Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу майна дійсними та визнання права власності на майно. Обгрунтувавши свої вимоги тим, що 21.06.2013 року між ним та ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та ОДПІ ГУ Міндоходів було укладено договір купівлі-продажу нежилої будівлі-оранжереї з прибудовами, площею 1135,2 кв.м., яка протягом тривалого часу не використовувалась за призначенням, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений в письмовій формі, та зареєстрований на ТБ біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. Оскільки договір нотаріально не був посвідчений Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції їй було відмовлено у державній реєстрації зазначеної будівлі, тобто позивач не може належним чином розпорядитися майном, тому просить визнати договори купівлі-продажу майна дійсними та визнати за ним право власності на майно. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просив розглядати у її відсутності. Представник відповідача ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, справу просив розглядати у відсутності свого представника. Представник відповідача Знам’янська ОДПІ ГУ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій не заперечує проти задоволення вимог позивача, справу просив розглядати у відсутності свого представника. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно протоколу аукціону №13 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі, нежилу будівлю-оранжерею з прибудовами, площею 1135,2 кв.м., яка протягом тривалого часу не використовувалась за призначенням, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]., дійсно було виставлено на торги і переможцем торгів стала [PERSON] Частиною 2 статті 15 ЗУ «Про товарну біржу» передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідають вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. Враховуючи вищевикладене, те, що сторони досягли згоди за всіма суттєвими умовами договору, позивач, зі своєї сторони, виконала вимоги договору і сплатила відповідну суму коштів за придбане майно, а відповідач, зі своєї сторони, передав позивачу зазначене майно, те, що позивач не може вільно розпоряджатися придбаним на законних підставах майном, те, що відповідач не заперечує проти пред'явлених позовних вимог, суд вважає, що позов необхідно задовольнити і визнати договір купівлі-продажу №13 від 21.06.2013 року, дійним, а також визнати за позивачем право власності на придбане майно, а судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача. Як вбачається з матеріалів позову зазначене майно зареєстровано на ТБ біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем.

Outcome: partial