Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить встановити факти прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] належності [PERSON] на праві приватної власності земельної частки (паю) реформованого КСП «Полісся» (нині СТОВ «Полісся»), розміром 2,40 га, вартістю 54382,55 грн. та визнати за нею право власності на вказані земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що, як спадкоємець, вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), але їй було відмовлено, оскільки за життя її матір не виготовила встановлені чинним законодавством правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Крім того, вона не може підтвердити факт прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті її матері. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача та третя особа [PERSON] щодо задоволення заяви не заперечують, представник третьої особи СТОВ «Полісся» про причини неявки суду не повідомив. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту до довідки відділу Держгеокадастру у Народицькому районі №615-0.3-745/2-16 від 19 вересня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] згідно розпорядження голови Народицької райдержадміністрації Житомирської області від 04.10.2006 року №188 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)» включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), реформованого КСП «Полісся», нині СТОВ «Полісся», Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області, площа земельної частки (паю) складає 2,40 га. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Зазначене також підтверджується копіями протоколу зборів власників земельних ділянок (паїв) реформованого КСП «Полісся» Селецької сільської ради Народицького району від 05 грудня 2006 року (а.с.6-7 ) та витягу зі Списку громадян Селецької сільської ради, які мають право на земельну частку (пай), реформованого КСП «Полісся» (а.с.8 ). У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому, суд вважає факти прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та належності зазначеної вище земельної частки (пай) [PERSON] доведеним. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року визначено, що вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Статтею 548 ЦК України 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідок Народицької селищної ради №1122 від 10 грудня 2001 року та №373/5311 від 12.07.2017 року (а.с. 104) вбачається, що [PERSON] проживала разом з матір'ю [PERSON] разом до дня смерті останньої, спільно вели господарство, й [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном після смерті матері, продовжуючи обробляти земельну ділянку біля будинку. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому, суд вважає факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] доведеним. [PERSON] померла [INFO] позивач по справі є дочкою останньої, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10 грудня 2001 року (а.с.3), свідоцтва про народження [NUMBER] від 25 травня 1959 року (а.с. 10) та свідоцтва про одруження [NUMBER] від 22 вересня 2016 року (а.с. 11). 05 серпня 1998 року [PERSON] розпорядилась своїм майном, заповівши усе належне їй на момент смерті майно позивачу, що підтверджується копією заповіту (а.с.5). Крім того, 19 травня 2000 року [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON] (а.с.80), заповівши останній квартиру [ADDRESS]. Статтею 544 ЦК України 1963 року визначено, що заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. З огляду на викладене, суд вважає, що заповіт від 05 серпня 1998 року було скасовано заповітом від 19 травня 200 року в частині спадкування зазначеної вище квартири в місті Кременчузі, отже, у решті частини заповіт від 05 серпня 1998 року є дійсним. 20 вересня 2016 року позивач звернулась до Народицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на зазначену вище земельну ділянку (пай), однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №407/02-31 від 20 вересня 2016 року (а.с. 4). [PERSON] при житті визначені чинним законодавством правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) не виготовила, а тому, позивач не може оформити спадщину, маючи на це право. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на зазначену земельну частку (пай) слід задовольнити. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту десятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому, в порядку статті 88 ЦПК України судовий збір на користь держави з урахуванням вимог частини сьомої статті 235 ЦПК України в сумі 551 гривня 20 копійок слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved