Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду 15.02.2021 з указаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 01.11.2009 виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 30. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем 01.11.2009 уклала шлюб, який зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 30. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Як на причину розпаду сім`ї позивач зазначає різні характери та погляди на життя. Вказувала, що з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Можливість примирення та подальшого збереження сім`ї позивач не вбачає, оскільки на її переконання, шлюб розпався остаточно та відновлений бути не може. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористались, подавши до суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач пред`явлені вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, відзив на позовну заяву не подав, про що надав відповідну заяву його представник [PERSON] цінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.11.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 30. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 9). У період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено через різні характери та погляди на життя, відсутність взаємопорозуміння, різні сімейні та життєві цінності, що призвело до того, що сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 01.11.2009 виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 30 - розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову, що складає 454,00 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених при подачі позову (а.с. 10), що складає 454,00 грн.

Outcome: approved