Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, визначеного рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 11.04.2012 року з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 1268 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття, мотивуючи тим, у порівняні до держбюджету 2012 року прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до18 років у 2014 році значно збільшився. Відповідно до держбюджету на 2014 рік установлюється прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років 1286 грн., а позивачка наразі отримує аліменти нижче 386 грн. на місяць, а відтак коштів, які стягуються за рішенням суду, недостатньо для належного утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на свої письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого в них народилась донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження видане 02.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, актовий запис № 139. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 11.04.2012 року з [PERSON] відбувається стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19.01.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України-27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин,що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суду не надано жодного доказу зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із сторін. Враховуючи той факт, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог по суті та не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed