Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.12.1998 року по 31.03.2011 року. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач працює у ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року її заробітна плата склала 25178,26 грн. Така зарплата не дає позивачеві можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток її творчих та пізнавальних здібностей. Утримувати дитину без участі батька їй дуже важко, адже син навчається у 9 класі та потребує значних коштів для необхідного фізичного та розумового розвитку, нормального харчування, придбання одягу та інше. Відповідач, який не проживає з дитиною, надає позивачеві матеріальну допомогу на утримання сина, але не систематично та не у достатньому розмірі, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та отримує немалий постійний дохід від оренди земельного паю, інвалідом не являється, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та інше. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого\~частиною другою статті 182\~цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів , у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 1998 року ( свідоцтво про одруження І-КИ №062767). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2011року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про народження І-КИ №116326 сторони мають неповнолітню дитину- Брашован [PERSON], [INFO]. З довідки про доходи за №4 від 16.08.2016 року, виданої ПП «Шкода», вбачається, що [PERSON] в період з 2013 року по 2015 рік отримував кошти за оренду земельного паю в розмірі 10800 грн., 10800 грн. та 22275 грн. З відповіді на адвокатський запит представника позивача [PERSON], який був наданий в.о. начальника управління Держгеокадастру у Синельниківському районі 12.08.2016 року за №963/2-16, вбачається, що за [PERSON] рахуються земельні ділянки площею 6,90 га та 6,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та дві земельні ділянки площею по 2,00 га кожна для ведення особистого селянського господарства, які перебувають у оренді. Враховуючи обставини, які передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та інше, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: partial