Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначивши, що їй на праві приватної власності належить будинок під № 2 по вулиці Микитенка у місті Кіровограді. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 8 травня 2015 року укладений між нею та відповідачем шлюб було розірвано. В обґрунтування позову позивач вказала, що відповідач в теперішній час в її будинку зареєстрований, проте фактично не проживає, оскільки виїхав в невідомому напрямку. З урахуванням зазначених обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач до суду надала заяву, згідно з якою позов підтримала, просила задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач до суду надіслав нотаріально засвідчену заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути без нього. З урахуванням вказаних обставин суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти. Відповідно до договору дарування домоволодіння від 15.12.1997 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивач прийняла в дар домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Кіровограді по вулиці Микитенко під номером другим. Вказаний договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4546. Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 8 травня 2015 року, укладений між сторонами шлюб розірвано. Згідно з копією паспорта громадянина України, відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Крім того, відповідач за станом на 06 травня 2015 року був зареєстрованим за адресою: [INFO], про що свідчить довідка квартального комітету № 3 Ленінського району м. Кіровограда № 171 від 06.05.2015 року. Згідно з актом про відсутність особи за місцем реєстрації від травня 2015 року, відповідач зареєстрований, але в будинку позивача не проживає з червня 2013 року та по даний час. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до п. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що обставини викладені у позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованими, доведеними, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved