Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України для навчання, а саме до Чеської Республіки громадянці України [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в супроводі матері [PERSON] , [INFO] , в період з 26.06.2019 року по 26.06.2020 року, без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу, позивач з відповідачем проживають окремо, відповідач місце роботи приховує, аліменти, стягнуті за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2010 року, не сплачує взагалі. Відповідач із дитиною не бачиться та не виявляє бажання побачитись. В 2018 році позивачу вдалося вмовити відповідача надати нотаріальний дозвіл на виїзд дитини із нею за кордон, взамін вона пробачила йому борг зі сплати аліментів у розмірі 100000 грн. Після того, відповідач жодного разу аліменти не сплачував. Станом на сьогодні позивач офіційно працює лікарем в МУДр. Мартін Борський ТОВ, проживає з дитиною в Чеській Республіці. Позивач отримує гідну заробітну плату та взмозі утримувати дитину. На теперішній час дитина відвідує початкову школу Добровіце в Чеській Республіці. Для продовження візи позивач подала заяву про продовження дозволу на багато строковий термін проживання з метою виконання роботи на території Чеської Республіки, але для оформлення документів дитини необхідний дозвіл на виїзд за кордон від батька, який добровільно відповідач не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи також надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач з 31.03.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2010 року було розірвано (а.с.13). Від шлюбу є одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] (а.с.14). Станом на 01.02.2018 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 100784 грн. 75 коп. (а.с.11-12). [PERSON] офіційно працевлаштована у Чеській Республіці, про що надано трудовий договір, зі змісту якого вбачається, що грошових коштів, які буде отримувати позивач, буде достатньо для забезпечення гідних умов життя для дитини (а.с.18-23). [PERSON] проживає разом із матір`ю та відвідує початкову школу в Добровіце (а.с.24-25). [PERSON] подала заяву про продовження дозволу на багато строковий термін проживання з метою виконання роботи на території Чеської Республіки (трудова віза) (а.с.15,16). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідне положення закріплено й в п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року - виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, викладеному у справі №712/10623/17, дозвіл на виїзд дитини за кордон за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період з визначенням його початку й закінчення. Відсутність у [PERSON] дозволу на виїзд за межі України порушує особисті немайнові права дитини - свободи пересування, права вільно залишати територію України і виїжджати за її межі, права на вільний розвиток особистості, на відпочинок і дозвілля. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд уважає, що надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини відповідатиме її інтересам, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved