Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання в період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років не надає, хоча є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином - [PERSON] трирічного віку. Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В межах визначеного судом строку відповідач не надав до суду заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, утім надав суду відзив, відповідно до якого частково визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружити, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, просив відмовити. Свою позицію аргументував тим, що він офіційно працевлаштований лише з січня поточного року у ФОП [PERSON] на посаду технік-електрик з посадовим окладом у розмірі 4173 грн., його заробітна плата є мінімальною, з якої відраховується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок, отож отримуваний дохід складає трішки більше прожиткового мінімуму встановленого на особу працездатного віку. Крім цього, він має незадовільний стан здоров'я, не має у володінні будь - якого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, тому не має можливості надавати дружині матеріальну допомогу. З огляду на викладене суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дитини - [PERSON], [INFO] є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 5). Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання дитини до досягнення повноліття, а також на її утримання як дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Відповідно до ст.84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як убачаться із довідки виданої Липовецькою міською радою від 11.12.2018 за №5489 (а.с.7), дитина [PERSON], [INFO], проживає біля матері в [ADDRESS]. Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаними вимогами. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути із відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України, обставини наведені відповідачем у відзиві, зокрема: згідно довідки виданої ФОП [PERSON], відповідач з 21.01.2019 офіційно працевлаштований, розмір його доходу складає 4 173, 00 грн. Згідно довідки виданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3 м. Вінниця» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку ЦПМСД №3 з приводу хронічного гаймориту, остеохондрозу грудного відділу, потребує амбулаторного лікування та санаторно - курортного. Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача на праві власності будь - якого майна чи майнових прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та обставин, які визначені ст.182 СК України, рівного обов'язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з яким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у частці в розмірі ј його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов'язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітньої дитини, а також визначеному законодавцем способу, оскільки спосіб стягнення аліментів запропонований відповідачем (у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), який він згоден сплачувати не передбачений нормами діючого законодавства. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, суд виходить з такого. Із позову встановлено та не заперечувалось відповідачем, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отож отримуваний нею дохід складає соціальна допомога визначена законом, яка є досить незначною для проживання матері й дитини та забезпечення їх нормального життя та становить 860 грн. Інших доказів на підтвердження отримання позивачем доходу чи майна не надано, що вказує на те, що позивач потребує матеріальної допомоги. Судом було встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, розмір якої складає 4 173, 00 гривень, а за відрахуванням аліментів на утримання дитини та податків матиме розмір доходу, який перевищує прожитковий мінімум встановлений законодавством для працездатної особи, тобто величина більш ніж достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини та мінімального набору послуг необхідного для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Матеріали справи не містять інших об'єктивних щомісячних витрат, які відповідач несе, що ставить його у вкрай вигідніше становище по відношенню до позивача, з якою проживає дитина. Зважаючи на встановлені судом усі обставини справи в сукупності, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачеві на її утримання в розмірі 1/6 від його заробітку доходу. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч.2 ст.80 СК України, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно правил ст.180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття, а на дружину, в силу правил ст.84 СК України, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved