Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідачів покликаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], що зареєстрований за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] на підставі свідоцтва про права власності від 25.01.1988р. виданого виконавчим комітетом Тартаківської сільської ради, згідно рішення Сокальського райвиконкому №9 від 21.01.1988р. і записано в реєстрову книгу за № 196 від 25.01.1988р. та на середню земельну частку пай, що належала спадкодавцю згідно сертифікату на право приватної власності на землю серії [NUMBER] зареєстрованого за № 425 на підставі розпорядження № 111 від 19.03.1997р. На спадкове майно [PERSON] склав заповіт на користь своєї внучки [PERSON]., про що свідчить довідка Тартаківської сільської ради №205 від 20.07.2015р. На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР 1963р. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті свого діда, однак, вона не зверталась до нотаріальної контори з метою спадкування, так як на спадкове майно не претендує та відмовилась від нього, про що надала відповідну заяву - відмову, яка посвідчена секретарем Поторицької сільської ради Скочко Д.В. 23.07.2012р. та зареєстрована в реєстрі за № 47. Крім того, за ст. 535 ЦК УРСР, [PERSON] (мати позивачки, дружина спадкодавця) є спадкоємцем, якій незалежно від змісту заповіту належить обов'язкова частка у спадщині, позаяк на момент смерті її чоловіка вона була непрацездатною - пенсіонеркою по віку. Згідно до ст. 549 ЦК УРСР, вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Однак мати позивачки за життя до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталася та не отримала у встановленому законом порядку Свідоцтво про право власності на житловий будинок та державний акт на земельну ділянку на своє ім'я і не зареєструвала свого право власності на спадкове майно. Тому, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру № 40800100 від 30.06.2015р. виданий приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. [INFO] у віці 89 років, мати позивачки [PERSON], не оформивши спадщини, померла. До дня своєї смерті мати позивачки проживала і була зареєстрована по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, а саме житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку пай. На все майно, яке буде належати їй на день смерті, [PERSON] склала заповіт на користь своєї дочки [PERSON] - позивачки по справі. Заповіт посвідчено виконкомом Тартаківської сільської ради Сокальського району Львівської області 19.11.2012р. за реєстраційним № 75. Відповідно до гл. 85 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо майна матері [PERSON] Просить суд визнати за нею право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] в с. Тартаків Сокальського району Львівської області. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав в суд заяву в якій вказує, що визнає позовні вимоги, не заперечує щодо їх задоволення, справу просить розглядати без їх участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Також, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. З оглянутого заповіту, посвідченого секретарем Тартаківської сільської ради Андрущак О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №75 від 19.11.2012р. встановлено, що [PERSON] все своє майно і з чого б воно не складалося і все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON]. Згідно довідки Тартаківської сільської ради №205 від 20.07.2015р. встановлено, що виконкомом Тартаківської сільської ради Сокальського району посвідчено заповіт 08.05.1998р. за реєстраційним №21 на користь [PERSON] З досліджених в судовому засіданні постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2015р. та від 09.08.2016р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст. 534 ЦК України (1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Крім того, за ст. 535 ЦК України (1963р.) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Тобто, за ст.535 ЦК України (1963р.) [PERSON] (мати позивачки, дружина спадкодавця) є спадкоємцем, якій незалежно від змісту заповіту належить обов'язкова частка у спадщині, позаяк на момент смерті її чоловіка вона була непрацездатною - пенсіонеркою по віку. Згідно до ст. 549 ЦК України (1963р.), вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.113 від 14.06.1994 р. № 18/5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку(квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих ідповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відтак, мати позивачки [PERSON] вважається такою, що прийняла у спадщину будинок [ADDRESS] своїм проживанням у ньому як дружина спадкодавця та член колгоспного двору та земельну ділянку пай, позаяк володіла та користувалася ними після смерті свого чоловіка. Однак мати позивачки за життя до нотаріуса з метою отримання Свідорцтва про право на спадщину не зверталася та не отримала у встановленому законом порядку Свідоцтво про право власності на житловий будинок та державний акт на земельну ділянку на своє ім'я і не зареєструвала свого право власності на спадкове майно. Тому, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру № 40800100 від 30.06.2015р. виданий приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. До дня своєї смерті мати позивачки проживала і була зареєстрована по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка. На все майно, яке буде належати їй на день смерті, [PERSON] склала заповіт на користь своєї дочки [PERSON] - позивачки по справі. Заповіт посвідчено виконкомом Тартаківської сільської ради Сокальського району Львівської області 19.11.2012р. за реєстраційним № 75. Відповідно до гл. 85 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо майна матері [PERSON] Згідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить… до його спадкоємців ( спадкова трансмісія), а відтак право на спадкування житлового будинку та земельної ділянки (пай) після смерті [PERSON] перейшло до позивачки. Однак, спадкувати через нотаріальну контору позивачка не може, оскільки мати за життя не узаконила своє право на спадкове майно та не отримала у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи, а крім того, реєстраційне Свідоцтво на будинок на ім'я батька позивачки також відсутнє. Також, в ході розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця був непрацездатними, від так відповідно до ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту має право на обов'язкову частку у спадщині та у строк встановлений ст.1270 ЦК України звернувся до Сокальської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, від так вважається таким, що прийняв спадщину. Крім цього, [PERSON] відмовився від обов'язкової частки спадкування майна після смерті матері [PERSON] на користь [PERSON], про що подав в межах строку для прийняття спадщини заяву до Сокальської нотаріальної контори. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно, ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку таким є заповіт матері позивачки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено в ході розгляду справи позивач [PERSON] звернулася у нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті мами [PERSON], де їй відмовили, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Отже, позивач не має можливості оформити право на спадщину після смерті матері у встановленому розділом 7 ЦК України (1964р.) порядку. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Разом з тим, відповідно до ст.534 ЦК України (1963р.), позивач як спадкоємець за заповітом має право на спадкування вказаного житлового будинку після смерті мами. Таким чином, суд прийшов до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]

Outcome: approved