Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, не виконання відповідачем сімейних обов'язків з ведення господарства та виховання дитини. Крім того позивач зазначила, що неповнолітня донька проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, вона піклується про неї, дбає про її культурний, моральний, інтелектуальний розвиток, відповідач участі у вихованні не приймає, фактично самоусунувся від виховання, тому просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дитини разом з матір'ю [PERSON], стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання надала заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, справу просила слухати без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді відповідно до ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.11.2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1095, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 30.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], актовий запис № 616. Відповідно до довідки від 15.06.2017 року виданої начальником відділу кадрової роботи з питань в органах місцевого самоврядування про те що [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста відділу дошкільної освіти управління Херсонської міської ради з 20.08.2012 року по теперішній час. Відповідно до довідки №30 від 19.06.2017 р. неповнолітня [PERSON], 2011р.н. відвідує Херсонський ясла-садок №36, комбінованого типу з 14.04.2015 року по теперішній час. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 01.08.2017 року за №821/07-16 проведено обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS], яке складається з чотирьох кімнат, приміщення чисте, охайне, є окрема кімната в якій зроблено сучасний ремонт, для дитини є все необхідне. Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON], 2011р.н. від 13.09.2017 року за №2-49/1712 встановлено, що Виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO].н., з матір'ю [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Згідно із ст. 27-1 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен забезпечити захист прав малолітніх або неповнолітніх осіб. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність проживання дитини з матір'ю та визначення місця проживання [PERSON],[INFO], разом з матір'ю. За таких обставин, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню.

Outcome: approved