Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] червня 2015 року за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлової квартири, розташованої у будинку [ADDRESS] . За життя матір заповіт не складала. Позивач вказує, що вона разом з [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Однак, [PERSON] у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері не прийняла. Позивач зазначає, що державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, до якого вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, відмовив їй в оформленні спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки ніхто з померлою на момент смерті не був зареєстрований та фактично не прийняв спадщину. Позивач посилається на те, що її мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але починаючи з 04.08.2014 до дня смерті [INFO] фактично проживала разом із нею за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є такою, що прийняла спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 04.09.2019. 04.09.2019 підготовче судове засідання відкладено до 19.09.2019 у зв`язку із залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та витребуванням доказів. 19.09.2019 в підготовчому судовому засідання оголошено перерву до 18.10.2019 та продовжено строк проведення підготовчого провадження в справі. 18.10.2019 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Підготовче судове засідання призначено на 24.10.2019. 24.10.2019 в підготовчому судовому засіданні прийнято уточнену позовну заяву, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2019. 25.11.2019 судове засідання відкладено до 09.12.2019 у зв`язку з викликом свідків. 09.12.2019 судове засідання відкладено до 13.01.2020 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення повідомлення третій особі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 19.03.1999, позивач - [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Попасна Луганської області, проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом встанволено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , виданим Попаснянським РАЦС Луганської області 26.11.1963, де в графі «Мати» вказана « [PERSON] » (російською мовою); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017686530 від 21.02.2017, згідно якого 21.09.1985 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 20, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] »; рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 27.03.2012, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.09.1985 Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, розірвано, після розірвання шлюбу за позивачем залишено прізвище, отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новопсковського РУЮ у Луганській області 22.06.2015, вбачається, що [INFO] у віці 85 років в смт. Новопсков Луганської області померла [PERSON] , про що 22.06.2015 складено відповідний актовий запис за № 87. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1993. Судом встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] . Враховуючи, що після смерті матері позивача [PERSON] залишилась спадщина, позивач [PERSON] 05.12.2016 звернулася до державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою від 01.03.2016 приватним державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальній дій по оформленню спадкових прав після померлої [PERSON] , а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений чинним законодавством України, та відсутні докази факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Отже, враховуючи приписи вказаного законодавства, слід дійти висновку, що постійним місцем проживання є житло, в якому особа проживала понад 6 місяців. Актом підтвердження фактичного проживання № 462 від 16.05.2019 встановлено, що [PERSON] на момент смерті [INFO] була не зареєстрована, але фактично проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~довідки,\~виданої виконкомом\~Заайдарівської сільської\~ради Новопсковського\~району Луганської\~області 16.05.2019\~за вих.\~№ 461, [PERSON] на момент смерті [INFO] була не зареєстрована, але фактично проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Актом підтвердження не проживання, складеного депутатом Новопсковської селищної ради 7 скликання по виборчому округу №1 Білою Т.А. від 29.05.2019 встановлено факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 04.08.2014 по 19.06.2015. Згідно довідки виконкому Новопсковської селищної ради № 1458 від 29.05.2019, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована, але не проживала за адресою: [ADDRESS] з 04.08.2014 по 19.06.2015. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дійсно з 04.08.2014 до дня смерті [INFO] проживала з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Таким чином,\~судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~проживала понад\~шість місяців\~без реєстрації\~за місцем\~проживання позивача\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Надані позивачем докази щодо підтвердження факту її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини перевірені і досліджені судом, підтвердженні показаннями свідків, суд вважає їх достатніми для встановлення факту того, що позивач [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~При вирішенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1993, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлої матері [PERSON] , постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї, тобто є такою, що прийняла спадщину після спадкодавця [PERSON] , враховуючи, що інший спадкоємець за законом, закликаний до спадкування [PERSON] у визначений законом строк спадщину не прийняла, спадкоємці за заповітом, а також спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначену вище квартиру. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді квартири за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved