Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 23.10.2010 року між позивачем і відповідачем було зареєстровано шлюб від якого у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сімейне життя подружжя погіршилось, шлюб набув формального характеру, припинилось ведення спільного господарства. Відповідач самоусунувся від утримання сім'ї, спілкування з дітьми. Продовжувати такі відносини позивач не бажає, на примирення не згідна, просить шлюб розірвати. Зазначає, що їх діти проживають з нею, та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не надає добровільно коштів на їх утримання. З метою забезпечення дітям належних соціально - побутових умов проживання, позивач вважає за необхідне стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на двох дітей до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до вимог ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який 23.10.2010 року було зареєстровано у Сихівському ВРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис №211, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 30.10.2010 року. Встановлено, що у сторін від шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.02.2011 року, та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.08.2012 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. З довідки про склад сім'ї, виданої Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 24.04.2017 року № 257 вбачається що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS], разом з нею проживають її діти [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків - як і позивача так і відповідача, при чому є обов'язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обов'язок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів підставні. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Беручи до уваги всі обставини справи, враховуючи те, що згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» на момент розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689,00 гривень, з врахуванням того, що утримувати дітей зобов'язані двоє із батьків, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі у розмірі 1000,00 гривень на кожного, щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у розмірі 640,00 гривень, а із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 гривень понесених судових витрат за подання зави про розірвання шлюбу.

Outcome: partial