Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , та [INFO] помер її батько, [PERSON] , який за життя відмовився від належної йому частки спадкового майна після смерті [PERSON] . Позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері, 02.08.2016 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке вона отримала на Ѕ частку спадкового майна, оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкодавця за законом, а саме сина спадкодавця [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивач зазначає, що реєстрація відповідача по справі - [PERSON] за місцем проживання спадкодавця, в даному випадку не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній з 1990 року не проживає за вказаною адресою, та місце перебування останнього не відоме, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем. На підтвердження вказаного позивачем надано відповідні акти обстеження житлового приміщення та висновки за результатами розгляду заяв [PERSON] , щодо встановлення місця проживання [PERSON] Звернувшись в грудні 2018 року до нотаріальної контори з питанням щодо можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку житлового будинку після смерті матері, позивач отримала відмову у видачі вказаного свідоцтва, з тих самих підстав. Позивач просить встановити факт непроживання [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати [PERSON] , таким що не прийняв спадщину, оскільки останній весь час проживав за іншою адресою. Крім того, просила зобов`язати нотаріальну контору внести зміни до виданого їй свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2016 року, виключивши з числа спадкоємців [PERSON] . Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11.04.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та оголошено перерву. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 15.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та підготовче судове провадження у цивільній справі №648/118/19 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 15.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області. Крім того встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.02.2016 року Виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.09.1967 року, Білозерським районним бюро РАЦС Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] . Судом встановлено, що 17.05.1986 року Сороківською сільською радою Харківського району Харківської області, зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 17.05.1986 року Сороківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №11. Після чого прізвище позивачки було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів спадкової справи №350/2014, заведеної 24.09.2014 року після смерті [PERSON] , спадщину після смерті спадкодавця прийняла її донька [PERSON] , шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини від 10.02.2015 року. В даній заяві заявник зазначає, що інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Оскільки чоловік померлої - [PERSON] , за життя відмовився від належної йому частки на спадщину, про що свідчить заява від 24.09.2014 року. 02.08.2016 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Алпеєвою Т.В. на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВТ №804181, зареєстроване в реєстрі за №894. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2018 року, державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку житлового будинку після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за законом, а саме брата позивачки - [PERSON] , який був зареєстрований з померлою за однією адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.07.1961 року Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Згідно довідки Білозерської селищної ради Херсонської області від 01.08.2016 року, разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] та протягом шести місяців після її смерті за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та квартирант [PERSON] . Вказане також підтверджується витягом з домової книги. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2016 року та від 27.08.2018 року, відповідач - [PERSON] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2001 року. Вказаний факт підтверджується також висновками за результатами розгляду заяв [PERSON] , щодо встановлення місця проживання [PERSON] від 13.02.2015 року та 01.08.2016 року, відповідно до яких встановити фактичне місце проживання не представилося можливим. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації та пояснили, що мешкають по сусідству з родиною [PERSON] та знали один одного більше 10 років, проте син померлих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , за життя батьків взагалі не відвідував та після їх смерті не приймав участі в їх похованні, останній раз його бачили в 1990-2000 роках, та чули, що начебто він виїхав до Російської Федерації. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного непроживання відповідача - [PERSON] за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж вісімнадцяти років, в тому числі станом на [INFO] день смерті спадкодавця - [PERSON] . Також суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього (до 14.08.2014 року), протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подав, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Згідно ст.1298 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Крім того, на підставі вищевикладеного, суд дійшов переконання про наявність достатніх підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, виданого позивачу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , виключивши з числа спадкоємців [PERSON] її сина - [PERSON] , [INFO] . З урахуванням встановлених судом обставин справи, оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved