Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,000 гектара, у межах згідно з планом, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з цільовим використанням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222986900:01:001:0441, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 480031, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією від 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010712502728. За життя померла розпорядилась належним їй майном та 26 грудня 2013 року склала заповіт, посвідчений Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою за номером 1-1206 в реєстрі нотаріальних дій. Вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на землю, однак, нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 200/02-31 від 04 лютого 2020 року, посилаючи на те, що, згідно з підпунктом 4.15 п.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності якого підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім відпадків, передбачених п.3 гл.7 розділу І цього Порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. А у зв`язку з тим, що нею не пред`явлено оригіналу правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, площею 2,000 га, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку, площею 2,000 гектара, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 1222986900:01:001:0441. В судове засідання позивачка не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.28). Представник відповідача з позовом ознайомлений, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечує проти визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.58). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 480031, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією від 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010712502728, належить земельна ділянка, площею 2,000 гектара, у межах згідно з планом, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з визначеним цільовим використанням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222986900:01:001:0441 (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис № 118, складений 17 січня 2018 року Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). На випадок свої смерті [PERSON] розпорядилася спадковим майно та 26 грудня 2013 року нею було складено заповіт, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку заповідала своїй онуці [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із спадкової справи № 30/20, заведеної Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , 04 лютого 2020 року [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини (а.с.41). Постановою 04 лютого 2020 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нею не було надано оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказане мано (а.с.50-51). Згідно відомостей, витребуваних з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 5/2240/2020 від 12 травня 2020 року, земельна ділянка, площею 2,000 гектара, у межах згідно з планом, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з визначеним цільовим використанням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222986900:01:001:0441, перебуває у власності [PERSON] , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 480031, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією від 02 жовтня 2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010712502728 (а.с.53). Тобто, факт належності спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки, площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шевченківської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, у суду не викликає сумніву, оскільки право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 480031 від 02 жовтня 2007 року, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 496-р-07 від 18 червня 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] прийняла спадщину, відповідно до вимог діючого законодавства України, інші спадкоємці відсутні, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved