Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 07.10.2006 року у Івано-Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 1761. В шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та інтереси, через що виникають конфлікти та суперечки, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач працює, зобовязаний утримувати сина. За наведених обставин позивачка просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти у свою користь на утримання сина у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма (а.с.22). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії I-HM_№169691 виданого повторно від 25 січня 2017 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 07.10.2006 року у Івано-Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1761. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та наявності доказів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, підлягаючі стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Щодо визначення місця проживання дитини, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задоволити: шлюб між сторонами розірвати, малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матір'ю, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання дитини, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення ним повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати за вимогою про розірвання шлюбу. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 157, 161, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: approved