Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів розмірі 2000 грн щомісячно на утримання дочки [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання дочки. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила стягувати аліменти розмірі 1\\4 частки доходу відповідача. Відповідач визнав позов та не заперечував проти його задоволення, вказав,що сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] 3-я особа [PERSON] просила розглянути справу у її відсутність та постановити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] . Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства, не порушу. Права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, зокрема, стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини доходу відповідача не вплине на раніше стягнуті з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини його доходу; оскільки розмір стягнення не буде перевищувати Ѕ частину доходу відповідача і відповідатиме вимогам ст. 128 КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України , батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Отже відповідач повинен приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ст..182 СК України, суд приймає до уваги наявність у платника аліментів іншої дитини - [PERSON] [INFO] . Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, - мінімальний розмір стягуваних аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст.128 КЗ п П України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Отже стягнення аліментів в розмірі 1\\4 частки заробітку ( доходу) відповідача за умови сплати ним уже стягнутих аліментів в розмірі 1\\4 частки не буде суперечити нормам права та порушувати права відповідача. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач була звільнена від його сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved