Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 23 жовтня 2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної частки (паю). Померлому за життя вказана частка була виділена в натурі, проте державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була її мати [PERSON]. 08 серпня 2014 року [PERSON] померла. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, вона спадщину прийняла та має перешкоди у оформленні спадкових прав. Просила визнати за нею право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3229 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 4, пай 275, кадастровий номер 3222984300:02:007:0020, в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просить слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. КСП «Маслівське», будучи належним чином повідомлене по час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегувало, клопотання про відкладення розгляду справи не надало. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 258202, виданим 25 жовтня 2012 року Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області. Відповідно до частини 1 статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємицею померлого [PERSON] за законом першої черги була його дружина [PERSON]. Вказана обставина підтверджується рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 квітня 2015 року по цивільній справі єдиний унікальний номер 371/683/15-ц. Встановлено, що [PERSON] у встановлений шестимісячний строк спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились на її користь. Вказані обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 квітня 2015 року по цивільній справі єдиний унікальний номер 371/683/15-ц. 08 серпня 2014 року [PERSON] померла. Вказана обставини підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 309431, виданим 09 серпня 2014 року Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області. Позивач є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] [PERSON] позивача її спадкоємцем є [PERSON], яка також є її дочкою. Померла [PERSON] заповіла належне їй на день смерті майно дочкам [PERSON] та [PERSON] Від прийняття спадщини за заповітом вони відмовилися, прийняли її за законом. Встановлено, що Кувайцева Т.І. у встановлений шестимісячний строк спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Тобто позивач прийняла спадщину не за заповітом, а за законом. Вказані обставини підтверджені свідоцтвами про народження: серії ІV-УР № 701403, виданим 13 листопада 1962 року Барилівською сільською радою Лопатинського району Львівської області, серії І-ЯК №1501600, виданим 25 червня 1965 року Барилівською сільською радою Радехівського району Львівської області, заповітом, посвідченим 01 листопада 2013 року секретарем Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі під номером 19, матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Паювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств (колгоспів, радгоспів) повинно було здійснюватися після їх реформування у колективні сільськогосподарські підприємства (Указ № 666/94), передачі цим підприємствам земель у колективну власність, видачі державного акта на право колективної власності на землю. Коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), встановлено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Статтею 1 цього Указу передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до ст. 2 цього Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Указом передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. За положеннями ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» згідно державних актів на право постійного користування земельною ділянкою, виданих [PERSON] РДА Київської області 23 грудня 2009 року, набуло права постійного користування земельним ділянками, призначеними для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованими на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. КСП «Маслівське» є правонаступником Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», що підтверджуються копією статуту КСП «Маслівське». В статуті КСП «Маслівське» [PERSON] зазначений в пункті 14.3., який містить відомості про засновників, пенсіонерів колишнього Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» та інших прирівняних до них осіб, під номером 231 (а.с. 13-17). Померлий [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у КСП «Маслівське». Рішенням загальних зборів членів КСП «Маслівське» від 07.02.2013 було затверджено список членів КСП «Маслівське» та пенсіонерів з їх числа, які мають право на отримання земельних часток (паїв) із земель підприємства. Вказані обставини підтверджені протоколом № 1 загальних зборів членів КСП «Маслівське». У даному списку [PERSON] значиться під номером 254 (а.с. 13-17). До протоколу № 5 загальних зборів членів КСП «Маслівське» від 27.08.2013 додано загальний список осіб, які мають право на отримання земельних часток (паїв) при розпаюванні земель КСП «Маслівське», в якому [PERSON] значиться під номером 253 (а.с. 13-17). Відповідно до положень земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації № 331 від 11.09.2013 було погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних ділянок, земельних часток (паїв) КСП «Маслівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 13-17). Даним розпорядженням було затверджено список громадян-членів підприємства та пенсіонерів з їх числа КСП «Маслівське» щодо виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Миронівського району (додаток №1). Під номером 253 у даному списку значиться [PERSON] із земельною ділянкою під номером 275 площею 4,3230 га (а.с. 13-17). Розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації\~№ 419\~від\~29.10.2013 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі членам підприємства КСП «Маслівське» та громадянам працівникам соціальної сфери і пенсіонерам з їх числа для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Миронівського району. В списку - додатку до розпорядження під номером 253 значиться [PERSON], вказаний кадастровий номер земельної ділянки та її площу (а.с. 13-17). Земельна частка (пай) була виділена в натурі. Мало місце формування земельної ділянки, яке передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. За життя [PERSON] розпочав процедуру виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 4,3230 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради, пай № 275, кадастровий номер 3222984300:02:007:0020 (а.с. 18). Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та [PERSON] з Державного земельного кадастру. За положеннями ч. ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до дружини [PERSON] та після її смерті до позивача, яка є спадкоємцем померлої за законом. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу № 500/02-14 від 14.06.2016 та матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] Сестра позивача, [PERSON], згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 квітня 2015 року по цивільній справі № 371/683/16-ц, в порядку спадкування за законом після померлої 08 серпня 2014 року [PERSON] набула право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3229 га, кадастровий номер 3222984300:02:007:0020, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 4, пай 275, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Враховуючи ті обставини, що позивач відмовилася від спадкування за заповітом, прийняла спадщину за законом, вона успадкувала право на одержання частини земельної ділянки у власність, яке мала спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Позов в частині визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті 08 серпня 2014 року [PERSON] право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3229 гектари, кадастровий номер 3222984300:02:007:0020, задоволенню не підлягає, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, прийняла її за законом. На підставі викладеного, ст. ст. 373, 1216, 1218, 1223, 1225, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 25, 79-1, 125, 152, 158 ЗК України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі»,

Outcome: partial