Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2014 року вона уклала шлюб із відповідачем у якому мають доньку [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем погіршились, оскільки відповідач не приділяв належної уваги їй та дитині, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, рідко спілкуються. Вона пропонувала відповідачеві добровільно надавати певну суму коштів на потреби дитини, однак він ігнорує її прохання. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні наведеним, додатково пояснила, що відповідач офіційно працює та має можливість сплачувати аліменти. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 усіх видів доходів щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Додатково пояснив, що протягом того часу, що вони з позивачкою проживають окремо, він надавав кошти на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2014 року, у якому мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.3-4/. Неповнолітня донька проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] /а.с.5/. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу даної статті вбачається, що у тому випадку, коли відповідач має постійне місце праці, стабільний та немінливий дохід, стягнення з нього аліментів на підставі ст. 184 СК України не допускається, а суду слід керуватись ст. 182 СК України, тобто визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач, однак стягнення аліментів слід проводити у частці від доходу відповідача. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що позивач має постійне місце роботи, не має на утриманні інших дітей, та не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved