Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Житлово-експлуатаційної контори № 7, третя особа [PERSON], по якому просить визнати [PERSON] наймачем за договором найму житлового приміщення. Зобовязати ЖЕК № 7 укласти з [PERSON] договір найму на квартиру [ADDRESS] та відкрити на її імя особовий рахунок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі ордеру № 18 виданого 10.11.1964 р. їхня сім»я у складі чотирьох осіб зайняла житлову площу квартири [ADDRESS]. Вказана квартира надавалась [PERSON] на сім»ю з чотирьох осіб на підставі ордеру № 18 від 10.11.1964 р. До 2001 р. наймачем вказаного жилого приміщення являвся [PERSON] У 2001 р. [PERSON] помер і його право винаймати перейшло до дружини [PERSON] За її зверненням до ЖЕК № 7 на неї було переоформлено особовий рахунок. У серпні 2014 року [PERSON] помирає і фактично єдиним членом родини, який був вписаний в ордер на заняття житлового приміщення являється позивач. Навесні 2014 року позивачці стало відомо, що за даною адресою крім її матері зареєстрований і не проживає [PERSON], що жодної згоди на його прописку її мати не давала. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити, на його обґрунтування послалися на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначає, що факт проживання позивача з матірю за адресою [ADDRESS] не підтверджується. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та день слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи (в тому числі ц/с № 404/3790/14-ц, 2/404/1807/14), прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, відповідно до ордеру № 16 виданого заводом «Червона зірка» 10.11.1964 р. [PERSON] з сімєю із 4 осіб надана квартира № 57 кімната № 2 по проспекту Правди 7 в м.Кіровограді (а.с. 5). Згідно відповіді № 393 начальника ЖЕК № 7 від 08.09.2014 р. вбачається, що в [ADDRESS] зареєстровані дві особи [PERSON], [INFO] та її онук [PERSON], [INFO], квартира державна. [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 21.02.2006 р. Заявниця [PERSON] не зареєстрована за цією адресою. В ЖЕК № 7 відсутні підстави підтвердити факт спільного господарювання заявниці [PERSON] разом з її померлою матір»ю (а.с.48). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 142458 [PERSON] помер 08.11.2001 р. (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 194786 [PERSON] померла 08.08.2014 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 195533 [PERSON] помер 14.04.1997 року (а.с.9). Частиною 1 ст. 106 Житлового кодексу України визначено що, повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь якому членові сімї наймача. Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч.2 ст.65 ЖК особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з розясненнями, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами, внесеними постановами Пленуму від 10 березня 1989 року № 2 та від 25 грудня 1992 року № 3), при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясовувати, порядок встановлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це у всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в цьому жилому приміщенні, чи було це місце постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сімї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо обставини справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Позивач на підтвердження постійного проживання з матірю та ведення спільного господарства надала довідку № 1144 від 28.04.2015 р. видану КП «ЖЕО» № 3 про те, що [PERSON] [INFO], на момент смерті матері [PERSON], [INFO], проживали разом [INFO], та вели спільне господарство (а.с.81). Проте, дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи № 404/3790/14-ц, № провадження 2/404/1807/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], Житлово-експлуатаційної контори № 7, Головного управління ЖКГ Кіровоградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку в якому міститься акт від 01.02.2012 р., в якому зазначено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані дві особи: бабуся [PERSON] та онук [PERSON], але фактично проживає один чоловік, [PERSON] Крім цього, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що мешкає та проживає за адресою [INFO], яка є її власністю. До матері, яка мешкала за адресою [ADDRESS], приходила кожний день, доглядала її, часто залишалася у неї. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач у спірній квартирі постійно не мешкала, суду не надано беззаперечних доказів про її постійне проживання разом з матір»ю і ведення з нею спільного господарства. Позивач забезпечена житлом і за змістом ст.ст. 64, 65 ЖК України наймач і члени його сімї, що проживають разом з ним, набувають право користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сімї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду чи на праві приватної власності і дані обставини безспірно були встановлені в судовому засіданні. За даних обставин позовна вимога про визнання [PERSON] наймачем за договором найму житлового приміщення не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що в задоволенні позовної вимоги про визнання наймачем за договором найму жилого приміщення судом відмовлено, вимоги про зобовязання ЖЕК № 7 укласти з [PERSON] договір найму на квартиру [ADDRESS] та відкрити на її імя особовий рахунок не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed