Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення компенсації за кожен день затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що була прийнята на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» на посаду офіс - адміністратора з 06.09.2016 року на підставі наказу №102-1 від 05.09.2016 року. Також між нею та ТОВ «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» було укладено трудовий договір № 33 від 05.01.2018 року. З 02.10.2017 року вона була переведена з посади офіс-менеджера на посаду офіс-адміністратора на підставі наказу « 271 від 29.09.2017 року. 02.04.2018 року звільнена з ТОВ «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» відповідно до наказу № 56-к від 27.03.2018 року. В день звільнення відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив, повний розрахунок з нею не провів. Через це змушена була звернутися зі скаргою на дії відповідача до Управління Держпраці у Черкаській області. Лише після цього 15.06.2018 року з нею був проведений розрахунок по заробітній платі. Проте відповідач під час розрахунку не виплатив їй компенсацію у вигляді середнього заробітку за час затримки такого розрахунку. Оскільки, відповідач не провів розрахунок в день звільнення, вона має право на стягнення середнього заробітку за час затримки такого розрахунку, тому просить\~стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за 50 робочих днів (з 02 квітня 2018 року по 15 червня 2018 року). Ухвалою суду від 12.11.2018 року справу було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.12.2018 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українине здійснювалася. Відповідно до ст. 280 ЦПК Українисуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийнята на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» на посаду офіс менеджера з 06.09.2016 року на підставі наказу №102-1 від 05.09.2016 року. Також між [PERSON] та ТОВ «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» було укладено трудовий договір № 33 від 05.09.2016 року. З 02.10.2017 року вона була переведена з посади офіс-менеджера на посаду офіс-адміністратора на підставі наказу « 271 від 29.09.2017 року. 02.04.2018 року [PERSON] звільнена з ТОВ «АГРО-ЄВРО КОНСАЛТИНГ» відповідно до наказу № 56-к від 27.03.2018 року. В день звільнення відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив, повний розрахунок з позивачем не провів. Через це позивач звернулася зі скаргою на дії відповідача до Управління Держпраці у Черкаській області. Лише після цього 15.06.2018 року з нею був проведений розрахунок по заробітній платі, що підтверджується листом Управління Держпраці у Черкаській області. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За правилами ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток\~за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117\~КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Позивач вказує, що відповідач під час розрахунку не виплатив позивачу компенсацію у вигляді середнього заробітку за час затримки такого розрахунку. Рішенням від\~22\~лютого 2012\~року №\~4-рп/2012\~Конституційного Суду\~України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1\~ст. 233 Кодексу законів про працю Україниу взаємозв'язку з положеннями ст. ст.116,117,237-1\~КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7\~ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс1. Як вбачається з розрахункового листа за квітень 2018 року ТОВ «АГРО-ЄВРО Консалтинг» середньоденний заробіток позивача становив\~366,46\~грн. З 02 квітня 2018 року (день звільнення позивача) по 15 червня 2018 року (день фактичного розрахунку) кількість днів затримки становила 50 днів, а саме квітень - 18 днів, травень\~22, червень\~10. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 18 323 грн. (50 днів х\~366,46\~грн. = 18 323 грн.). Тому позовні вимоги підлягають до задоволення. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved