Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 35896,30 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, за період часу з 31.08.2019 року по 01.06.2020 року в сумі 47724,39, моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 09.08.2017 року працювала на посаді головного бухгалтера у ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит», що підтверджується наказом №4-к від 08.08.2017 року. Починаючи з лютого 2019 року відповідач припинив виплату заробітної плати працівникам. Наказом №42-Кз від 30.08.2019 року позивача звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит». При звільненні позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, зазначила, що внаслідок невиплати їй заробітної плати у строки встановленні чинним законодавством, їй було завдано моральну шкоду яку вона оцінює в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що наказом №4-к від 08.08.2017 року ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» [PERSON] призначено на посаду головного бухгалтера з встановленням окладу згідно штатного розкладу. 30.08.2019 року наказом ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» №42-Кз [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит». Встановлено, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» при звільненні позивачу не була виплачена заробітна плата в сумі 35896,30 грн., що підтверджується довідкою №25-04/20 від 24.04.2020 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» на користь позивача заборгованості по заробітній платі в 35896,30 грн. Позивач також просила стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, за період часу з 31.08.2019 року по 01.06.2020 року в сумі 47724,39 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З довідки №26-04/20 від 24.04.2020 року ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-щит» вбачається, що заробітна плата [PERSON] для обчислення середньоденної зарплати 10353,06 грн. Середньоденний заробіток складає 10353,06:41 = 252,51 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 5050,20 грн. З розрахунку наданого позивачем середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 31.08.2019 року по 01.06.2020 року становить 47724,39 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути прийнятий судом до уваги. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2019 року по 01.06.2020 року в сумі в сумі 47724,39 грн. Позивач також просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, відтак, підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач за вимоги про стягнення заробітної плати звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 840,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: partial