overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 лютого 2012 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області задовольнив спільний позов жителів с. Краснопілка Маловисківського району Кіровоградської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія» про зобовязання вчинення певних дій та витребування майна з чужого незаконного володіння. Після набрання рішення суду законної сили були проведені збори співвласників майна, протокол № 1 від 25.06.2012 року. Збори співвласників вирішили передати позивачеві та її чоловікові у спільну часткову власність приміщення зерносховища камяного. Позивач зазначила, що 29 листопада 2016 року вона звернулась до державного реєстратора [PERSON] для реєстрації права на нерухоме майно, але отримала відмову, тому вимушена звернутись до суду. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Судом встановлено, що дійсно 9 лютого 2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області по справі № 2-6/11 частково задоволено первісний позов громадян [PERSON] та інших до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія» та зобовязано відповідача передати позивачам приміщення зерносховища камяного вартістю 7330 гривень та інше майно. Рішення набрало чинності 03 квітня 2012 року (а.с. 7-12). Відповідно до протоколу № 1 від 25 червня 2012 року зборів співвласників майна, співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передано у власність приміщення зерносховища камяного, розкидач мінеральних добрив та сівалку СЗ-3,6 (а.с. 16-18). Як вбачається з рішення державного реєстратора від 29 листопада 2016 року, право власності позивача не визнається державним реєстратором та відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 6). Тому, право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на 1/2 частку приміщення зерносховища камяного, яке розташоване в с. Краснопілка Маловисківського району Кіровоградської області по вулиці Першотравневій в порядку отримання частки в пайовому фонду СВК «Надія».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.04.1996 р. сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них є син - [PERSON] [INFO] 06.05.2004 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, із 1999 р. відповідач не бачив сина та не займався ним. Як вказує позивач, із [INFO] сину позивача та відповідача виповнилось 18 р., і останній навчається у Київському коледжі зв'язку 1 рівня акредитації на бюджетній формі навчання із строком до 30.06.2015 р. Тому позивач просить стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? від усіх видів заробітку до закінчення сином навчання. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, але конкретних пояснень так і не надала. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримав у повному об'ємі. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі мають сина - [PERSON] [INFO] - 3 особа по даній справі. У відповідності до довідки форми 23 від 18.07.2014 р. (а.с. 11) [PERSON] [INFO] навчається із 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. державному закладі «Київський коледж зв'язку» 1 рівня акредитації. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає правильним стягувати з відповідача аліменти на утримання 3 особи - [PERSON] [INFO] до закінчення ним навчання, а саме до 30.06.2015 р., тобто позовні вимоги [PERSON] знайшли підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.07.1997 р. між нею та [PERSON] - відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАГСу Шевченківського району м. Києва, а/з № 448. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 19.02.2015 р. було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу дитина залишилась жити із позивачем, і остання здійснює повне матеріальне забезпечення, утримання та догляд за неповнолітнім [PERSON] 1999 р.н., який є дитиною-інвалідом та потребує забезпечення лікувально-реабілітаційних заходів. Також (зі слів позивача) без фінансової допомоги відповідача позивач здійснює оплату за навчання дитини. При цьому позивачу призначена державна соціальна допомога па дитину-інваліда у розмірі 949 грн. Тому у своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. [INFO], щомісячно в розмірі 1500 грн. до досягнення ним 23-річного віку. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання з'явився та вказав, що позов визнає частково щодо суми 500 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне. Судом було встановлено, що з 11.07.1997 р. між нею та [PERSON] - відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАГСу Шевченківського району м. Києва, а/з № 448. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] [INFO] Як було з'ясовано судом під час судового засідання, дитиною займається тільки позивач [PERSON], так як син [PERSON] мешкає із нею. При цьому із вересня 2015 р. [PERSON] 1999 р.н. (зі слів позивача) навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний коледж Святого Луки» на Харківському шосе в м. Києві, але жодного належного та допустимого доказу даного факту не надала. У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини - інваліда, платника аліментів - відповідача, його інвалідність, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 182, 200 СК України. У відповідності до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно, таким чином частково задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON]

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2012 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Лозуватка Маловисківського району Кіровоградської області, провулок Перемоги, 14. Позивач зазначила, що як єдиний спадкоємець за законом першої черги, після смерті чоловіка, вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок, тому змушена звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що дійсно 12 березня 2012 року помер громадянин [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Лозуватка Маловисківського району Кіровоградської області, провулок Перемоги, 14 (а.с. 10-13). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] в установленому порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 19). Тому, право позивача на спадщину підлягає судовому захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2008 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, вул. Фермерська, (Піонерська), 84. Позивач зазначила, що як єдиний спадкоємець першої черги за законом, вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову через відсутність\~ правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. Тому, позивач змушена звернулася до суду за захистом свого порушеного права. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що дійсно 13 жовтня 2008 року помер громадянин [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, по вул. Фермерській, 84 (а.с. 9-18). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] в установленому порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 19).\~ Тому, право позивача на спадщину підлягає судовому захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2002 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу приміщення магазину «Універсам» загальною площею 1427,1 квадратних метрів, який розташований по вулиці Шевченка, 1Б у м. Мала Виска Кіровоградської області. Даний договір був посвідчений Українською товарною біржою та зареєстрований Маловисківською дільницею Кіровоградського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації. У теперішній час оспорюється дійсність укладеного договору, тому позивач вимушена звернутись за судовим захистом. 11 лютого 2016 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог, посилаючись на те, що оспорюється її право власності на придбане нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 18 лютого 2002 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу приміщення магазину «Універсам» загальною площею 1427,1 квадратних метрів, який розташований по вулиці Шевченка, 1Б у м. Мала Виска Кіровоградської області (а.с. 9). Даний договір зареєстрований Маловисківською дільницею Кіровоградського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації (а.с. 10). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На час укладання договору його дійсність не піддавалась сумніву, враховуючи чинність статті 15 Закону України «Про товарну біржу», що підтверджується фактом державної реєстрації укладеного договору. Тому, право позивача, яке не визнається іншою особою, підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 листопада 1997 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню донька [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припинено з 2012 року. Відповідач проживає окремо і не надає дитині матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Розмір аліментів узгоджено між сторонами до ухвалення судового рішення. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача відповідно до приписів статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.01.1999 р. було розірвано шлюб позивача із відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] р. народилась дитина [PERSON] - 3 особа, яка на даний час навчається у Приватному вищого навчального закладу «Міжнародна академія екології та медицини», денна форма навчання за спеціальністю «лікувальне справа», із терміном навчання до 30.06.2020 р. Як вказано у позові, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 29.05.2012 р. відповідач [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] та з нього було стягнути аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. 28.09.2012 р. постановою ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду, а 15.12.2014 р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином позивач вважає, що відповідач [PERSON] як і позивач повинен утримувати доньку до закінчення нею навчання. Тому позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь для утримання доньки [PERSON] [INFO], як повнолітньої дитини яка продовжує навчання, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання [PERSON] 23 років. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених в позовній заяві. У подальшому позивач вказала, що її дитина планує після 1 курсу перевестись у Національний медичний університет ім. О. Богомольця. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі до 21.01.1999 р. Від даного шлюбу [INFO] р. народилась дитина [PERSON] - 3 особа по справі. У відповідності до довідки № 250 від 28.11.2014 р. (а.с. 19) 3 особа - [PERSON] є студентом 1-го курсу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародна академія екології та медицини», денна форма навчання за спеціальністю «лікувальне справа», із терміном навчання до 30.06.2020 р. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що задоволення позову частково та стягнення аліментів із відповідача [PERSON] у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача на користь [PERSON] [INFO] до закінчення нею навчання 30.06.2020 р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.01.1999 р. було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. [INFO] р. народився [PERSON]. Зі слів позивача, їх спільний син [PERSON] навчається на 3 курсі денній державній формі у Київському міському медичному коледжі І акредитації зі строком з 01.09.2015 р. по [INFO] р. У зв'язку із цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення навчання сина [PERSON] - [INFO] р. У судове засідання позивач не з'явився, надіслала свою заяву щодо підтримки позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.01.1999 р. по 04.04.2002 р. (а.с. 3,4), від якого вони мають сина - [PERSON] [INFO] (а.с. 5). У відповідності до довідки № 492 від 09.10.2017 р. (а.с. 6) [PERSON] є студентом 3-го курсу Київського міського медичного коледжі І акредитації зі строком з 01.09.2015 р. по [INFO] р. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи розмір матеріальної допомоги яку має можливість надавати відповідач, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання [PERSON], який продовжує навчання на користь останнього, таким чином суд частково задовольняє даний позов. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2007 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON] [INFO] Із липня 2009 р. між позивачем та відповідачем погіршились відносини, а з липня 2010 р. почали мешкати окремо один від одного, і відповідач не надає коштів на утримання дитини. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача на дитину аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. У судове засідання позивач надала свою заяву щодо підтримки свого позову. Відповідач у судовому також не визнав, але належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі мають дитину - [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 1000 грн., тобто у розмірі, який заявила позивач. Таким чином‚ позовні вимоги позивача у судовому засіданні знайшли своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 липня 2010 року померла її баба по батьківській лінії [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,73 га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач стверджує, що спадкодавець померла на території Автономної Республіки Крим, тому не має можливості оформити спадщину у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що 27 липня 2010 року в м. Красноперекопськ Автономної Республіки Крим померла [PERSON] (а.с. 13). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку № 218 площею 4,73 га, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 14). Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12, 23, 32). [PERSON] вбачається з листа-відповіді нотаріуса Красноперекопського міського нотаріального округу, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тому, право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved