Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі спільно проживали за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира є її особистою власністю. Починаючи з 01.09.2008 року відповідач у спірному приміщенні не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює та у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача з позовом не згідна та подала від імені відповідача зустрічний позов про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою та вселення, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу шляхом сплати повної суми пайового внеску в ЖБК «Музикант», і є їх спільною власністю. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21.10.2011 року відповідачу було відмовлено в задоволенні позову про поділ спільного майна подружжя з формальних підстав, а тому вважає, що відповідач має право проживати у спірній квартирі, так як фактично є її співвласником. В березні 2011 року відповідач намагався потрапити в квартиру, але не зміг, так як замки на вхідних дверях були змінені. З цього приводу він змушений був звернутися до Голосіївського РУ ГУ МВС України. Просить зобов'язати позивача не чинити відповідачу перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його в спірну квартиру. Представник позивача із зустрічними позовними вимогами не згідна і пояснила, що відповідач близько 7 років не проживає на спірній житловій площі, яку залишив добровільно, пішовши від позивача до іншої жінки. Позивач не чинила відповідачу перешкод в користуванні спірною квартирою і весь цей час сама несла витрати по її утриманню. Після того, як в жовтні 2011 року відповідачу було відмовлено в задоволенні позову про поділ майна, він не звертався за захистом своїх прав ні до суду, ні до органів міліції. Лише в 2014 році відповідач повторно звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ? частину спірної кварири, але провадження у справі було закрито. Вважає, що підстав для задоволення зустрічних позовних вимог немає і просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Суд, заслухавши представників сторін, свідків та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.12.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.19). З копії довідки ф.№3, виданої 15.11.2012 року ЖБК «Музикант», вбачається, що сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). З копії довідки ЖБК «Музикант» від 05.12.1991 року вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS], пайовий внесок за квартиру повністю внесений в квітні 1989 року (а.с.13). Згідно відповіді Київського міського БТІ №34313 (И-2014) від 15.05.2014 року на адвокатський запит вбачається, що станом на 31.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.170). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2011 року відповідачу було відмовлено у задоволенні позову про поділ майна подружжя, а в частині визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] провадження уц справ закрито ( а.с.10-12). Як видно з копій рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за період з січня 2009 року по листопад 2013 року (а.с.37-44, 70-83, 153-156, 159,160), витрати по утриманню спірної квартири в зазначений період несла позивач. З копій матеріалів перевірки Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві за заявою [PERSON] вбачається, що 26.03.2011року відповідач звернувся до Голосіївського РУ ГУ МВС України із заявою про те, що 26.03.2011 року близько 10-30 год він прийшов за місцем реєстрації по [ADDRESS], де мешкає його колишня дружина, але до квартири попасти не зміг, оскільки вона була замкнута зсередини. На його неодноразові дзвінки по телефону мобільному та стаціонарному колишня дружина слухавку не знімала. В бесіді з [PERSON] було з'ясовано, що її колишній чоловік на протязі 2 років за місцем реєстрації не мешкає. 26.03.2011 року близько10-30 год остання за місцем мешкання була відсутня так, як вийшла по особистим справам ( а.с.113-118). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12.06.2014 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON],третя особа: ЖБК «Музикант» про визнання права власності на житло в зв'язку з тим, що 21.10.2011 року Голосіївським районним судо м.Києва постановлено рішення, яке набрало законної сили 16.11.2011 року, у цивільній справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 27.02.2015 року представник відповідача звернулась до позивача з письмовою пропозицією не чинити перешкоди відповідачу щодо користування спірною квартирою та надати дублікат ключів від вхідних дверей протягом трьох днів з моменту отримання даного листа, а також визначити одну із двох кімнат, в якій зможе проживати відповідач, на її розсуд (а.с. 172). З відповіді голови правління ЖБК «Музикант» від 10.06.2014 року на адвокатський запит вбачається, що [PERSON] з заявами про неможливість проживання в [ADDRESS] за період з 2012 року по теперішній час не звертався (а.с.181). З відповіді начальника Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві від11.06.2014 року №53/вх. 91-аз на адвокатський запит вбачається, що [PERSON] із заявами про неможливість проживання у спірній квартирі у період часу з 2012 року по теперішній час до органів внутрішніх справ не звертався. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами позивача. Відповідач приблизно 7-8 років тому пішов до іншої жінки і з того часу на спірній житловій площі не проживає. Його особистих речей в квартирі немає. Вони ніколи не бачили і не чули, щоб позивач не пускала відповідача до квартири. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач не проживає на спірній житловій площі з 2009 року без поважних причин. Доводи відповідача та його представника щодо того, що позивач чинить йому перешкоди в користуванні спірною квартирою, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Пояснення відповідача та його представника стосовно того, що він як співвласник спірної квартири не може бути позбавлений права користування нею, суд до уваги не бере, так як в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження права власності відповідача на спірне житло. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням на підставі ст.405 ЦК України та відмовити у задоволенні зустрічного позову про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed