципів розумності та справедливості, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію відповідача, відсутність доходів на момент розгляду справи у позивача, суд доходить висновку, що аліменти необхідно встановити у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: partial