Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про зняття арешту зі спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом є позивач - дружина спадкодавця, [PERSON] - донька спадкодавця та відповідач - мати спадкодавця. Позивач, діючи у своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки, а також відповідач звернулись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] Проте у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено у зв`язку із тим, що на усе належне [PERSON] майно було накладено арешт. Позивачем з`ясовано, що в межах виконавчих проваджень відносно [PERSON] постановами ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві від 08.02.2001 та від 09.10.2003 накладено арешт на усе належне йому майно. 13.11.2003 державним виконавцем ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Ходорич О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з тим, вказаній постанові державним виконавцем не зазначено про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи викладене, позивач просить суд звільнити майно, яке належало [PERSON] , з-під арешту, накладеного на підставі постанови ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві №367/9 від 08.02.2001, постанови ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві №813/9 від 09.10.2003 та визнати за [PERSON] право власності на 2/12 частини квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1890 (а.с. 11). Від зареєстрованого шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2909 (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06.01.1978 Печерським відділом РАЦС м. Києва відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.10.2017 відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №16110 (а.с.14). У Свідоцтві про право на спадщину за законом серія [NUMBER] від 15.10.2015 зазначено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 16). Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] , дитина [PERSON] та мати [PERSON] є спадкоємцями першої черги за майном померлого. 15.03.2018 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №246/2018 до майна померлого [PERSON] Однак, Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. від 08.08.2018 відповідачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом частину квартири за адресою: [ADDRESS] у зв`язку накладеним арештом на все майно, що належить спадкодавцю (а.с. 20). Згідно вироку Мінського районного суду м. Києва від 16.10.2000 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 140, 145 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна (а.с. 24-25, зворот). На виконання вказаного вироку суду 16.10.2000 Мінським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №1-597, на підставі яких державним виконавцем ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження (а.с. 29). 08.02.2001 постановою державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Ходорич О.М. №367/9 накладено арешт на належне [PERSON] майно. 09.10.2003постановою державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Ходорич О.М. №813/9 також накладено арешт на належне [PERSON] майно. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Ходорич О.М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.11.2003 виконавчий лист повернуто стягувачу, оскільки виконавцем було встановлено, що за адресою проживання боржника майна у рахунок погашення заборгованості не виявлено (а.с. 31). Із листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 23.03.2018 убачається, що виконавче провадження, в межах якого виносились постанови про накладення арешту на майно [PERSON] №367/9 від 08.02.2001 та №813/9 від 09.10.2003 на виконанні у відділі відсутнє. Виконавчі провадження з 2001 по 2013 роки знищені за закінченням терміну зберігання, оскільки у відповідності до п. 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, у зв`язку з чим у знятті арешту з майна відмовлено (а.с. 21). Згідно с. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Із матеріалів справи убачається, що позивач та відповідач звернулись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у межах встановленого законодавством строку. У відповідності до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у належній їй частці спадщини у зв`язку із накладеним арештом на все майно, що належить спадкодавцю. Як зазначається у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, то у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Ходорич О.М. не було скасовано арешт майна [PERSON] . За таких обставин, оскільки на даний час позивач позбавлений можливості реалізувати свої права та набути права власності, жодних боргових зобов`язань, за якими було накладено арешт немає, судом встановлено, що порушення прав позивача стало можливе внаслідок недотримання державним виконавцем обов`язку одночасно із завершенням виконавчого провадження зняти арешт із майна боржника, тому вимога позивача в частині зняття арешту з майна підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про визнання права власності [PERSON] на спадкове майно слід відзначити наступне. Як встановлено судом, у межах встановленого законодавством строку спадкоємці звернулись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та 15.03.2018 відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON] , проте у зв`язку із наявністю арешту у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено. У відповідності до п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, зі скасуванням арешту на спадкове майно перестала існувати обставина, яка була перешкодою в реалізації прав позивача та набуття права власності на спадкове майно. Крім того, із матеріалів справи не убачається, що між сторонами реально існує спір щодо визнання за [PERSON] права власності на 2/12 частини квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: partial