Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою про визнання права власності на майно за набувальною давністю, свої вимоги мотивує тим, що 29.07.1998р. померла її баба [PERSON]. 24.08.1998р. помер чоловік баби [PERSON]. 11.05.1985р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, з приводу чого [PERSON] відділом ЗАГС здійснено актовий запис №148 від 11.05.1985р. На день смерті [PERSON] належала на праві спільної часткової власності 1/2 квартири, що знаходиться в м. Сокаль по вул. Шептицького, 111/33, а інша 1/2 частка належала на праві спільної часткової власності її чоловіку [PERSON]. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі разом із чоловіком та онукою [PERSON], що зокрема відображено у будинковій книзі. Після смерті [PERSON] позивачка успадкувала 1/2 ідеальної частини квартири, з приводу чого їй [PERSON] державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину. Зазначає, що після смерті [PERSON] право власності на належну йому 1/2 частину квартири не було оформленим та не перейшло у власність до інших осіб. Позивачка зареєстрована у квартирі з травня 1994р. де проживала із бабою та її чоловіком до часу їх смерті та на даний час протягом двадцяти двох років безперешкодно продовжує володіти та користуватися усією квартирою разом із своєю сім»єю. Позивач вирішила впорядкувати правовстановлюючі документи на іншу частку квартири та крім як звернутися до суду із даним способом іншого шляху у неї немає. Позивач добросовісно користується та володіє безперешкодно вказаною квартирою протягом двадцяти двох років, утримує його в належному стані та несе всі витрати по його утриманню. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх та позивача участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача [PERSON] міської ради та співвідповідач [PERSON] в судове засідання 22.03.2018р. повторно не прибули, не повідомили суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представники позивача у поданій заяві не заперечили проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №111867, встановлено, що 29.07.1998р. померла [PERSON]. Також із копії актового запису про смерть №133 від 25.08.1998р., встановлено, що 24.08.1998р. помер [PERSON]. Відповідно до відповіді наданої 23.02.2016р. за №829 КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» на адвокатський запит, встановлено, що станом на 31.12.2012р. квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2016р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Із копії будинкової книги на квартиру [ADDRESS], встановлено, що реєстрацію позивачки [PERSON] у вказаному житлі проведено 26.05.1994р. Згідно досліджених матеріалів спадкової справи спадкодавця [PERSON], який помер 24.08.1998р., встановлено, що спадкоємцем належного йому майна є його син [PERSON]. Та згідно свідоцтва про право на спадщину від 01.03.1999р., він є спадкоємцем належної його батькові 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Однак, як встановлено в ході розгляду справи, зокрема із відповіді на адвокатський запит наданої КП ЛОР Червоноградським МБТІ, спадкоємець [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину свого права власності на частку у квартирі не зареєстрував так як така станом на 31.12.2012р. залишалася зареєстрованою за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Згідно із ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Разом з тим, згідно із ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В свою чергу, відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. В ході розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] понад 22 роки, в тому числі з 01.01.2001 року по день розгляду справи, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме квартирою №33 по вул. Шептицького в м. Сокаль Львівської області, відповідно, набула право власності на це майно за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved