Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 02 листопада 2002 року по 13 червня 2008 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час їхній син досяг повноліття та після закінчення середньої школи вступив до Державного професійно-технічного навчального закладу «Нікопольський центр професійної освіти». Враховуючи ту обставину, що їхній син навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, хоча відповідач як батько дитини, таку допомогу в добровільному порядку надавати не бажає, хоча має можливість, оскільки офіційно працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату. Тому змушена звернутися до суду та просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина на час його навчання в розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.17-18). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.22), своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв на адресу суду не надходило. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.19). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 02 листопада 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, про що свідчить актовий запис № 772, складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2008 року шлюб між ними було розірвано (а.с.6). Відповідно до довідки № 1858, виданої 11 березня 2021 року Державним професійно-технічним навчальним закладом «Нікопольський центр професійної освіти» [PERSON] є студентом вищевказаного навчального закладу, денної форми навчання, з зазначенням терміну навчання до 30 червня 2021 року (а.с.7). З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суддя приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме - до 30 червня 2021 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial