Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вони є власником 13/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] інші 12/25 частин за адресою: [ADDRESS] належать її донці [PERSON] на підставі договору дарування від 03.02.2015року посвідченим Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою. У вказаному будинку зареєстрований але не проживає з 2002 року її чоловік [PERSON] . Жодних перешкод в проживанні вона йому не чинила , будь-яке майно в будинку відсутнє. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника, вона змушена нести за нього додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, не має можливості оформити житлову субсидію. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.01.2020 року було прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача та третьої особи до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підстав договору дарування від 12.07.1979 року народження посвідченим Першою Херсонською Державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-1971 їй належить 13/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Крім того 12/25 частин вищевказаного будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування від 03.02.2015 року посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-49. Право власності на вказану частину будинку також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис №621 Міським відділом РАЦС від 17.07.1976 року. Відповідно до довідки від 05.12.2019 року за №708 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим значиться але не проживає [PERSON] , [INFO] . Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловими приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16,\~316,\~317,\~319,\~321,405 ЦК України, ст.ст.\~71,\~72 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved