Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05 червня 2004 року по 29 жовтня 2007 року перебувала з [PERSON] у цивільному шлюбі, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON]. З 2006 року останній проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. У той же час, на підставі виконавчого листа № 2-104, виданого Перечинським районним судом від 28 березня 2008 року, з [PERSON] на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 170 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, із вказаного часу [PERSON] дитину взагалі не відвідує, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на її утримання не надає, про моральний та духовний розвиток не дбає. Крім цього, син має можливість їздити за кордон на спортивні змагання та навчання, проте відповідач уникає зустрічі для надання нотаріально посвідченого дозволу другого з батьків. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст.280-282 ЦПК України. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 26 жовтня 2004 року (а. с. 5). Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 29 жовтня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сина [PERSON] залишено на подальше утримання та виховання при матері (а. с. 8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 62/13-03 від 29 червня 2017 року [PERSON] проживає разом з матір'ю в будинку [ADDRESS] (а. с. 7). Крім цього встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що підтверджується висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Перечинської міської ради Закарпатської області, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а. с. 44-53). Також, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах № 9473577 від 17 квітня 2018 року, станом на 01 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-104, виданого Перечинським районним судом 28 березня 2008 року, на утримання сина [PERSON], становить 29 120,06 грн. (а. с. 54). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено з п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, тому суд вважає, що його слід позбавити таких відносно [PERSON] Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved