Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 7 березня 2003 року Новостародубською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 04, та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшим сином повноліття, тобто до 24 листопада 2022 року, а потім на утримання меншого сина\~в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення останнім повноліття, тобто до 3 червня 2025 року. Свої вимоги мотивує тим, вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Однак сімейні відносини не склались. Через різні погляди на життя та сімейні цінності вони втратили почуття поваги один до одного. Часті сварки, які неодноразово відбувались в присутності їх неповнолітніх дітей, негативно позначаються на психічному стані останніх. На даний час кожен влаштовує своє життя на власний розсуд, спільного господарства вони не ведуть з листопада 2016 року, а отже шлюб існує формально. Діти знаходяться на її утриманні, оскільки після припинення шлюбних відносин відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу, участі у вихованні дітей не приймає. Сторони, належно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не\~ зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 7 березня 2003 року Новостародубською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 04. Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сімї. Починаючи з листопада 2016 року сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть. Суд вважає,\~ що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу, суперечить\~ інтересам\~ позивача. Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 116495, виданим 29 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 042492, виданим 4 червня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції. Діти знаходяться на утриманні матері, відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дітей. А тому суд вважає, що відповідач не забезпечує матеріально своїх дітей без поважних причин, а за законом батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 2 та 3\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищезазначених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, що відповідає 1/3 частині заробітку (доходів) відповідача але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дітей. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання меншого сина [PERSON]\~в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку після досягнення повноліття старшим сином [PERSON], оскільки за змістом ч.1, ч.2\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.\~\~\~ Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивач при подачі позову щодо стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: partial