Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказує, що відповідачі зареєстровані у належному позивачу будинку, за місцем реєстрації не проживають з березня 2010 року, їх особистих речей у квартирі немає, кореспонденція, адресована відповідачам за вказаною адресою не надходить, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. У зв'язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти визнання неповнолітнього [PERSON], 2009 року народження таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 17 грудня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В. вбачається, що [PERSON], [INFO] прийняла спадщину житловий будинок [ADDRESS], та є одноособовим власником вказаного майна відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Із Довідки виданої Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради від 24 жовтня 2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1955 року народження - заявник; [PERSON], 1974 року народження; [PERSON], 1995 року народження; [PERSON], 1977 року народження; [PERSON], 2009 року народження. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Актом перевірки житлового приміщенні від 02 листопада 2018 року встановлено, що [PERSON], 1974 року народження; [PERSON], 1995 року народження; [PERSON], 1977 року народження; [PERSON], 2009 року народження дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але з березня 2010 року останні фактично не проживають за вказаною адресою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Щодо посилання представника заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, відносно того, що недоцільно визнавати неповнолітнього [PERSON]., 2009 року народження, таким що втратив право користування житловим приміщенням у спірному житловому будинку, суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Конституції України прописано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі є членами сім'ї позивача, однак з березня 2010 року не мешкають без поважних причин у житловому будинку [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши відповідачів [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду.

Outcome: approved