Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про розірвання договору. Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2000987921, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати споживачу споживчий кредит на загальну суму 13144 грн 59 коп на придбання метало пластикових вікон. Того ж дня між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір на виготовлення металопластикових вікон на загальну суму 13144 грн 52 коп. Відповідно до п.1.1 кредитного договору відповідач перераховує грошові кошти у сумі 13144 грн 59 коп на рахунок продавця 1, яким згідно умов кредитного договору є фізична особа- підприємець [PERSON], що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банку. Таким чином, під час оформлення кредитного договору сторонами було допущено суттєву помилку стосовно призначення платежу, оскільки отримувачем коштів в кредитному договорі мав бути зазначений ФОП [PERSON], з яким у позивача був укладений договір на виготовлення вікон. На виконання умов договору відповідач перерахував грошові кошти в сумі 13144 грн 59 коп на р/р ФОП [PERSON] 01.10.2012 року, у найближчий робочий день, позивач, виявивши зазначену помилку, звернувся до відповідача із заявою про розірвання кредитного договору. Відповідач на її заяву відповів відмовою, обґрунтовуючи її тим, що договір може бути розірвано лише за умови повернення позивачем суми кредиту та сплати нарахованих відсотків. Однак, ніяких коштів ні вона, ні ФОП [PERSON] не отримували, так як грошові кошти були перераховані на рахунок ФОП [PERSON], який не має ніякого відношення до правовідносин, які склалися між позивачем, відповідачем та ФОП [PERSON] 22.03.2013 року позивач повторно звернулась до відповідача за наданням інформації, і отримала відповідь про те, що грошові кошти перераховані на рахунок ФОП [PERSON] в оплату обраного товару. Просить розірвати договір про надання споживчого кредиту . В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Причина їх неявки суду не відома. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає і пояснив, що 28.09.2012 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір СХ 1574 на виготовлення ПВХ конструкцій, який передбачав ціну замовлення в розмірі 13144 грн 59 коп, які позивач сплатила в день укладення договору шляхом укладання кредитного договору з відповідачем. Відповідач перерахував зазначені грошові кошти ФОП [PERSON], який є бізнес партнером [PERSON], і з яким останній співпрацює на підставі договору про співпрацю. Вироби були виготовлені, і [PERSON] намагався доставити їх позивачу, неодноразово телефонував їй, однак позивач відмовилась отримувати замовлення, посилаючись на розірвання договору з банком. Вважає, що права позивача порушені не були, і вона зобов'язана була прийняти виконану роботу, адже жодних претензій до виготовленого товару у неї не було. Суд, заслухавши позивача, її представника, та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2000987921, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позивачу споживчий кредит на загальну суму 13144 грн 59 коп на придбання металопластикових вікон. Того ж дня між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір СХ-1574 на виготовлення металопластикових вікон на загальну суму 13144 грн 52 коп. Відповідно до п.1.1 кредитного договору відповідач перераховує грошові кошти у сумі 13144 грн 59 коп на рахунок продавця 1, яким згідно умов кредитного договору є фізична особа- підприємець [PERSON], що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банку. 01.10.2012 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою, в якій просила розірвати кредитний договір №2000987921 від 28.09.2012 року в зв'язку з тим, що зазначений в пункті «Продавець-1» ФОП [PERSON] не має жодного відношення до даного кредиту. 22.03.2013 року позивач вдруге звернулась до відповідача з проханням повідомити, куди були перераховані кредитні кошти, та просила надати копії первинних документів щодо перерахування коштів. 09.04.2013 року відповідач за вих. №67-77-10-23-3-1/4399 повідомив позивача про те, що з метою контролю за цільовим використанням кредитних коштів банк перераховує відповідну суму кредиту на користь продавця ФОП [PERSON], і що документом, на підставі якого здійснюється перерахування коштів на користь продавця є кредитний договір, підписаний між клієнтом та банком. Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Ст. 651 ч.3 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», так як позивач, уклавши 28.09.2012 року договір про надання споживчого кредиту з відповідачем, 01.10.2012 року, тобто в передбачений законом чотирнадцятиденний термін, відкликала свою згоду на укладення договору кредиту і просила договір розірвати. Заперечення представника третьої особи з того приводу, що замовлення позивача було виконане, і позивач зобов'язана була прийняти виконану роботу, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до ст.11 ч.7 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди. З наданої представником третьої особи копії листа, адресованого поивачу, вбачається, що третя особа [PERSON] повідомляв останню про те, що замовлення готове 05.10.2012 року і його доставка була запланована на 07.10.2012 року. Однак зазначений лист був отриманий позивачем лише 12.11.2012 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тобто після закінчення строку відкликання згоди. Враховуючи, що за умовами договору про надання споживчого кредиту кошти були перераховані третій особі [PERSON], суд не вбачає підстав для застосування положень ст.11 ч.6 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо одночасного з відкликанням згоди повернення позивачем коштів відповідачу, оскільки такі кошти позивачем отримані не були. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп, так як позивач від його сплати звільнена. З огляду на викладене, та,

Outcome: approved