Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з 01.10.1994 року по 14.08.2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач. Зараз син навчається в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» на денному відділенні, термін навчання встановлений до 30.06.2018 року. Крім того, він щороку сплачує за навчання 9213,00 грн., у зв'язку з чим позивач та син потребують матеріальної допомоги від відповідача, тому позивач, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання дитини в розмірі 1/2 витрат на навчання до закінчення навчання в навчальному закладі чи до 23-х років. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не згоден на сплату додаткових витрат на навчання. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, в задоволенні вимоги про стягнення половини додаткових витрат на навчання просив відмовити. Третя особа в судовому засіданні просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, сторони перебували у шлюбі, який розірвано 14.08.2007 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №400 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини, вказаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON] є студентом 2 курсу освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр денної форми навчання Криворізького металургійного інституту Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року (а.с. 8). Навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладання договору становить 9213,00 грн., що підтверджується договором про надання освітніх послуг № 860 від 17.08.2015 року (а.с. 7). Дитина зареєстрована з батьком (а.с. 10), однак з червня 2014 року проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Усі витрати, пов'язані з утриманням дитини позивач несе сама. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач працює в ПАТ «Укртелеком» (а.с. 9), однак її коштів не вистачає. Відповідач має іншу сім'ю, працює в КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с. 25), та отримує заробітну плату. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Згідно ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи норму ст. 199 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку про те, що сплата аліментів на повнолітню дитину є обов'язком батьків не безумовно, а за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином доказуванню у даній справі підлягає наявність саме цієї умови, що є обов'язком позивача у справі. Позивачем доведено суду те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який навчається і крім того, відповідач не заперечує проти цього, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною віку 23-х років за умови навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду 15.09.2015 року, суд вважає за необхідне стягнути аліменти починаючи з цієї дати. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на оплату навчання дитини у розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, то згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо визнання оплати за навчання додатковими витратами, оскільки відповідні виплати зокрема оплата за навчання не є додатковими витратами у сенсі ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Так третя особа не є дитиною, так як народився 27.04.1996 року та на теперішній час досяг повноліття. Чинним законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню особу. Суд також вважає, що зазначені витрати третьої особи на оплату навчання не викликані виникненням особливих обставин, що передбачені законом. Статтею 53 Конституції України передбачено, що держава забезпечує доступність і безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Таким чином, отримання вищої освіти в Україні третьою особою не є особливою обставиною, та не передбачає обов'язковість плати за навчання відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, оплата вартості навчання третьої особи здійснюється відповідно до умов договору між третьою особою та Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», а статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору. Таким чином, зважаючи на викладене, беручи до уваги той факт, що даним рішенням на відповідача уже покладено обов'язок по сплаті аліментів на утримання повнолітнього сина, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial