Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду АР Крим із позовною заявою до відповідача про стягнення незаконно привласнених коштів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, діючи за її довіреністю 27.12.2012 року уклав два договори - купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, у результаті чого, як представник продавця, отримав 166776 грн., які він повинен був передати позивачу згідно умов цих договорів та довіреності. Не зважаючи на наявність обов,язку повернути отримані грошові кошти позивачу відповідач гроші досі не повернув, тому за захистом своїх прав позивач звернулася до суду. Позивач, її представник у судове засідання не з'явилися, були повідомлені. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, у випадку неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, був повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації, причини своєї неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд, з урахуванням клопотання представника позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін і винести заочне рішення у справі. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів та в межах заявлених вимог. Як встановлено судом 27 листопада 2012 року позивачем [PERSON] видано довіреність на ім,я [PERSON], згідно якої на підставі усної домовленості вона уповноважила відповідача продати належні їй на праві власності житловий будинок та земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за ціною та на умовах їй відомих. Для виконання вказаних дій [PERSON], серед інших прав, було також надано право отримати належні позивачу від продажу гроші. Строк дії довіреності було встановлено до 27.11.2015 року. Зазначена довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Володарсько-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] (а.с. 13, 133-135). В подальшому, 02.07.2013 року зазначена довіреність була скасована позивачем, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с. 11, 133-135). Згідно ст. 237, 244 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Враховуючи, що у вищезазначеній довіреності зазначено про наявність усного договору на представництво між позивачем [PERSON] (довірителем) та відповідачем [PERSON] (повіреним), на підставі та на виконання якого було видано зазначену довіреність, суд вважає встановленою наявність договору доручення, укладеного між сторонами. Доказів протилежного суду не надано. На виконання договору доручення відповідачем [PERSON] 27 грудня 2012 року в інтересах позивача [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий №1965, та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, реєстровий №1969, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та належали позивачу на праві приватної власності. (а.с. 15). Згідно п.4 зазначених договорів, продаж житлового будинку була вчинена за 70311 грн., земельної ділянки за 96465 грн., які представник продавця (відповідач [PERSON]) отримав від покупця готівкою для передачі продавцю (позивачу [PERSON]) повністю до підписання даних договорів. Своїми підписами на договорах сторони підтверджують, що не мають претензій фінансового характеру один до одного (а.с. 5-6, 7-8, 35-127). Зміст договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 27 грудня 2012 року (п. 4) свідчать про те, що саме відповідач особисто отримав гроші від покупця житлового будинку та земельної ділянки, що засвідчено підписом учасників договорів купівлі-продажу. Доказів неотримання грошей під час продажу житлового будинку та земельної ділянки або доказів передачі отриманих грошей позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] не надано. Згідно ч.1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Статтею 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Пункт 3 ч.1 ст.1006 ЦК України передбачає обов'язок повіреного негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Оскільки відповідачем не доведено відсутність своєї вини у порушенні зобов,язання, передбаченого п.3 ч.1 ст. 1006 ЦК України, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 85, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1667,76 грн. та документально підтверджені судові витрати, пов,язані із явкою до суду представника позивача у розмірі 813,80 грн. (а.с. 140-148). На підставі викладеного, ст. 237, 244, 245, 526, 610, 614, 1000, 1003, 1006 ЦК України та

Outcome: approved