Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

позивач звернулася до суду 12 липня 2016 року з позовом до суду, вказавши, що 15 січня 1994 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В період шлюбу ними придбано квартиру [ADDRESS], яка згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу ВВА № 869208 від 29.12.2003 р. належить відповідачу [PERSON] Позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину квартири. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи у її та позивача відсутність, заявлені вимоги уточнила, просить суд визнати право власності на ? частку спірної квартири за позивачем [PERSON] та визнати право власності на іншу ? частку квартири за відповідачем [PERSON], стягнути з відповідача судовий збір (а.с. 52). Представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи у її та відповідача відсутність, проти уточненого позову заперечень не має (а.с. 48). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 січня 1994 року сторони уклали шлюб (а.с. 8 копія свідоцтва про шлюб). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. 13 копія договору, а.с. 14 копія витягу). Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Положенням частини першої статті 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Пунктом 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 Пленум Верховного Суду України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу, суд вважає відповідно обґрунтованими вимоги щодо визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, поділу між ними нерухомого майна як спільного майна подружжя та визнання за позивачем та відповідачем права власності по ? частини квартири за кожним. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подані позову до суду позивач сплатила судовий збір сумі 1057,83 гривень (1% від ціни позову), оскільки згідно звіту про оцінку майна від 01.07.2016 р. ринкова вартість ? частки квартири для визначення розміру судового збору складає без ПДВ 105783,00 грн. (а.с. 15-30 копія звіту). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved