Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», ФО-П [PERSON], в якому просить суд: визнати недійсним договір споживчого кредиту № ABHORG173180037 від 25.11.2016 року, укладений між позивачем та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»; розірвати Договір побутого підряду (індивідуальний номер заказу GA00128) від 25.11.2016 року, укладений між позивачем та ФО-П [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що 25.11.2016 року між нею та відповідачем ФО-П [PERSON] було укладено Договір побутового підряду, індивідуальний номер замовлення GA00128, предметом якого є організація ФО-П [PERSON] робіт по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій (металопластикових вікон Rotta 4-16-4). Загальна вартість виробів становила 22123,00 гривень. Крім того, 25.11.2016 року позивачем також було укладено Договір споживчого кредиту № ABHORG173180037 з відповідачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Зазначений Договір було укладено нею під впливом обману та нав'язування послуг. При укладенні Договору кредиту їй була надана інформація, що кредит надається під 0 %, але насправді процентна ставка, з урахуванням щомісячної винагороди Банку виявилася 94,25 %. Через те, що заява Позичальника, довідка та розрахунок були надруковані маленьким шрифтом, вона не мала можливості уважно роздивитись, та прийняти свідоме обмірковане рішення Також, Банк при наданні кредиту, не перевірив її фінансовий стан та не прийняв до уваги її вік та стан здоров'я. Згідно графіку погашення кредиту позивач повинна сплачувати банку 901,05 гривень протягом трьох років. Її пенсія становить 1297,00 гривень, до того ж вона є інвалідом третьої групи. Наступного дня після підписання договорів, вона ретельно вивчила їх зміст та зрозуміла, що не має можливості сплачувати кредит. 09.12.2016 року вона направила на адресу ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заяву, в якій зазначила про намір відкликати свою згоду на укладення Договору про надання споживчого кредиту. В заяві позивач також зазначила на те, що згодна сплатити відсотки на період фактичного користування кредитом. 12.12.2016 року зазначена заява була отримана відповідачем ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», проте станом на сьогоднішній день відповіді позивач не отримала. Сума кредиту складає 13283,92 гривень. Зазначена сума коштів позивачем особисто не була отримана, оскільки вони були перераховані на банківський рахунок відповідача ФО-П [PERSON] Згідно п.10 Заяви Позичальника № ABHORG173180037 від 25.11.2016 року, сума авансового внеску за Товар становить 9350,00 гривень. У Довідці про умови кредитування, яка була надана позивачу Банком при підписанні споживчого кредиту, сума авансового внеску у розмірі 9350,00 гривень визначена, як перший внесок. Проте, у Графіку погашення кредиту сума 9350,00 гривень відсутня. Тобто, позивач повинен був сплатити суму авансового внеску до того, як банк перерахував кошти у сумі 13283,92 гривень на розрахунковий рахунок ФО-П [PERSON] З приводу Товару, який позивач повинна була повернути у разі відкликання її заяви, зазначила, що Договір побутового підряду з ФО-П [PERSON] був здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, оскільки представники Ф-ОП [PERSON] здійснювали періодичні візити до житла позивача, їй була обіцяна знижка в розмірі 25 %, яку так і не надали, а також Кредит повинен був бути наданий на пільгових умовах. Згідно умов Договору побутового підряду, позивач повинна була сплатити вартість виробів у загальному розмірі 22123,00 гривень. Оскільки вартість виробів за Договором сплачена позивачем не повністю, а відповідач ФО-П [PERSON] ще не виконав замовлення, тому позивач має право відмовитись від Договору, без відшкодування будь - яких витрат. Позивач намагалась звернутись до ФО-П [PERSON] із заявою про відмову від Договору, проте за вказаною у Договорі адресою офісу вона не знайшла. 09.12.2016 року позивач направила на адресу ФО-П [PERSON] листа про намір розірвати договір, та надіслала його на адресу, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Крім того, виконавець у Договорі зазначає на те, що Профіль ПВХ Rotta є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, проте документів на підтвердження цього відповідач під час підписання Договору не надав. Позивач [PERSON], та її представник - [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача - ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач - ФО-П [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 25.11.2016 року відповідно до заяви Позичальника № ABHORG173180037, між позивачем [PERSON] з однієї сторони та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» з іншої сторони було укладено Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Банк надає [PERSON] кредит у розмірі 13283,92 грн., строком на 36 місяців ( з 25.11.2016 року по 24.11.2019 року включно), зі сплатою відсотків у розмірі 0,12 % річних. Єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту становить 510,92 гривень, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту складає 531,36 гривень, щомісячний платіж у сумі 901,05 гривень, за період сплати з 07 по 11 число кожного місяця /а.с. 7-9/. Пунктом 9 Заяви Позичальника передбачено, що кредит надається Позичальнику на наступні цілі: а) оплати/часткової оплати товару (вікна/двері металопластикові конструкції Rotta 4-16-4 у кількості 2 шт. загальною вартістю 22123,00 гривень) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФО-П [PERSON]; б) на сплату страхового платежу у сумі 0,00 гривень на поточний рахунок Страхової компанії «Без страховки»; в) на сплату єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту, розмір якої визначається згідно п. 4 Заяви, шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок Банку. Відповідно до пункту 10 Заяви, сума авансового внеску за Товар, який сплачується за рахунок власних коштів Позичальника становить 9350,00 гривень. Як вбачається з пунктів 13 та 15 вищевказаної Заяви, позивач своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також погодився з тим, що ця Заява разом із Умовами та правилами, що розміщені на сайті Банку, Тарифами складає між позивачем та Банком кредитно - заставний договір. Крім того, судом встановлено, що 25.11.2016 року [PERSON] (Замовник) та ФО-П [PERSON] (Виконавець) уклали Договір (індивідуальний номер заказу GA00128), відповідно до умов якого Замовник поручає, а Виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій по розцінкам Виконавця, а Замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно з умовами даного Договору. Загальна вартість виробів становить 22123,00 гривень, завдаток становить 9350,00 гривень /а.с.10-11/. Відповідно до Додатку № 1 до Договору, позивач своїм особистим підписом підтвердила, що вона під час укладання договору належним чином повідомлена, що ПВХ конструкції виготовляються з використанням скла, розкроєного під визначений Замовником, індивідуальний розмір. Згідно Додатку № 3 до Постанови КМУ від 19.03.1994 року № 172 затверджений перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Відповідно до даного переліку скло, нарізане або розкроєне під розмір визначений покупцем (замовником) не підлягають поверненню. Враховуючи викладене, розірвання договору не допускається. У випадку придбання ПВХ конструкцій у кредит, договір кредиту не підлягає розірванню, допускається дострокове повне погашення кредиту /а.с.12/. Згідно інформації, яка міститься в листі ФО-П [PERSON] від 23.02.2017 року, направленого на адресу позивача, позивач внесла завдаток в розмірі 12773,00 гривень на виконання Договору GA00128 від 25.11.2016 року, борг до передачі у власність становить 9350,00 гривень. Борг «до передачі у власність» повинен бути погашений Замовником не пізніше 20 днів з дати внесення завдатку. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В даному випадку позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала заявлені вимоги. Зокрема, посилаючись на положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» як на підставу визнання договору споживчого кредиту недійсним, позивачем не було надано доказів щодо дотримання нею визначеної законом процедури. Так, частиною 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Кредитодавець зобов'язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше, ніж протягом семи днів. За кожний день затримки повернення споживачу коштів, сплачених ним згідно з договором про надання споживчого кредиту понад установлений строк (сім днів), споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка суми, належної до повернення кредитодавцем. Як вбачається з пояснень позивача та його представника, а також підтверджується копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Описом вкладення до поштового конверту, а також копією фіскального чеку «Укропошти» (а.с. 13 - 14), позивачем дійсно в 14-денний строк після укладення Договору споживчого кредиту було направлено на адресу відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заяву про розірвання договору споживчого кредиту (відкликання згоди на укладення договору). Відповідно до положень, зазначених в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. В той же час позивачем не заперечувався той факт, що нею не було повернуто ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» кошти або товари, одержані згідно з договором. Крім того, позивач зазначала на те, що Договір споживчого кредиту з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» був укладений нею під впливом обману та нав'язування послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що Договір споживчого кредиту був укладений нею під впливом обману з боку відповідача. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не було надано доказів щодо дотримання нею визначеної законом процедури відкликання згоди на укладення договору споживчого кредиту, а також укладення позивачем Договору під впливом обману, у суду відсутні підстави для визнання Договору споживчого кредиту від 25.11.2016 року, недійсним, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні вказаної частини позову. Щодо позовних вимог з приводу розірвання Договору побутового підряду, укладеного 25.11.2016 року між нею на ФО-П [PERSON], суд також відмовляє в їх задоволенні, з огляду на наступне. Позивач, як на підставу розірвання вищевказаного Договору посилається на те, що вказаний Договір здійснений з використанням з боку відповідача ФО-П [PERSON] нечесної підприємницької практики. За положеннями ч.1, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Всупереч вказаних вимог, позивачем не надано доказів на підтвердження факту використання відповідачем ФО-П [PERSON] нечесної підприємницької практики під час укладення з позивачем Договору побутового підряду № GA00128. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не були доведені ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed