Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернулась із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що Позивач - [PERSON] , [INFO] , дівоче прізвище [PERSON] , є спадкоємицею після [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 липня 1946 року, від шлюбу в них народилися п`ятеро дітей. Син - [PERSON] , донька - [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] . Спадкодавець, рідний батько Позивача, [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті спадкодавця, [INFO] , Позивач була неповнолітньою та разом з матір`ю [PERSON] та спадкодавцем фактично проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .Позивач фактично прийнла спадщину та звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва на право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Олешкіівської державної нотаріальної контори Херсонської області Чернікової Т.В. від 01.03.2021 року Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії : видачі свідоцтва про право наспадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] з підстав відсутності у Позивача довідки про реєстрацію місця проживання померлого. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину та не може оформити спадщину через недостатність документів для підтвердження прав спадкодавця на майно, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити в повному обсязімз викладених в позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що Позивач, [PERSON] , [INFO] , дівоче прізвище [PERSON] , є спадкоємицею після [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 липня 1946 року про що зроблено запис в Книзі реєстрації записів актів громадянського стану зареєстр.№ 124, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , яке видано 03.03.1953року. Від шлюбу в них народилися п`ятеро дітей :син - [PERSON] , який народився [INFO] , донька - [PERSON] , яка народилась [INFO] , про що зроблено запис в Книзі реєстрації записів актів громадянського стану за реєстр.№ 195, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано 11.09.1962 року., син [PERSON] [INFO] та [PERSON] 1937р.н. і друга донька [PERSON] , яка народилася [INFO] . Спадкодавець, рідний батько Позивача, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено запис в Книзі реєстрації записів актів про смерть за реєстр.№135, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видано Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.07.2020 року. На момент смерті спадкодавця, 21 серпня 197 6року, Позивач була неповнолітньою та разом з матір`ю [PERSON] та спадкодавцем фактично проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі даних довідки за № 220 від 27.06.2019р., яка видана КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР, зазначено, що станом на 31.12.2012року та згідно матеріалів інвентарної справи, власниками домобудівні, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі договору дарування житлового будинку від 25.02.2003 року -1/2 частки домоволодіння, [PERSON] , є власником на підставі посвідчення [NUMBER] від 05.10.1946року.Відповідно до листа Виконавчого комітету Олешківської міської ради на ім`я [PERSON] за №3330/04-12 від 09.10.2019р. щодо надання довідки на момент смерті гр. [PERSON] , надана інформація що, згідно адресної картотеки реєстраційного обліку громадян територіальної громади Олешківської міської ради не можливо з причини відсутності інформації - адресної картки.Актом про фактичне (спільне) проживання осіб від 22.05.2020року, яким встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно проживав з дружиною [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та їх донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою : [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Олешкіівської державної нотаріальної контори Херсонської області Чернікової Т.В. від 01.03.2021 року Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії : видачі свідоцтва про право наспадщину за закономна житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] з підстав відсутності у Позивача довідки про реєстрацію місця проживання померлого. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем першої черги яка залишилась та належним чином прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.21 та ст.64 Конституції України права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. Відповідно до ст. ЗЦПК України, який дублюється у ст. 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охороняємих законом інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`роз`яснено, що особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. На момент смерті спадкодавця діяв ЦК УРСР в редакції 1963 р., який втратив чинність 01.01.2004 року. Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з родичів до набрання чинності цим Кодексом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. На підставі зазначеного, до правовідносин щодо спадкування прав та обов`язків померлого [PERSON] слід застосовувати діючи на той час норми ПК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом на 21.08.1976 рік спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом на 21.08.1976 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом на 21.08.1976 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом, на 21.08.1976 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: -якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом на 21.08.1976 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке належним чином прийняте позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved