Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області про визнання права забудовника та права власності. Позов мотивує тим, що 29.10.2010 року помер [PERSON] батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, зокрема на право забудовника на житловий будинок №13 по вул. Кутузова, у с. Нова Прага, Олександрійського району Кіровоградської області, а також на земельну ділянку площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, яка належала померлому відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009021, кадастровий номер 3520355400:02:000:0731. Державний нотаріус Олександрійської міської нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу, оскільки [PERSON] документи про належність майна спадкоємцеві не надала. Позивач просить визнати всі права забудовника, які належали померлому [PERSON], який помер 29.09.2010 року, в тому числі: право здачі та введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що розташований в сел. Нова Прага, Олександрійського району, Кіровоградської області по вул. Кутузова, 13 в порядку спадкування за законом після смерті, 31.10.2010 року [PERSON]; встановити факт, що дійсно державний акт на право власності на землю площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, серії КР №009021, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0731 виданий на імя [PERSON], дійсно належить померлому 29.0.2010 року [PERSON]; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на: земельну ділянку площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, яка належала померлому [PERSON] відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009021, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0731 в порядку спадкування за законом після смерті, 31.10.2010 року [PERSON]; визнати за [PERSON], 24.02.1968 року народження право власності на: земельну ділянку площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, яка належала померлій відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009022, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0730 в порядку спадкування за законом після смерті, 31.10.2010 року [PERSON]. Представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою, де просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надіслало письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно технічного паспорта на будинок №13 по вул. Кутузова, селища [PERSON], Олександрійського району Кіровоградської області виготовленого на замовлення Комунальним підприємством «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентарізації» станом на 07.07.2015 року, він складається з приміщень, які розташовані на одному поверсі та має веренду, кладову, кімнату, кімнату та кухню. Вказаний будинок не зареєстровано як обєкт завершеного будівництва. Земельна ділянка на якій розташований спірний обєкт виділена під забудову рішенням виконавчого комітету Новопразької селищної ради народних депутатів Олександрійського району №11 від 25.02.1997 року. Дану земельну ділянку передано безоплатно у приватну власність з наступною видачею державного акту на право приватної власності [PERSON]. Площа земельної ділянки складає 0,60 га та знаходиться за адресою: с. Нова Прага, вул. Кутузова, 13, площа 0,15 і 0,45 га надана для жилого будівництва та ведення особистого підсобного господарства. 29.09.2010 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №226347 та після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на обєкт нерухомого майна, який не введений в експлуатацію та не зареєстрований в установленому законом порядку, а також на земельну ділянку площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0731, відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009021. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] прийняла спадщину, бо за життя [PERSON] була його дружиною. Відповідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №226349, [PERSON] померла 31.10.2010 року. [PERSON] за життя не встигла оформити спадщину, бо померла через місяць після смерті [PERSON]. Крім того, [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009022, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0730. [PERSON] народилася 24.02.1968 року, батько [PERSON], мати [PERSON], відповідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ №195172. Судом встановлено, що [PERSON] 24.08.1985 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №51 та після укладення шлюбу має прізвище [PERSON], згідно витягу №00009485728 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. З матеріалів спадкової справи №89/2011 [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців немає. Відповідно до Постанови державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 02.08.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючих документів. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно архівної довідки Комунального підприємства «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентарізації», яка виготовлена 19.07.2016 року, право власності на будинок №13 по вул. Кутузова в смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області не зареєстровано за [PERSON]. Отже, що новозбудований будинок №13 по вул. Кутузова в сел. Нова Прага, Олександрійського району, Кіровоградської області не зданий в експлуатацію, хоча був збудований на підставі рішення виконавчого комітету Новопразької селищної ради народних депутатів Олександрійського району №11 від 25.02.1997 року. Ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Положення ч. 2 ст. 331 ЦК України слід розуміти у системному звязку із положенням ст. 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації. Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, яким передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація права власності та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації прав власності, не має правовстановлюючого значення. Згідно із ст. 177 ЦК України до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема, їх виникнення підлягають державній реєстрації. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище положень закону, майнові (речові) права на обєкти нерухомого майна виникають з передбачених законом підстав та підлягають державній реєстрації, новостворене нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію. Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року розяснив, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Оскільки спадкодавець за життя побудований будинок не здав в експлуатацію та не забезпечив його державну реєстрацію, вирішити питання позивачу у встановленому законом позасудовому порядку, неможливо. Позивач стверджує, що державні акти про право власності на земельні ділянки площею 7,09 гектарів, що розташовані на території Новопразької селищної ради, кадастровий номер яких: 3520355400:02:000:0731, відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009021; 3520355400:02:000:0730, відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009022 - втрачено. Газета «Сільський вісник» №31 (2324) від 30.07.2016 року містить оголошення про те, що загублені державні акти серії КР №009021 та серії КР №009022 на право приватної власності на землю кадастровий номер 3520355400:02:000:0731 та кадастровий номер3520355400:02:000:0730, які видані на імя [PERSON] та [PERSON] - вважати недійсним. Стаття 81 ЗК України вказує, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 125 ЗК України вказує, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Стаття 321 ЦК України вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на спадкування земельної ділянки площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, яка належала померлому [PERSON] відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009021, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0731 в порядку спадкування за законом після смерті, 31.10.2010 року [PERSON], а також земельної ділянки площею 7,09 гектарів, що розташована на території Новопразької селищної ради, яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право власності на землю серії КР №009022, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0730 в порядку спадкування за законом після смерті, 31.10.2010 року [PERSON], так як є спадкоємицею, а її померлі батьки були власниками спірних земельних ділянок відповідно до Законодавства України. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що знали [PERSON] та спілкувалися з даною родиною [PERSON]. Підтвердили, що [PERSON] був виділений земельний пай та видано державний акт про право власності на землю. Земельний пай [PERSON] здавав в оренду та отримував орендну плату. Отже, при видачі Державного акту на право власності на землю серії КР №009021, кадастровий номер якої 3520355400:02:000:0731 було помилково зазначено «Рапіцькому Михайлу Івановичу», так як власник земельної ділянки є [PERSON]. Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд дійшов висновку, що позивач захищає порушене право у такий спосіб та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved