Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 4 вересня 1976 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте, спільної згоди для розірвання шлюбу, в порядку статті 106 СК України, вони не досягнули. Відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Як наслідок, в сімї виникали постійні сварки та суперечки. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Тому, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що сторони останнього часу не могли порозумітися, тому часто сварилися з побутових питань. Іноді сварки переходили у бійки та погрози. Таких образ позивачка не захотіла зносити, тому пішла із сім`ї. За цей час сторони майже не спілкуються, вони стали байдужими та чужими один одному, проживають порізно, та не мають бажання жити разом. Позивачка запевнила, що за цей час почуття охололи, накопичились образи, недовіра, тому збереження сім'ї неможливе. Відповідач в судовому засіданні вказані позовні вимоги визнав та пояснив, що протягом останніх двох років проживає окремо від своєї дружини, між ними припинені подружні стосунки. Вони не змогли знайти спільну мову, хоча тривалий час намагалися зберегти сім`ю. Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, та примирення неможливе. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 351328 сторони зареєстрували шлюб 4 вересня 1976 року в Олександрівському районному відділі РАГСу Донецької області, актовий запис №40 а.с. 4). Подружжя неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна сторони не мають. Суд приймає до уваги, що подружжя фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків з березня 2016 року, не спілкуються, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружжя не мають наміру вживати заходів для збереження сім`ї, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved