Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26.09.2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] після реєстрації шлюбу вона прийняла його прізвище - [PERSON] , її дошлюбне прізвище [PERSON] . Шлюб був зареєстрований 26.09.2002 року Миколаївською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час проживає разом з нею і будуть проживати надалі. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними немає взаєморозуміння, все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і в даний час фактично як подружжя разом не проживають, а лише зареєстровані за однією адресою. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Питання поділу майна придбаного за час спільного проживання будуть вирішувати з відповідачем в окремому порядку. На підставі ч. 2 ст. 104, ст. 105, ст. 110, ст. 112 СК України, 174-175-177 ЦПК України просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , що був зареєстрований 26 вересня 2002 року Миколаївською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області, актовий запис № 5. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, зазначила в позовній заяву, що просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 26.09.2002 року Миколаївською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області, між [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2002 року укладено шлюб (прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] »), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 5. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з вересня 2002 року. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.09.2002 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.12.2004 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.09.2017 року. Шлюбні відносини сторони припинили з причин відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що вимога про відшкодування витрат по сплаті судового збору позивачем не ставиться, суд дотримуючись принципу диспозитивного цивільного процесу, не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання на власний розсуд. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved