Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1996 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, їй одній важко утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн., щомісячно, до повноліття дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив суду, що дійсно відповідач з позивачем на даний час проживають окремо, відповідач розуміє та не відмовляється від утримання дитини, а тому не заперечує проти стягнення з нього в судовому порядку аліментів, однак він не спроможний сплачувати їх у твердій грошовій сумі і просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.1996 року (а.с.4), від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, яка працює, отримує заробітну плату, батько дитини офіційно працює, отримує заробітну плату, в добровільному порядку відмовляється надати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1\\3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки відповідач працює і має постійні доходи - заробітну плату. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота, а також тієї обставини, що саме відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у зазначеній частині. Суд не вважав за можливе стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial