Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Правдинська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивував тим, що у 1992 році вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований чоловік її доньки - відповідач по справі, проте з 2004 року за вказаною адресою не проживає. [PERSON] вказала, що наявність реєстрації в її будинку особи, яка в ньому не мешкає, порушує її право власності та майнові інтереси. Також, реєстрація відповідача в належному позивачу будинку чинить останній перешкоди вільно володіти та розпоряджатися власністю, створює незручності та змушує позивача нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. Будь-яких інших домовленостей між сторонами стосовно реєстрації відповідача в будинку не існує. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати просила покласти на відповідача. Позивач надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила проводити розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подали. Представник третьої особи, яка не заявляєсамостійних вимог - Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду заяву, якою просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 24.05.2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області вказаний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями від 05.08.1992 року, зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстрову книгу № 1 за номером 37, Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 162395726 від 05.04.2019 року, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки № 164 виданої 14.03.2019 року Правдинською сільською радою Білозерського району Херсонської області, акту обстеження від 20.03.2019 року, відповідач зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживає з 2004 року. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст.ст. 150, 156 ЖК України вказано, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач більше як один рік не проживає за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] ,має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за ним житлового приміщення та інших домовленостей між сторонами немає, а реєстрація відповідача за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved