Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті матері - [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] . 12 травня 1999 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла все своє майно дочці - [PERSON] та сину - [PERSON] в рівних частках. Спадкоємець за заповітом [PERSON] подав заяву нотаріусу про відмову від своєї частки спадкового майна та на виділ у спадковому майні не претендує. На даний час позивач бажає оформити право власності на успадкований житловий будинок після смерті матері [PERSON] , однак це унеможливлюється відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок, тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.06.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач - представник Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, заперечень щодо позову не мають. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] числиться за померлою [PERSON] . 12 травня 1999 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно дочці - [PERSON] та сину - [PERSON] в рівних частках. Даний заповіт посвідчено керуючою справами Бунівської сільської ради Василько Л. та зареєстровано в реєстрі за № 12. Заповіт не змінювався та не скасовувався. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2003 року, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 432. Відповідно до заяви від 16.08.2018 року, [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав, на належну частину спадкового майна та на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] не претендує. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15.05.2018 року встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була матір`ю [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сестрою [PERSON] , [INFO] . Встановлено факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту [PERSON] , складеного 12.05.1999, в користь [PERSON] та [PERSON] , посвідченого керуючою справами Бунівської сільської ради Л.Василько, зареєстрованого в реєстрі за №12. Відповідно до довідки № 269 від 05.04.2019 року, виданої виконавчим комітетом Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області житловий будинок [ADDRESS] числиться за померлою [PERSON] . Право власності на житловий будинок належним чином не оформлено, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 05.04.2019 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі неприйняття спадщини або в разі відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ознайомившись з матеріалами спадкової справи суд встановив, що спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею на житловий будинок за заповітом [PERSON] від 12.05.1999 року, однак відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює належне оформлення спадкових прав, тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved