Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому посилаючись на те, що [PERSON], яка померла 26.05.2015 р, була її племінницею та за життя їй належало на праві приватної власності майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Одеса, Перший Український провулок, 9 та право власності на земельну ділянку площею 0,0333 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Перший Український провулок, 9, а єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, є Позивач. Позивачем було вказано, що спадщина, що залишилась після смерті [PERSON] була прийнята тільки Позивачем шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса. Однак, у звязку з тим, що нотаріусом з мотивів відсутності у спадкоємця всіх необхідних для отримання спадщини документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], було відмовлено, у позивача, не залишилось іншої можливості визнати своє право на спадкування та право власності на спадкове майно, окрім як у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та розгляд справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за відсутності Позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, Одеської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. З такого, зважаючи на те, що пояснень щодо суті предявленого позову представник відповідача не надав, зясувати позицію відповідача можливим не вбачається, суд, за згодою представника позивача, ухвалив постановити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (1951 р.н.) померла 26 травня 2015 р. Позивач у цій справі була рідною тіткою померлої, що підтверджується відповідним Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2015 р. у справі № 520/14520/15-ц, яке набуло законної сили та яким встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є тіткою [PERSON]. З метою прийняття спадщини, що залишилась після смерті племінниці, позивач звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] На підставі заяви позивача до спадкового реєстру державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] було внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за №41411599. Постановою державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.03.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] було відмовлено, так як у [PERSON] на момент її смерті була відсутня допустима для органу нотаріату державна реєстрація права власності на її майно, а саме на 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Перший Український провулок, 9 та 1/2 частки земельної ділянки, що знаходиться під цим домоволодінням. Отже, відсутність умов для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, після витребування судом матеріалів нотаріальної справи, що була заведена державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті [PERSON], було встановлено, що інших спадкоємців у [PERSON] окрім позивача [PERSON] не залишилось. З аналізу наданих до суду документів, зокрема з аналізу належним чином засвідченої копії спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] та спадкової справи, що була заведена після смерті її матері [PERSON], єдиною спадкоємицею якої була її донька [PERSON], суд вважає доведеним, що [PERSON] на момент її смерті належало на праві приватної власності 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Одеса, Перший Український провулок, 9 та земельна ділянку площею 0,0333 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Перший Український провулок, 9. Так, судом було встановлено, що право власності [PERSON] на вказане майно виникло у звязку з прийняттям нею спадщини після смерті її рідної матері [PERSON]. Так, після смерті своєї матері [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] з метою отримання спадщини, що залишилась після [PERSON]. Відповідно до листа державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.11.2007 р. № 5756 [PERSON] успадкувала частку житлового будинку, розташованого в м. Одесі Перший Український провулок, в будинку № 9, що належала [PERSON]. Відповідно до цього листа [PERSON] мала отримати від КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» витяг з реєстру прав власності на вказане нерухоме майно. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0333 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Перший Український провулок, № 9, у свою чергу, підтверджувалось Свідоцтвом про право на спадщину за законом, що було видано державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3018. Єдиним спадкоємцем [PERSON] була її донька [PERSON], а отже вона прийняла у власність все майно, що входило у спадкову масу, що відкрилась в момент смерті [PERSON]. З аналізу спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON], [PERSON] не закінчила процедуру оформлення свого права власності на ? частку житлового будинку, розташованого в м. Одесі Перший Український провулок, в будинку № 9 та права власності земельна ділянку площею 0,0333 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Перший Український провулок, 9. Однак відповідно до ч. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті своєї матері, [PERSON], прийняла у власність все майно, що залишилось після смерті [PERSON], в незалежності від того, що оформлення всіх необхідних документів так і не відбулось. Отже, до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON], тіткою якої є Позивач [PERSON] відноситься 1/2 частка житлового будинку (домоволодіння), розташованого в м. Одесі Перший Український провулок, в будинку № 9 та розташована за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,0333 га, яка є ? частки всієї земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Конституція України частиною 1 статті 41 наголошує на тому, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ч. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного і

Outcome: approved