Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. На даний час [PERSON] є студенткою Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова на контрактній основі, факультет психології, навчається на денній формі, і тому не має змоги працювати. Однак, на даний час позивач не може сам покривати всі витрати пов`язані з навчанням та утриманням доньки. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2020 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.05.2020 справу призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Пономаренко О.В. в судових засіданнях позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, однак не в данному розмірі, оскільки не має фінансової змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 всіх доходів щомісячно на навчання доньки. Третя особа - [PERSON] в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. [PERSON] є студенткою Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова на контрактній основі, факультет психології, навчається на денній формі, що підтверджується довідкою Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова. Судом встановлено, що дочка проживає разом з мамою [PERSON] . Позивач самостійно виплачує кошти за навчання дочки в Національному педагогічному університету імені М.П.Драгоманова. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»):1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0414156, [PERSON] має другу групу інвалідності, безстроково, загальне захворювання. Згідно із довідки про доходи №7510 2552 6755 1512, видана пенсіонерки [PERSON] , за період 1 січня 2019 по 31 грудень 2019, розмір пенсії становить 23392грн. Відповідач надав суду довіду про доходи, відповідно до якої [PERSON] працює в Публічному акціонерному товаристві «Київметробуд» на посаді охоронника, загальна сума доходів за період з 20.07.2020 по 31.08.2020 становить 19678,14грн. Також судом установлено, що відповідач [PERSON] має на утримані дружину [PERSON] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві. Згідно із виписки медичної картки амбулаторно (стаціонарного) хворого [PERSON] перебуває на обліку з 07.10.2016 у зв`язку з цукровим діабетом. Враховуючи вимоги вказаних норм права, бажання відповідача допомагати матеріально дочці, суд дійшов висновку, що повнолітня [PERSON] , яка є дочкою сторін у справі, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що відповідає ст.199 СК України, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів. Однак у зв`язку з установленими обставинами і беручи до уваги, стан здоров`я, сімейний стан, фінансове положення відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, починаючи з 13.05.2020. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial