Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 27.10.2017 просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай), розміром 8,00 умовних кадастрових гектари, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 8,00 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). За життя спадкодавцем заповіту не складено. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як донька спадкодавця. Оскільки відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON], [NUMBER], у графі мати зазначена - «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище, ім'я, по-батькові зазначено - «[PERSON]», з метою належного оформлення спадкових прав, позивачу необхідно встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON]. В управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець за законом, позивач вступила своєчасно та фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] у володінні позивача [PERSON] залишився житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та всі належні спадкодавцю предмети домашнього побуту, одяг, меблі тощо. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2016 за № 56/02-31, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що позивачем не були подані документи, які б підтверджували належність померлій права на земельну частку (пай). За життя спадкодавець [PERSON] не встигла отримати відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач та представник позивача в судовому засіданні наполягали на позовних вимогах з підстав, викладених в позовній заяві, та просили задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимоги згодні, заперечень не мають. Представник відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами не згодна, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Мати позивача повинна була дізнатися про порушення свого права у 1995-1996 роках, оскільки у разі врахування її інтересів під час паювання вона до теперішнього часу вже мала використати своє право і отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку або звернутись до суду з позовом про поновлення пропущеного строку. Але [PERSON] у встановлені чинним законодавством строки до суду не звернулася, отже було пропущено строки позовної давності. Крім того, [PERSON] померла у 1996 році, а позивач звернувся до суду лише у 2017 році. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких просить відмовити [PERSON] у визнанні права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом з наступних підстав. За інформацією Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області [PERSON] була внесена до списку громадян-членів КСП, доданих до державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER] по КСП «Танюшівське» за №358, але за життя [PERSON] не отримала сертифікату на право на земельну частку (пай), отже право на земельну частку (пай) не реалізувала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Що стосується задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 25.06.1996 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області(а.с. 61). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,00 в умовних кадастрових гектарах на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, встановленому для колишніх членів КСП «Танюшівське» Новопсковського району Луганської області. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину, але не може цього зробити, оскільки не може документально підтвердити родинні відносини між нею та [PERSON], так як в свідоцтві про народження позивача, у графі мати зазначена - «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище, ім'я, по-батькові зазначено - «[PERSON]». Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 14.01.2002 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, позивач [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 21.06.1975 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, 21.06.1975 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 10.05.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, позивач [PERSON] народилась [INFO] та у графі мати зазначена - «[PERSON]» (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що померла [INFO] [PERSON] доводиться позивачу рідною матір'ю. Таким чином, з досліджених письмових доказів та пояснень свідків вбачається, що померла [INFO] [PERSON] є рідною матір'ю позивача [PERSON], а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги позивача [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, підтверджені наявними в справі письмовими доказами та показаннями свідків. Що стосується задоволення позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 25.06.1996 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] померла [PERSON](а.с. 61). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 8,00 в умовних кадастрових гектарах на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, встановленому для колишніх членів КСП «Танюшівське» Новопсковського району Луганської області. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховоного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як було встановлено, померла [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON], а отже спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON], оскільки на час смерті останньої проживала та продовжує проживати у будинку спадкодавця, що підтверджується довікою Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області за вих. №661 від 07.06.2017 (а.с. 10). Бажаючи реалізувати своє право на прийняття спадщини, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. З постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Мордовцевої О.В. від 30.08.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12), вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що позивачем не були подані документи, які б підтверджували належність померлій права на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 30.08.2016 було заведено спадкову справу, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №49126141 від 18.09.2017 (а.с. 55), листом №18/01-16 від 18.09.2017 приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Потапенко О.В. (а.с. 54) та копіями матеріалів спадкової справи №33/2016 (а.с. 57-65). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49126157 від 18.09.2017 заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 56). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як за життя мати [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області від 05.10.2016 № 29-28-0.4-784/15-16 та завірених належним чином копії державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER] по КСП «Танюшівське» від 29.11.1995 та доданих списків громадян - членів КСП, до зазначених списків внесена «[PERSON]» (російською мовою) за № 358. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.10.2017 по справі №420/1567/17 встановлено факт належності [PERSON], яка померла [INFO], Додатку 1 Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER], виданого 29.11.1995 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області колективному сільськогосподарському підприємству «Танюшівський» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області. Рішення набрало законної сили 31.10.2017. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], була внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER], виданого 29.11.1995 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області колективному сільськогосподарському підприємству «Танюшівський» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області від 05.10.2016 № 29-28-0.4-784/15-16 Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] по КСП «Танюшівське» було видано 29.11.1995, про що свідчить запис в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №15. Згідно ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну мастку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, судом встановлено, що [PERSON], померлій [INFO], належало право на земельну частку (паю) розміром 8,00 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Танюшівське» Новопсковського району Луганської області, оскільки вона була внесена до списку доданого до Державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER], виданого 29.11.1995 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, що підтверджується Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.10.2017 по справі № 420/1567/17. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Твердження представника відповідача Новопсковської РДА, про те що позивачем пропущений строк позовної давності, безпідставні та судом не приймаються до уваги, оскільки право на земельну частку (пай) у позивача виникло з моменту прийняття спадщини, а у померлої [PERSON] з дати видачі державного акту на право колективної власності на землю. Також суд не приймає доводи третьої особи про те, що [PERSON] право на земельну частку (пай) по КСП «Танющівське» не реалізувала, оскільки не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), так як це спростовується п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004, відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved