Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до Оржицького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На початку 2013 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, 14.05.2013 року шлюб між ними розірвано. Під час розгляду цивільної справи щодо визначення постійного місця проживання дітей відповідач зобов'язався добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей. Однак, з часу припинення спільного проживання він добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час позивач отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Всі отримані кошти витрачає для матеріального забезпечення дітей та їх належного духовного виховання. На даний час не має фізичної можливості самостійно забезпечувати належні умови життя дітей. Відповідач працює, отримує дохід і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання їхніх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вважають, що оскільки відповідач щомісячно надає позивачеві кошти на утримання дітей у розмірі 800 грн., то ставити питання про додаткове стягнення з нього коштів є таким, що суперечить законодавству. Окрім того, не дивлячись на рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з матір»ю, діти на протязі 2 тижнів проживають разом з батьком, оскільки позивач перебуває на навчальній сесії. Вказаний період дітей також треба утримувати. У подальшому не заперечує сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у вищезазначеному розмірі. Представник служби у справах дітей Оржицької РДА - вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки таким судовим рішенням будуть захищені інтереси дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.02.2010 року позивач та відповідач являються батьками сина - [PERSON], [INFO]. [INFO] у позивача та відповідача народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.11.2010 року. Згідно рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 14.05.2013 року шлюб, зареєстрований 22 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оржицького районного управління юстиції Полтавської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано. Відповідно до рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 01.11.2013 року судом визначено місце проживання дітей разом із матір»ю. Згідно довідки № 2516 від 08.10.2013 року [PERSON] перебуває на обліку в Оржицькому УСЗН та отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, розмір якої з квітня по жовтень 2013 року становить 3421,54 грн, та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, розмір якої з квітня по жовтень 2013 року становить 2814,00 грн. Довідкою відділу освіти Оржицької РДА № 1812 від 12.12.2013 року підтверджено, що відповідач працює та має постійний заробіток, розмір якого за червень-листопад 2013 року становить 20679,84 грн. Середняй заробіток за даний період становить 3446,64 грн. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідач у червні, листопаді, грудні 2013 року та у січні 2014 року у добровільному порядку перераховував позивачеві по 750-800 грн. Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № З передбачено, що згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. Так у судовому засіданні було встановлено, що позивач не в змозі самостійно утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач працює, має регулярний дохід, у добровільному порядку сплачує не користь позивача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. Діючим законодавством передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з огляду на заробіток позивача має становити суму більшу ніж сплачує відповідач. Таким чином, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку буде відповідати положенням ч.2 ст. 182 СК України. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З урахуванням того, що суду не було надано доказів, що між сторонами досягнуто домовленості з приводу суми аліментів, що має сплачуватись на утримання дітей. Суд вважає, що визначення розміру аліментних платежів у вигляді 800 грн. самим відповідачем не буде відповідати у повній мірі інтересам дітей. При виконанні судового рішення органами державної виконавчої служби мають бути враховані аліментні платежі, що були зроблені відповідачем на користь позивача за період за листопад- грудень 2013 року та за січень 2014 року у розмірі 800 грн. щомісячно, що не призведе до порушення прав та обов»язків батька неповнолітніх дітей. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved