Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований і [PERSON] - на даний час всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки останній в ній добровільно не проживає з 05.03.2015 року. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. При цьому, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Вказаний розумний строк для справи даної категорії визначено згідно з національним законодавством, а саме у ч.1 ст.157 ЦПК України, згідно з імперативними вимогами якої - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито згідно з ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Парамонова М.Л. ще 27 лютого 2017 року - а.с.14, при цьому, справу було передано в провадження судді Вовка Є.І. 07.08.2017 року а.с.4 №1229). У письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, копії довідки форми №3 щодо вказаної адреси; акту обстеження щодо не проживання відповідача за вказаною адресою, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], яка не приватизована, де зареєстрований і [PERSON], який в ній добровільно не проживає в ній понад 6 місяців. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved