Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги мотивувала тим, що 08 травня 2015 року помер [PERSON], з яким позивач до 17.12.2010 року перебувала в шлюбі, а потім, незважаючи на розірвання шлюбу, вони продовжували проживати однією сім'єю як чоловік і жінка до дня смерті [PERSON] За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. Вказана квартира в 2008 році була приватизована [PERSON] та його матірю [PERSON], та їм належало по 1/2 частки квартири кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.08.2008 року. 23 січня 2011 року [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем після неї був [PERSON], який був зареєстрований та проживав з матірю, і, таким чином, спадщину прийняв. Але державну реєстрацію свого права власності на квартиру [PERSON] за життя не здійснив. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутній оригінал вказаного свідоцтва та інформація про нього не внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а без цього зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Позивачка є спадкоємицею четвертої черги, так як проживала з [PERSON] однією сім'єю більше пяти років до часу відкриття спадщини, але іншим чином ніж у судовому порядку встановити цей факт вона не може. Тому вона булла змушена звернутися до суду, прохала встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім'єю з 14 квітня 2007 року по день його смерті 08.05.2015 року, тобто більше пяти років; факт належності належності за життя квартири померлому [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру у порядку спадкування за законом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка також пояснила, що розлучення з [PERSON] було формальним, оскільки вони продовжували проживати разом як чоловік і жінка. Розірвання шлюбу було необхідне лише для того, щоб оформити субсидію. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, заперечень проти позову не мають. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.08.2008 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/2 кожному [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 7) 23.01.2011 року померла [PERSON], а 08.05.2015 року [PERSON] (а.с. 8, 9) Відповідно до довідки від 12.11.2015 року, виданої ЖЕД № 1, у вказаній квартирі по день своєї смерті 23.01.2011 року проживала [PERSON] З нею був зареєстрований [PERSON] з 05.08.1967 року по день смерті 08.05.2015 року. (а.с. 11) Вказаним підтверджується факт належності за життя [PERSON] спірної квартири, 1/2 частину якої він набув у власність шляхом приватизації, іншу 1/2 частку він успадкував після смерті матері в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1 264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.04.2007 року, а 18.01.2011 року даний шлюб було розірвано за спільною заявою. (а.с. 10) Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з позивачкою по справі у них дружні відносини, свідок знає її з 1991 року і вже на той час позивачка жила разом з [PERSON] Свідок постійно спілкувалась з ними, разом вони виїжджали на відпочинок. В 2007 році [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, з цього приводу був святковий обід. До самої смерті [PERSON] вони проживали разом; свідок постійно бувала у них в гостях і ніяких змін у стосунках не помітила. Про те, що позивачка і [PERSON] були розлучені, свідок дізналась згодом. Похоронами як [PERSON], так і його матері займалась позивачка. Про наявність родичів у [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] її хрещена мати. З [PERSON] хрещена весь час жила по вул Горького. Свідок памятає, що ще в дитинстві вона зі своєю матірю приходила до них в гості. Вже після 2010 року хрещена і [PERSON] зробили ремонт у квартирі по вул. Горького, а потім в квартирі, що належала хрещеній, по вул. Онупрієнко Останній раз вона (свідок) була у них в гостях 08 березня 2015 року: приходила вітати хрещену. А перед цим позивачка і [PERSON] приходили до неї (свідка) на Новий рік. Будь-яких змін в їх відносинах не було. Вона дізналась про їх розлучення, лише коли позивачка попрохала бути її свідком. Хрещена займалась похоронами і [PERSON], і похоронами його матері. Ні братів, ні сестер, ні дітей у [PERSON] не було. Крім показів свідків, проживання позивачки та [PERSON] однією сім'єю по день його смерті не менше пяти років підтверджується оглянутими в судовому засіданні фотографіями, на яких зафіксовані позивачка та [PERSON] разом в різні роки, в тому числі і після розірвання шлюбу. (а.с. 43, 44) Крім того, наявність у позивачки таких документів як свідоцтва про право власності [PERSON] на житло, свідоцтв про смерть [PERSON], лікарського свідоцтва про смерть [PERSON], висновку про вартість квартири, підтверджує її стосунки з [PERSON] Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість успадкувати спадщину, що залишилась після померлого. Згідно відповідей приватного нотаріуса [PERSON] та завідувача Шосткинської міськдержнотконтори після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON] від 23.06.2015 року. Дані про інших спадкоємців відсутні. Після померлої [PERSON] спадкоємці з заявами не звертались, спадкова справа не заводилась. (а.с. 37-41) Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Таким чином, дослідженими доказами підтверджено, що за життя [PERSON] належала квартира, а позивач є спадкоємицею [PERSON], оскільки проживала з ним однією сім'єю не менше пяти років по день його смерті, та спадщину прийняла. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved