Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даним позовом до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 13.07.2021р. на запит адвоката отримано копію виконавчого напису нотаріуса від 18.03.2021р. за №33170, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та фактично з цього часу позивач дізнався, що приватним нотаріусом за заявою відповідача вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору №1946250 від 06.11.2019р., укладеного між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] . Зазначає, що від відповідача вона не отримувала жодних листів вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Позивач не погоджується із сумою боргу за вказаним виконавчим написом - 8097грн. та періодом розрахунку заборгованості з 06.12.2019р. по 03.03.2021р. Зазначає, що нотаріус повинен був при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови кредитного договору. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №33170 вчинений 18.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8097грн. з [PERSON] , а також стягнути із відповідача судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вважає такі безпідставними. Представник позивача [PERSON] - адвокат Пащук А.І. в судове засідання не прибув, надав заяву у якій просив розгляд справи проводити у йог ота позивача відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Крім цього, просить вирішити питання щодо судових витрат, а саме, витрат на правову допомогу в сумі 5000грн., судового збору 908грн. при подані позовної заяви та 454грн. при зверненні із заявою про забезпечення даного позову. Представник відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину своєї неявки. Треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкінп Я.В. в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 07.06.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., на підставі виконавчого напису №33170 виданого 18.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] в користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості в розмірі 8097грн. Із копії виконавчого напису №33170 виданого 18.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., встановлено, що згідно такого вирішено стягнути з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» за кредитним договором №1946250 від 06.11.2019р. за період з 06.12.2019р. по 03.03.2021р. Згідно копії розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «АІА Фінанс Груп», [PERSON] станом на 03.03.2021р. має заборгованість за кредитним договором №1946250 від 06.11.2019р. в сумі 7962грн. Натомість позивач не погоджується із представленою їй заборгованістю за кредитним договором та періодом розрахунку такого. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на вищевказане, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не погоджується із нарахованою їй заборгованістю, стверджує, що не була повідомлена про наявність боргу. Також суду не надано доказів того, що при здійсненні виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою - приватним нотаріусом не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення боржника про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. при подачі позову та 454грн. при подачі заяви про забезпечення позову, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями. Щодо вирішення питання відносно відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 5000грн. понесених позивачем [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано крім договору про надання правової допомоги від 11.06.2021р. також акт виконаних робіт із зазначенням їх об`єму від 24.11.2021р. та квитанцію від 24.11.2021р. про сплату адвокату 5000грн. витрат на правову допомогу. Таким чином, понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 5000грн. є обґрунтованими, підтвердженими доказами та підлягають стягненню із відповідача в користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved