Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даною позовною заявою та просила виділити в натурі їй ? частину житлового будинку загальною площею 104,1 м?, житловою площею 57,2 м? з прибудинковими будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Новій,11 у смт. Козин Обухівського району Київської області, а саме: кімната 2-1, площею 15,3 кв.м.; кімната 2-2, площею 10,8 кв.м.; кімната 2-3, площею 17,3 кв.м.; кімната 2-4, площею 8,4 кв.м. відповідно до технічного паспорту на будинок і з прибудинкових будівель і споруд гараж Ж, сарай З, колодязь № 5, вбиральню Г та огорожу № 3, виділити в натурі\~ [PERSON] ? частину житлового будинку, загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м. з прибудинковими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Новій, 11 у смт. Козин Обухівського району Київської обл., а саме : кімната 1-1, площею 9,0 кв.м.; кімната 1-2 , площею 10,6 кв.м.; кімната 1-3, площею 16,9 кв.м.; кімната 1-4, площею 1,2 кв.м.; кімната 1-5, площею 2,6 кв.м.; кімната 1-6, площею 11,7 кв.м. відповідно до технічного паспорту на будинок і з прибудинкових будівель і споруд - літню кухню Б;\~ сарай- Е, вбиральню В; колодязь - № 4, погріб під «а», «а1» та огорожу №1, ворота\~ - № 2 з хвірткою залишити в спільному користуванні; припинити право спільної часткової власності [PERSON], на ? частину житлового будинку, загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м. з прибудинковими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Новій, 11 у смт. Козин Обухівського району Київської обл., а саме : кімната 2-1, площею 15,3 кв.м.; кімната 2-2, площею 10,8 кв.м.; кімната 2-3, площею 17,3 кв.м.; кімната 2-4, площею 8,4 кв.м. відповідно до технічного паспорту на будинок і з прибудинкових будівель і споруд гараж Ж, сарай З, колодязь № 5, вбиральню Г та огорожу - № 3. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що 05.08.2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно померлого. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2015 року вона отримала у спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] ? частину житлового будинку по вул. Нова, 11, смт. Козин, Обухівського району, Київської області. Ще за життя її покійний чоловік домовився зі своїм братом (відповідачем) поділити будинок, вони його розділили, облаштували окремі входи і стали проживати кожен у своїй частині будинку. Після смерті [PERSON] відповідач перестав впускати позивача до будинку, поміняв замок у хвіртці. Позивач намагалась врегулювати спірні питання з відповідачем в позасудовому порядку, однак це їй не вдалося, тому вона звернулась з позовом до суду для виділення частки житлового будинку в натурі. В судовому засіданні представник позивача 18.08.2016 року подав заяву про уточнення предмету та обґрунтування позовних вимог, в якій зазначив, що при підготовці позовної заяви ним було допущено технічну помилку (описку) та замість «у спільній частковій власності» вказано «у спільній сумісній власності», а по тексту позову також помилково здійснено посилання на приписи ст. 370 ЦК України та просив вважати правильним позовну заяву про поділ в натурі майна, що знаходиться у спільній частковій власності, а також не брати до уваги посилання позовної заяви на ст. 370 ЦК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила позов задовольнити з врахування поданих уточнень. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з врахування поданих уточнень. Пояснив, що в прохальній частині позовної заяви з самого початку мова велась про спільну часткову власність. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, подали до суду заперечення на позовну заяву, в якіх просили повністю відмовити в задоволенні вимог позивача, оскільки кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а з копій, які додані до позовної заяви не вбачається можливим задоволення заявлених позовних вимог. Зазначили, що є невідповідності у технічній документації, яка була виготовлена на замовлення позивача та первинною документацією. Посилались на неможливість виділення в натурі частки нерухомого майна, яке не введено в експлуатацію. Крім того, взагалі заперечували проти права позивача на частку у спірному майні, оскільки, на їхню думку та зі слів третіх осіб, позивач не проживала в спірному будинку та не має відношення до нього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був допитаний в якості свідка. Пояснив, що позивач йому відома та вони перебувають з нею в нормальних відносинах. Зазначив, що дійсно будинок був побудований його батьками і складається із двох незалежних частин. Після їх смерті в будинку окремо проживав він та його брат (чоловік позивача). Про наявність будь-яких прав позивача на будинок він не знає. Під час проведення технічних замірів для виготовлення технічної документації на будинок він був присутній та надав на це свою згоду. Щодо мирової угоди, яку він пропонував затвердити позивачу, зазначив, що дійсно погодився саме на той розподіл будинку, який визначений у позовній заяві, а щодо допоміжних споруд частину з них будував він особисто, тому і заперечив проти їх поділу. Свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що сторони по справі їм відомі, так як вони займались виготовленням технічної документації на будинок в смт. Козин по вул. Нова,11. За виготовленням технічного паспорту звернулась позивач [PERSON], проти обстеження житлового будинку відповідач не заперечував та був присутній, технічний паспорт відповідач також отримав, йому було відомо, що частина будинку, якою користувався його покійний брат, належить позивачу. Також зазначили, що будинок не змінювався з часів його побудови, складається із двох частин, дійсно має два окремі входи. Доповнили, що зазначені в технічній документації поняття одноквартирний чи двоквартирний будинок не впливають на його існуючий вигляд. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Нова, будинок,11, загальною площею 104,1 кв.м. знаходяться у спільній частковій власності, а саме ? частка знаходиться у власності [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, засвідченого державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори 26.05.2015 року, позивач [PERSON] набула права власності на ? частину житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Нова, будинок,11, до будинку примикають: літня кухня Б, туалет В, туалет Д, сарай Е, гараж Ж, сарай З, огорожа - № 1, колодязь № 2, ворота № 2. З матеріалів справи також вбачається отримання у спадщину будинку в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] з отриманням відповідних свідоцтв. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. На вимогу суду були витребувані відповідні спадкова та інвентаризаційні справи. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 11 по вул. Нова у смт. Козин Обухівського району Київської області, виготовленого [PERSON] від 20.08.2015 року на імя [PERSON] та [PERSON] вбачається, що площа приміщень житлового будинку складає коридор 9,0 кв.м., житлова 10,6 кв.м., житлова 16,9 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна 2,6 кв.м., кухня 11,7 кв.м., прихожа 15,3 кв.м., житлова 10,8 кв.м., житлова 17,3 кв.м., кухня 8,4 кв.м. Поряд з будинком знаходяться прибудинкові споруди, а саме: літня кухня Б; вбиральня В; вбиральня Г; сарай Е; гараж Ж; сарай З; огорожа - №1; ворота - №2; огорожа №3; колодязь - №4; колодязь - № 5, погріб. Так, позивач користується наступними приміщеннями: кімната 2-1, площею 15,3 кв.м.; кімната 2-2, площею 10,8 кв.м.; кімната 2-3, площею 17,3 кв.м.; кімната 2-4, площею 8,4 кв.м. відповідно до технічного паспорту на будинок. В користуванні відповідача перебувають приміщення: кімната 1-1, площею 9,0 кв.м.; кімната 1-2 , площею 10,6 кв.м.; кімната 1-3, площею 16,9 кв.м.; кімната 1-4, площею 1,2 кв.м.; кімната 1-5, площею 2,6 кв.м.; кімната 1-6, площею 11,7 кв.м. відповідно до технічного паспорту на будинок. Враховуючи ту обставину, що частки власників у спільному будинку не виділені в натурі, у позивача виникають труднощі в користуванні та розпорядженні своєю часткою майна, оскільки на користування та розпорядження спільною власністю має бути згода всіх співвласників спільного майна, а відповідач врегулювати це питання в позасудовому порядку не бажає. Суд бере до уваги той факт, що відповідачем в судовому засіданні 05.01.2017 року було подано підписаний ним проект мирової угоди, з якого вбачається що відповідач визнає поділ в натурі житлового будинку, який просить позивач, повністю та частково в частині допоміжних споруд. Однак, мирової угоди в під час розгляду справи сторонами досягнуто не було. Також судом встановлено, що наявна конфігурація будинку (відповідно до технічної документації), позовні вимоги (в частині виділу в натурі приміщень самого будинку), редакція мирової угоди, запропонованої саме відповідачем, дозволяє прийняти рішення щодо виділу часток в натурі на підставі наявних матеріалів справи без проведення судової експертизи, оскільки додаткові спеціальні знання для вирішення конкретно цього спору не потрібні. Більш того, про проведення такої експертизи сторони не заявляли. З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок в сукупності приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом [PERSON] спадщина складається з ? частки житлового будинку № 11 по вул. Нова у смт. Козин Обухівського району Київської області, до будинку примикають: літня кухня Б, туалет В, туалет Д, сарай Е, гараж Ж, сарай З, огорожа - № 1, колодязь № 2, ворота № 2. Тобто, до спадкового майна не входять : колодязь № 5, вбиральня Г, огорожа № 3, колодязь - № 4, погріб під «а», «а1». Тому суд в цій частині позбавлений можливості вирішити питання про виділ в натурі майна, оскільки відсутні правові підстави для цього. Окремо суд зазначає, що наявність колодязя № 5 була доведена та обґрунтована позивачем під час судового розгляду. Як передбачено ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Однією із позовних вимог є припинення спільної часткової власності відповідача на майно, виділене в натурі позивачу. Ця вимога є обґрунтованою і логічною. Подібної вимоги щодо припинення спільної часткової власності позивача на майно відповідача заявлено не було. Це питання було ініційовано судом, однак позивач предмет позову в цій частині не змінював. Самостійно виходити за межі позовних вимог суд не може. Щодо доводів представників відповідача про неналежне оформлення технічної документації на будинок, не введення його в експлуатацію (як підставу для неможливості виділу в натурі частки), пояснення третіх осіб про нібито не проживання позивача у спірному будинку та відсутності у неї прав на свою частку судом ці доводи не приймаються, оскільки вони жодним чином не спростовують позовних вимог, не впливають на законне право позивача на ? частину будинку (відповідно до свідоцтва про право на спадщину) та не доведені жодним належним та допустимим доказом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зі змісту ст. 79 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу. Оскільки позивачу було надано правову допомогу відповідно до укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] договору про надання правової допомоги від 20.05.2016 року, докази на підтвердження витрат на надання позивачеві правової допомоги у розмірі 2590,64 грн. позивачем були надані до суду, а тому в цій частині позовна вимога також підлягає задоволенню. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Тому,

Outcome: partial