Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідача покликаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за гр.[PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 21.11.1994р. за реєстровим №2564. Однак [PERSON] залишив своє місце проживання і з 1995р. у вищевказаному будинку не проживає та не цікавиться ним по даний час і місце його перебування нікому не відоме. В зв»язку з тим, що позивач з дружиною не мали постійного місця проживання та враховуючи те, що зазначений житловий будинок пустував протягом тривалого часу позивач з сім»єю зі згоди та відома сільської ради в 2000 р. поселилися в ньому. Зазначає, що даний будинок під час вселення позивача з дружиною знаходився в стані непридатному для проживання і потребував капітального ремонту, оскільки тривалий час в ньому ніхто не проживав. З 2000 року по даний час позивач проживає у даному будинку разом з сім»єю в складі п»яти осіб: позивач, його дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які вже народилися у будинку. За час проживання сім»ї позивача у вказаному будинку протягом чотирнадцяти років [PERSON] провів капітальний ремонт житлового будинку. Крім цього, позивач постійно сплачує комунальні послуги та утримує будинок в належному стані. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] в судове засіданні не прибула, подала у суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача, Волсвинської сільської ради в судове засідання не прибув, надав в суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без участі представника сільської ради. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власнсоті не встановлена судом. Відповідно до відповіді на адвокатський запит наданий ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №422 від 30.01.2004р. вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 21.11.1994р. за реєстровим №2564. З дослідженого в судовому засіданні акта обстеження житлово-комунальних та матеріальних умов [PERSON] складеного комісією Волсвинської сільської ради №46 від 30.01.2014р. встановлено, що [PERSON] з сім»єю проживають без реєстрації в [ADDRESS]. Зі слів [PERSON] за період з 2000 року сім»я довела до житлового стану та утримувала будівлю та прилеглу територію. За цей період зроблено ремонт: укріплені та поштукатурені стіни зовні, зроблена побілка стін, замінені вікна та двері, укріплено зовнішній фасад, частково замінено внутрішню електромереже, замінено підлогу. Будинок омебльовано та забезпечено побутовою технікою. На підставі квитанцій за оплату послуг за електроенергію встановлено, що за весь період з 2000 року оплату здійснює [PERSON] Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). В судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно заволодів чужим майном ще у 2000 року і продовжує відкрито, безперервно володіти спірним нерухомим майном протягом тринадцяти років, і таким чином, набув право власності на це майно (набувальна давність).

Outcome: approved