Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого вказала, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №36466757 по виконанню виконавчого листа №2-568/2011, виданого 05.02.2013 Пирятинським районним судом Полтавської області. В рамках вказаного виконавчого провадження 15.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22 лютого 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий документ для виконання повторно, у строк, встановлений постановою і до цього часу не предявлений. Незважаючи на те, що виконавчих проваджень, в яких позивач є боржником, не існує, залишається не знятим арешт на її майно, що порушує законні права та інтереси щодо розпорядження належним позивачу майном, у звязку з чим вона просить зняти арешт із всього рухомого та нерухомого майна, що їй належить. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання не зявився, направив до суду пояснення, в яких зазначив, що заборгованість за виконавчим документом не погашена, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто, а тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. У задоволені позовних вимог просить відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 11 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ відкрито виконавче провадження № 36466757 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-568/2011, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області 05.02.2013, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики у сумі 1593687,50 грн, а також у повернення 1581 грн державного мита та 111,60 грн витрат на ІТЗ розгляду справи, сплачених позивачем при подачі позовної заяви (а.с.52). 16 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, а саме на земельну ділянку площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок,що розташовані по вул. Першотравнева, 1, м. Пирятин Полтавської області та належать боржнику (а.с.57-58). Постановою, винесеною 16.10.2013 головним державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ [PERSON] вказане майно, що належить боржнику звільнено з-під арешту у звязку з тим, що вказаний будинок по вул. Першотравнева, 1, м. Пирятин Полтавської області перебуває в іпотеці (а.с.66). 15 січня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 73). Відповідно до положень статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON] належить будинок по вул. Першотравнева, 1, м. Пирятин Полтавської області, на який накладено обтяження у виді іпотеки та арешта нерухомого майна (а.с. 6). Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 22.02.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу вказаний виконавчий документ повернуто у звязку з відсутністю належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення. Наданий строк для повторного предявлення виконавчого документа для примусового виконання до 22.02.2017 (а.с. 9). [PERSON] звернулася до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про зняття арешту з належного їй майна, проте отримала відмову, оскільки заборгованість за виконавчим документом не погашена, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто, а тому підстави для зняття арешту відсутні (а.с.10). З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що виконавче провадження, де [PERSON] є боржником, відкрите Пирятинським РВ ДВС ГТУЮ, завершене з підстав п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час), проте арешт з майна, накладений в рамках даного виконавчого провадження, не знятий. У встановлений стягувачу постановою про повернення виконавчого документа строк для повторного предявлення для примусового виконання виконавчого документа до 22.02.2017 стягувач повторно його не предявив, із заявою про продовження строку для предявлення виконавчого документа не звертався, що свідчить про небажання стягувача повторного відкриття виконавчого провадження. На сьогоднішній день позивач не має змоги вільно розпоряджатися належним їй майном, через наявність арешту. Відповідно до ч.1 ст. 158\~ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із положеннями частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями статті 391\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом установлено, що права позивача порушуються, оскільки необхідність у застосуванні арешту майна відпала, виконавчий документ на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби не перебуває, у термін повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання стягувач такий не предявив, проте [PERSON] не може розпоряджатися належним їй майном через наявність арешту на це майно за відсутності підстав для арешту, а тому її права підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з указаних вище підстав, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved