Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якому просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1032 від 23 грудня 2013 року у розмірі 21\~942,77 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 23 грудня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладений кредитний договір № 4032, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 5\~300 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становила 70% річних від загальної суми залишку кредиту. Строк дії договору 24 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту. 23 грудня 2013 року між кредитною спілкою [PERSON] та [PERSON] укладені договори поруки. Незважаючи на прийняті на себе зобов`язання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту. Станом на 15 жовтня 2018 року сума позовних вимог за кредитним договором № 4032 від 23 грудня 2013 року становить 21\~942,77 грн, в т.ч. сума позовних вимог зі сплати основного боргу 4\~257,33 грн, заборгованість зі сплати відсотків 17\~685,44 грн. Позивач обґрунтувала своє право вимоги тим, що 15 жовтня 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та нею був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого остання набула право вимоги та стала кредитором за кредитним договором № 4023 від 23 грудня 2013 року укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] . Ухвалою від 13 квітня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю. Ухвалою від 29 квітня 2021 року підготовче судове засідання закрито в частині\~позовних вимог\~ [PERSON] який\~діє в\~інтересах [PERSON] \~до [PERSON] \~та [PERSON] \~та призначено справу до розгляду по суті. Провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] закрито. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, 29 квітня 2021 року надали суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 15 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції послався на те що, КС «Імперіал ЛТД» у 2017 року вже зверталась до суду з аналогічною заявою. Рішенням суду від 31 жовтня 2017 року даний позов був задоволений. Дане рішення суду набрало законної сили, відкрите виконавче провадження. Відповідач також, посилаючись на позицію, викладену у Постанові ВС від 31 жовтня 2018 року, зазначив, що на правовідносини які склались після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. 23 грудня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4032, згідно якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 5 300,00 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії кредитного договору 24 фактичних місяці від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем (а.с. 4-5). 23 грудня 2013 року, між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 4032/1, відповідно до якого вона взяла на себе обов`язок відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору №4032 від 23 грудня 2013 року (а.с. 6). Цього ж дня, між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №4032/2, відповідно до якого він взяв на себе обов`язок відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору №4032 від 23 грудня 2013 року (а.с. 7). За згодою сторін було складено графік платежів, згідно з якими [PERSON] зобов`язувалась до 25 числа кожного місяця здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за договором № 4032 від 23 грудня 2013 року, за період з 23 грудня 2013 року по 15 жовтня 2018 року становить 21\~952,77 грн., у тому числі: заборгованість зі сплати процентів 17\~685,44 грн.; заборгованість зі сплати основного боргу 4\~257,33 грн (а.с. 10). 15 жовтня 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (цедент) та [PERSON] (цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого цедент передає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 4032 від 23 грудня 2013 року укладеного між цедентом та [PERSON] . Щодо права вимоги позивача за вказаним кредитним договором суд зазначає наступне. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). На відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною третьою статті 656ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1 Закону України\~«Про кредитні\~спілки» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21\~Закону України\~«Про кредитні\~спілки» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16-ц. Таким чином,

Outcome: dismissed