Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог зняти з арешт з майна, а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]; земельної ділянки пл. 0,25 га. цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]; земельної ділянки пл. 0,0339 га. цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS], які належали моєму покійному чоловіку [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від сільського голови Данилівської сільської ради Беца В.І. надійшла заява про розгляд справи без присутності Данилівської сільської ради, при винесенні рішення поклались на думку суду. Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 23 червня 1993 року радгосп «Данилівський» продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 серпня 2010 року [PERSON] на підставі рішення Данилівської сільської ради від 06.11.2009 року №3289 27 сесії V скликання є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 липня 2010 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Данилівської сільської ради від 06.11.2009 року №3289 27 сесії V скликання є власником земельної ділянки площею 0,0339 га, розташованої [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Згідно рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 20 листопада 2015 року №12-УІІ перейменовано у [ADDRESS] повністю розділено на дві вулиці - [ADDRESS] (східна сторона вулиці- до села паралельно автодороги Васильків-Княжичі) на [ADDRESS] (західна сторона вулиці - новий масив паралельно автодороги Васильків-Княжичі. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2014 року виданого виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, [INFO] помер [PERSON]. Постановою від 08.05.2015 року за № 780/02-31 державний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, оскільки при підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна виявлений запис про арешт всього майна, належного [PERSON], запис внесений Васильківською районною державною нотаріальною конторою Київської області 22.06.1999 року на підставі повідомлення Васильківського районного суду б/н, - реєстраційний № 1311819. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 1999 року засуджено [PERSON] за ст. 36-1 КК України з застосуванням ст. 44 КК України до 4-х років позбавлення волі без конфіскації майна. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження майна не має, оскільки станом на час звернення до суду єдиним його власником є [PERSON], а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача та прийняття спадщини після померлого [PERSON], заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved