Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2011 року визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] Пізніше, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що спірна квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Зарею Н.Г., за реєстровим №176. У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати зазначений договір купівлі-продажу недійним, скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та витребувати у відповідача [PERSON] майно. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року відкрито провадження по справі в загальному порядку. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2018 року у зв'язку з набранням чинності новою редакцією ЦПК України, розгляд справи призначено у спрощеному провадженні на 29.05.2018 року. Представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі правом на подання відзиву на позов не скористались, у судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2011 року визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.08.2004 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович С.П. за реєстровим №1599. Вказане рішення набрало законної сили 28.06.2014 року. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.05.2016 року №59601270, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Зарею Н.Г., за реєстровим №176. Номер запису про право власності: 7041323 від 26.02.2007 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статей 317,319 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном за власною волею. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 24.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зарею Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №176, що укладений між [PERSON] та [PERSON], був вчинений [PERSON] на підставі визнаного судом недійсним правочину, квартира вибула з володіння позивача без її вільного волевиявлення, позовні вимоги належить визнати обґрунтованими та задовольнити їх. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує солідарно судові витрати по справі із відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved