Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Новоселівської сільської ради Полтавського району, третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , дядько позивачки, про що 02.10.2008 р. Новоселівською сільською радою Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та було складено відповідний актовий запис № 36. За життя [PERSON] склав заповіт від 26.09.2008 року згідно якого все своє майно заповів племінниці (позивачці) [PERSON] . Заповіт належним чином посвідчений секретарем Новоселівської сільської ради Полтавського району та зареєстрований в реєстрі за № 267. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2292 га, що знаходяться в [ADDRESS] . В липні 2019 року позивачка звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] за заповітом. У спадкодавця інших близьких родичів крім позивачки не існує. Після надання позивачкою нотаріусу документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину на вищеназване спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, 26 липня 2019 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/944 з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями будувалися в 1963 році, а деякі будівлі збудовані в 1991 році, (згідно даних технічного паспорту), то правоустановчого документу на нерухоме майно у спадкодавця не існує. Так як стверджує Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р., погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Основним доказом володіння спадкодавцем житловим будинком в [ADDRESS] є виписка № 805 від 01.08.2019 р. з по господарської книги № 1 особовий рахунок № 0030. У даному будинку спадкодавець проживав і був зареєстрований. Отже, інформація сільської ради про належність особі будинку, збудованого у 1963 році, має юридичне значення. Згідно технічного паспорту, що виготовлений станом на 08.07.2019 р. ФОП [PERSON] самовільно збудованих чи реконструйованих будівель і споруд не має. Всі будівлі збудовані до 1991 року, тобто згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об`єкти, розташовані на територіях розташовані на територіях сільських рад, і які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, а саме: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови не приймаються в експлуатацію за загальним порядком. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Інших спадкоємців крім позивачки не має. Це було встановлено державним нотаріусом після вивчення поданих матеріалів та зазначено в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2019 р. про те, що інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність належним чином зареєстрованого правоустановчого документу на будинок. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивачку можливості вільно розпоряджатися майном, яке фактично належить їй як єдиному спадкоємцю за заповітом. В даному випадку у позивачки втрачається повноцінний юридичний зміст права власності, передбачений ст. 317 ЦК України, а саме відсутнє у неї право розпоряджатися своїм майном. Як свідчить п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 30 ЦПК України, позови з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням нерухомого майна. Дана постанова приватного нотаріуса не оскаржувалася позивачкою в адміністративному порядку за відсутністю на те правових підстав. Позивачка підтверджує, що раніше не звертався до будь-якого суду з таким самим позовом з таким же предметом спору за участю таких самих сторін спору. Також позивачка гарантує наявність у неї всіх доданих до позовної заяви документів в оригінальних примірниках, які може бути надано суду на розгляд. Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] становить 67800 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав та прохав задовольнити. Від представника відповідача - Новоселівської сільської ради Полтавського району, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , дядько позивачки, про що 02.10.2008 р. Новоселівською сільською радою Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та було складено відповідний актовий запис № 36. За життя [PERSON] склав заповіт від 26.09.2008 року згідно якого все своє майно заповів племінниці (позивачці) [PERSON] . Заповіт належним чином посвідчений секретарем Новоселівської сільської ради Полтавського району та зареєстрований в реєстрі за № 267. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2292 га, що знаходяться в [ADDRESS] . В липні 2019 року позивачка звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] за заповітом. У спадкодавця інших близьких родичів крім позивачки не існує. Після надання позивачкою нотаріусу документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину на вищеназване спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, 26 липня 2019 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/944 з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями будувалися в 1963 році, а деякі будівлі збудовані в 1991 році, (згідно даних технічного паспорту), то правоустановлючого документу на нерухоме майно у спадкодавця не існує. Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р., погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Основним доказом володіння спадкодавцем житловим будинком в [ADDRESS] є виписка № 805 від 01.08.2019 р. з по господарської книги № 1 особовий рахунок № 0030. У даному будинку спадкодавець проживав і був зареєстрований. Отже, інформація сільської ради про належність особі будинку, збудованого у 1963 році, має юридичне значення. Згідно технічного паспорту, що виготовлений станом на 08.07.2019 р. ФОП [PERSON] самовільно збудованих чи реконструйованих будівель і споруд не має. Всі будівлі збудовані до 1991 року, тобто згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об`єкти, розташовані на територіях розташовані на територіях сільських рад, і які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, а саме: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови не приймаються в експлуатацію за загальним порядком. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Інших спадкоємців крім позивачки не має. Це було встановлено державним нотаріусом після вивчення поданих матеріалів та зазначено в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2019 р. про те, що інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність належним чином зареєстрованого правоустановчого документу на будинок. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивачку можливості вільно розпоряджатися майном, яке фактично належить їй як єдиному спадкоємцю за заповітом. В даному випадку у позивачки втрачається повноцінний юридичний зміст права власності, передбачений ст. 317 ЦК України, а саме відсутнє у неї право розпоряджатися своїм майном. Як свідчить п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 30 ЦПК України, позови з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням нерухомого майна. Дана постанова приватного нотаріуса не оскаржувалася позивачкою в адміністративному порядку за відсутністю на те правових підстав. Позивачка підтверджує, що раніше не звертався до будь-якого суду з таким самим позовом з таким же предметом спору за участю таких самих сторін спору. Також позивачка гарантує наявність у неї всіх доданих до позовної заяви документів в оригінальних примірниках, які може бути надано суду на розгляд. Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] становить 67800 грн. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі частинами 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved