Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 21 червня 2014 року вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище Устименко) [PERSON], перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 832. Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги вже тривалий час не надає, в добровільному порядку надавати її відмовляється. Враховуючи , що відповідач на даний час офіційно не працює, має нестабільний, мінливий дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, позивач вважає, що він має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, стан його здоровя і матеріальне становище дозволяє це робити, інших дітей або утриманців у відповідача немає. На підставі викладеного, враховуючи вищевказані обставини, позивач просить стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі ) гривень на користь [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. 06 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/101 від 06.09.2018 у звязку з розглядом Вищою радою правосуддя 28.08.2018 заяви про відставку судді Ільїної Г.І. та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2018 № 05-05/99 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Ільїної Г.І., зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. 21 вересня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини прийнята до розгляду, провадження відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] 18 жовтня 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти розміру стягуваних з нього аліментів у сумі 2000 (дві тисячі) гривень. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що на даний час він не працює, має випадкові та мінливі заробітки, про що і вказує в позовній заяві позивач. Позивачем не надано жодного підтвердження щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 ( двох тисяч) гривень. Окрім того, при можливості він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина, купує їжу, ліки, речі , сплачує за дитячий садок. В звязку з чим, просить позов [PERSON] до нього, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], задовольнити частково, стягнувши з нього мінімальний розмір аліментів, передбачений законодавством України. 29 жовтня 2018 року позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив , в якому зазначає, що відповідач працює неофіційно водієм експедитором на вантажному автомобілі, який належить його батькові, здійснює перевезення продуктів харчування. Його заробіток складає понад 10\~000 гривень у місяць. Вказані відомості були повідомлені позивачу особисто батьками відповідача та відповідачем. Отже, твердження відповідача про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця на утримання дитини не відповідає дійсності. Крім того, відповідач ніколи не сплачував за дитячий садок, не покупав їжу, ліки та речі для дитини. Відповідачем надано до суду лише реквізити рахунків за дитячий , які взагалі не містять відміток про сплату. Надані суду квитанції в підтвердження здійснення покупок для дитини, це квитанції, які були передані відповідачу у якості звіту витрат коштів на загальну суму 1000 ( одна тисяча) гривень та на яких містяться записи зроблені рукою позивача. Мінімальний розмір аліментів позивач фактично сплачує тільки за дитячий садок, а ще необхідно купувати одяг,їжу, ліки, іграшки, розваги. В звязку з чим вважає, що визначені нею аліменти у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень це приблизно половина суми, яку вона втрачає на дитину щомісяця. Розмір аліменти має бути необхідним та достатнім для найкращого забезпечення інтересів дитини щодо її розвитку, освіти та навчання , враховуючи обовязок, щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, а тому вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, встановивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, щомісяця, з подальшою індексацією вказаної суми відповідно до закону. Учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити позовну заяву. Відповідач надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти визначення аліментів у розмірі 1 500 ( одна тисяча пятсот) гривень. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 232374 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 832. Від зазначеного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ВЛ № 365365 видане 12 вересня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, що не заперечується сторонами та підтверджується актом Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 08.08.2018 , копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.08.2018 від 948. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дітей. Відповідно до ст.\~ ст.\~ 8\~,\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Отже, враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», обовязок утримувати дитину, який покладено на обох батьків, суд вважає, що аліменти у розмірі 2000 ( дві тисячі ) гривень на утримання малолітньої дитини, які підлягають стягненню з відповідача є великими. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі ) гривень на користь [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 10 серпня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, задоволенню не підлягають. Однак, виходячи із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи той факт, що більший тягар по утриманню дитини лежить на матері, оскільки дитина проживає з нею, згоду відповідача суд вважає за можливе відступити від рівності часток і встановити розмір аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 ( одна тисяча пятсот) гривен. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини поданий до суду 10 серпня 2018 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 ( одна тисяча пятсот ) гривень на користь [PERSON], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 10 серпня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією вказаної суми відповідно до закону. Щодо встановлено аліментів в твердій грошовій сумі суд зазначає. Статтею 184\~СК України чітко визначені обставини при яких суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі. З 08 липня 2017 року діє нова редакція вказаної статті, якою передбачено право одержувача аліментів визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підстави, умови і порядок стягнення аліментів, визначення їх розміру істотно змінився на підставі Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зокрема, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не пов'язано з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень в дохід держави.

Outcome: partial