Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003 року, який розірвано 04.12.2014 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вихованням та забезпеченням добробуту їхньої спільної дитини весь час займалася позивач. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Інших дітей у відповідача немає, однак він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дитини та надавати матеріальну допомогу, але всі прохання залишалися поза увагою. Вважає, що відповідач зобовязаний виплатити аліменти на користь їхньої спільної дочки за минулий час, а саме за останні 2 роки у розмірі ? частки від отриманих доходів. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку) до досягнення повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], за минулий час, а саме починаючи з 04.12.2014 року до дня подачі позову у розмірі ? частини від отриманих доходів за останні 2 роки. Позивач в судове засідання не зявилася, надала повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти сплати аліментів з дня предявлення позову до повноліття дитини в розмірі ? частики заробітку (доходу), щодо стягнення аліментів за минулий час зазначили, що відповідач щомісяця надавав кошти позивачу на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003 року, який рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04.12.2014 року розірвано. Відповідно до актового запису № 233, зробленого 15.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції м. Херсона батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що проживає разом з відповідачем, підтвердила сплату аліментів відповідач позивачу щомісячно в добровільному порядку. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене вище та обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3, суд вважає, що позов частково обґрунтований у зв'язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того зазначені обставини спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст.\~ 180-183 СК України,

Outcome: partial