Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача про визнання майна спадщиною, мотивуючи тим, що 22.08.2016 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина. В період шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки вона та її діти є спадкоємцями першої черги, вона 19.10.2016 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. За її заявою нотаріусом було відкрито спадкову справу №59667732. Під час перевірки нотаріусом за Єдиним державним реєстром прав власності, зясувалося що за померлим [PERSON] будь яке майно не значиться. Однак, в 2001 році [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON], придбав 24/100 частин домоволодіння під номером 123, що знаходиться по вул. Університетська (40 років Жовтня) в м. Херсоні. В 2011 році вони розлучилися згідно з рішенням Дніпровського районного суду у місті Херсоні від 01.11.2011 року, при цьому поділу майна не здійснили. Нотаріусом було розяснено їй звернутися до суду із позовом про визначення частки спадкодавця у вищевказаному майні, так як встановити цю частку нотаріусу за відсутністю оригіналів відповідних документів не представляється можливим. З урахуванням даної обставини вона звернулася до відповідача з проханням надати відповідний пакет документів нотаріусу, на що остання відмовила, посилаючись на те, що 79/100 частини домоволодіння 123 по вул. Університетська (40 років Жовтня) в м. Херсоні належить їй на праві власності і будь-якого права власності на це майно померлий [PERSON] не мав. У звязку з викладеним просить визначити 1/2 частину від 79/100 частин домоволодіння № 123 по вул. Університетська (40 років Жовтня) в м. Херсоні обєктом складу спадщини після померлого 22.08.2016 року [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того просила застосувати строки позовної давності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про шлюб 27.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 89. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ №113683, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ № 149822. Відповідно до актового запису про смерть № 903 від 22.08.2016 року, зробленого Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] помер 22.08.2016 року. Після його смерті приватним нотаріусом [PERSON] відкрито спадкову справу №59667732. Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.11.2011 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1987 року з [PERSON], який цим рішенням було розірвано. Рішення набрало законної сили. За час перебування з [PERSON] у шлюбі, [PERSON] придбала 24/100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Університетська (40 років Жовтня) 123. Згідно витягу з рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 14.10.2011 року № 358 змінено ідеальні частки, що належать співвласникам домоволодіння, а саме [PERSON] 79/100 частини, замість 24/100 частини, про що видано відповідне свідоцтво про право власності на домобудівлю від 18.10.2011 року серії САЕ №328100, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36021961 від 29.10.2012 року. Згідно свідоцтва про шлюб 14.02.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 106. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «Казєєву». У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, кожний доказ окремо оцінюється щодо належності, допустимості та достовірності, а також достатністю і взаємозв'язком доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до розяснень, які містяться в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як вбачається з позовної заяви позивач просить визначити 1/2 частину від 79/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Університетська (40 років Жовтня) 123, обєктом складу спадщини після [PERSON], який помер 22.08.2016 року. Після розірвання шлюбу з [PERSON], [PERSON] з вимогою про поділ майна подружжя до суду не звертався. До вимоги про поділ майна застосовується позовна давність. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 01.11.2011 року на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона, яке набрало законної сили 11.11.2011 року, то строк позовної давності сплинув 11.11.2014 року. За цей період [PERSON] не звертався до [PERSON] з будь-якими вимогами щодо вищевказаного спірного домоволодіння. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання майна спадщиною.

Outcome: dismissed