Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про зобов'язання вчинити дії, в якому зазначила, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського мультивалютного рахунку № физ-26204017009084/Р від 28.04.2010 року, відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок №[NUMBER], на якому зберігається 67 047,75 Євро. 12.09.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми валютних коштів, в чому позивачу було відмовлено, оскільки відповідач був обмежений у видачі готівкових коштів в іноземній валюті у зв'язку із положеннями Постанови Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року №540. Вважаючи дії відповідача неправомірними, стверджуючи, що Постанова Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України» не може бути підставою для відмови відповідачем у виконанні взятих на себе зобов'язань, посилаючись на порушення його прав як споживача, просить суд зобов'язати відповідача видати їй готівкою валютні кошти в розмірі 67 047,75 Євро. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав свої заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв'язку із тим, що він своїми діями не порушував прав позивача. Справу просив розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.04.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського мультивалютного рахунку № физ-[NUMBER]/Р (далі - договір), відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок №[NUMBER], на якому зберігається 67 047,75 Євро, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 12.09.2014 року (а.с.5-9). На звернення позивача від 12.09.2014 року щодо видачі готівкою належної їй суми валютних коштів у розмірі 67 047,75 Євро, відповідач своїм листом від 12.09.2014 року відмовив в його задоволенні посилаючись на Постанову Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року №540 відповідно до п.9 якої, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Враховуючи вищенаведене, відповідач вказує на неможливість виконання вимоги позивача та видачі їй коштів готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку (а.с.10). Не погоджуючись з зазначеною позицією відповідача, позивач вказує на те, що зазначена вище постанова, у встановленому законом порядку не зареєстрована Міністерством юстиції України, тому її дія не є обв'язкою, а посилання на її дію, як на підставу для відмови у видачі коштів, порушує права позивача. Відповідно до п.п. 1, 3 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 року установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Крім того, згідно п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731 державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання позивача на те, що Постанову Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року №540 Міністерством юстиції України, у встановленому законом порядку зареєстровано не було, тому посилання на неї, як на підставу для відмови відповідача в задоволенні вимог позивача, суд вважає неправомірним. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземні й валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору . Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на у мовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших у мовах повернення , як і встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином , згідно умовам договору. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання. У відповідності ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Пунктом 3.5 договору, відповідач зобов'язаний здійснювати прийняття від клієнта та видачу йому готівки відповідно до норм чинного законодавства України, внутрішніх документів банку, а також цього договору. Судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача факт того, що сума коштів в розмірі 67 047,75 Євро дійсно була б виплачена відповідачем за умови відсутності для нього обмежень, які викладені в Постанові Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року №540. На підставі викладеного,

Outcome: approved