Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач, звернулася в суд з позовом, який в подальшому зменшив, до відповідача про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на таке. Будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] станом на 15.04.1991р. відносилась до категорії колгоспних дворів та вньому були зареєстровані членами двору на вказану дату [PERSON] та [PERSON] . Тому воно належало вказаним особам на підставі ст.120 ЦК України (в редакції 1963р.) по 1/2 ідеальній частині. Дане будинковолодіння складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г», вбиральні літ. «Д», колодязя літ. «К», підвалу літ. «П.д.». Крім того, [PERSON] за життя отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія II-ЧВ №006202 від 05.06.2001 року, площею 0,67га, виданий на підставі рішення XV сесії XXIII скликання Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької від 22.03.2001 року. Разом з тим в казаному акті його прізвище вказано « [PERSON] ». Разом з тим на даний час Державний акт втрачено. [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті він проживав без реєстрації у позивача в с.Бережонка Вижницького району. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину спірного будинковолодіння та на земельну ділянку. Позивач, будучи донькою [PERSON] , звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину виходячи з того, що позивач не довела факт спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті, та прізвище спадкодавця, вказане у Державному акті на право власності на землю не співпадає з його прізвищем, вказаним у свідоцтві про смерть. Виходячи з викладеного позивач просила суд встановити факт, що вона постійно проживала із спадкодавцем на момент його смерті в [ADDRESS] , встановити факт, що Державний акт про право власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] належав померлому [PERSON] та визнати за собою право власності на належну [PERSON] 1/2 ідеальну частину спірного будинковолодіння, та визнати право власності на належну [PERSON] земельну ділянку. Провадження у справі відкрито 23.10.2020р. та призначено підготовче засідання у справі. В подальшому позивач подавав додаткові докази, внаслідок чого слухання у справі відкладалось та було призначено на 08.02.2021р. В підготовче засіданні учасники справи не з`явились. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутні, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів та ухвалити рішення у підготовчому засіданні. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація розгляду справи технічними засобами не проводилась. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вирішує, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з таким. Позивач являється донькою [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією довідки відділу РАЦС Вижницького РУЮ від 14.06.2006 р. [PERSON] станом на 15.04.1991р. проживав та був зареєстрованим членом колгоспного двору в будинковолодінні по [ADDRESS] . Крім нього членом цього колгоспного двору була [PERSON] . Вказане підтверджується довідкою від 23.11.2020р. №02-01-13/896 Коритненської сільської ради Вижницького району. Відповідно до ст.120 ЦК України (в редакції 1963р.) вказане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності по 1/2 ідеальній частині будинковолодіння кожному. Але право власності [PERSON] за собою за життя не зареєстрував. З довідки від 18.09.2020р. №1/86 Вижницького РБТІ вбачається, що право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] - не зареєстровано. З копії технічного паспорта вбачається, що будинковолодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г», вбиральні літ. «Д», колодязя літ. «К», підвалу літ. «П.д.». Крім того, [PERSON] за життя отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія II-ЧВ №006202 від 05.06.2001 року, площею 0,67га, виданий на підставі рішення XV сесії XXIII скликання Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької від 22.03.2001 року. У вказаному Державному акті його прізвище зазначено « [PERSON] ». З довідки від 15.10.2020р. №02-01-13/1426 Коритненської сільської ради Вижницького району вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що вказаний Державний акт дійсно належав [PERSON] . З оголошення в газеті «Вижницький обрій» від 04.12.2020р. №49 вбачається, що Державний акт серії ЧВ №006202, виданий 05.06.2001р. на ім`я [PERSON] - втрачено. [PERSON] помер [INFO] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на 1/2 частину спірного будинковолодіння та на земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту. Позивач, будучи донькою спадкодавця, відповідно до ст.1261 ЦК України, відноситься до спадкоємців за законом 1-ї черги. З постанови нотаріуса від 08.10.2020р. вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що позивач не надала докази прийняття спадщини після смерті [PERSON] . З довідки від 15.10.2020р. №02-01-13/1425 Коритненської сільської ради Вижницького району та Акту обстеження від 16.11.2020р. №01-13/886 Коритненської сільської ради Вижницького район вбачається, що [PERSON] на протязі 10 років до смерті, тобто до [INFO] постійно проживав у своєї доньки [PERSON] в будинковолодіння по [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним в будинковолодіння по [ADDRESS] . Тому вона спадщину прийняла. Отже, вимога про становлення факту спільного проживання позивача із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця є обгрунтованою підлягає задоволенню. Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи що відповідач, будучи органом місцевого самоврядування, де проживав спадкодавцеь, маючи про спадкодавця та позивача найбільш достовірні відомості - позовні вимоги визнав, - суд вважає доведеним, що позивач, будучи спадкоємцем за законом 1-ї черги після смерті [PERSON] спадщину прийняла, та після прийняття спадщини вона стала власником належної [PERSON] 1/2 ідеальної частини будинковолодіння по [ADDRESS] та земельної ділянки, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серія II-ЧВ №006202 від 05.06.2001 року, площею 0,67га. Оформити за собою право власності на вказані об`єкти позивач не може у зв`язку з тим, що право власності на будинковолодіння за життя спадкодавця не було оформлено, та на даний час втрачено Державний акт. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину - немає. Виходячи з вказаного суд вирішує, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved