Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку та виселення з квартири [ADDRESS] з підстав, передбачених ст.116 ЖК України. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що являється основним квартиронаймачем вказаної квартири, крім неї, в квартирі зареєстровані [PERSON] (донька), [PERSON] (онука), [PERSON] (онук), [PERSON] (правнук) та відповідач [PERSON], колишній чоловік доньки [PERSON] Відповідач з 2014 р. не проживає за вказаною адресою з 2014 р. Протягом багатьох років він зловживав алкоголем, який повністю зруйнував його психіку та моральне обличчя, викликав агресію. Відповідач справляв природні потреби по всій квартирі, де заманеться, псував майно, належне позивачеві, погрожував та застосовував фізичне насильство відносно неї та сімї, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Комунальні послуги відповідач не сплачував багато років. Отримавши в дар від своєї матері нерухоме майно в м.Макєєвці Донецької області, він виїхав та мешкає за іншою адресою. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просила задовільнити. Відповідач [PERSON], третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник третьої особи надав суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутності. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача та третьої особи, на підставі наявних матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної у м. Харкові ради від 19.02.2008 року №23/3 про зміну договору найму житлового приміщення [ADDRESS], позивачка [PERSON] визнана наймачем двокімнатної квартири №44 загальною площею 43,7 м2, житловою площею 30,3 м2 у будинку №13 по вул.. Рибалка у м. Харкові. Крім позивача, до договору найму включено: донька [PERSON], чоловік доньки [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], правнук [PERSON] З довідки дільниці №53 КП «Жилкомсервіс» від 07.06.2016 року №1648 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і відповідач [PERSON] Відповідно до акту дільниці №53 КП «Жилкомсервіс» від 07.06.2016 року, відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], але з лютого 2014 року за цією адресою не проживає. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно довідки Харківської дирекції поштамт-центру поштового звязку №1 УДППЗ «Укрпошта» від 28.11.2016 року №09-07-1431, за період з листопада 2015 року по 01.11.2016 року поштові перекази в надходженні та виплаті, а також періодичні видання на 2016 рік на імя відповідача [PERSON] не значаться. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3» від 30.11.2016 року №976, відповідач [PERSON] після червня 2015 року за медичною допомогою не звертався. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.04.2012 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сімї, відносно своєї дружини [PERSON] (а.с.19). Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.04.2013 р. [PERSON] повторно протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сімї, відносно своєї дружини [PERSON] (а.с.18). Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.08.2014 р. [PERSON] знову притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сімї, відносно доньки [PERSON] (а.с.17). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили про те, що їх сусід [PERSON] постійно пиячив, не працював, розбив двері в квартирі, вчиняв сварки, вчиняв дебоші, внаслідок чого неодноразово викликалась поліція. Останні 2 роки він в квартирі №44 не проживає, його речей в квартирі немає. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо виселення відповідача з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, оскільки суду надано докази, які свідчать про систематичне порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі. Стосовно позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник (наймач) має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, а Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради самостійно на підставі остаточного рішення суду про виселення має право зняти з реєстраційного обліку відповідача, тому така вимога є зайвою і задоволенню не підлягає. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed