Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що вона з 19 травня 2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , вона не проживає разом з відповідачем, на теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, джерел доходу не має, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому просить суд стягувати аліменти з [PERSON] на її утримання до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає. 22 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справ. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2016 року (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи дитина проживає разом з матір`ю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи зазначене, та те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини матері його дитини не надає, він є працездатною особою, не є інвалідом, пенсіонером, також дитина знаходиться на утриманні позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved