Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, підставність якого обґрунтувала таким. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2012 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує на те, що в силу досить різних рис характерів у кожного із ним як подружжя, між ними із відповідачем постійно виникали непорозуміння, які призвели до нестерпності сумісного проживання, в зв'язку із чим відповідач залишив сім'ю. На даний час вона, [PERSON], проживає з іншим чоловіком, з яким утворила сім'ю та бажає зареєструвати шлюб. Вважає, що шлюб із відповідачем є формальним, а тому його збереження буде суперечити інтересам сім'ї, тому просила суд його припинити шляхом розірвання, залишити для подальшого іменування прізвище чоловіка, яке набуте нею, у зв'язку із реєстрацією шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, залишити для подальшого іменування прізвище «[PERSON]», а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений за адресою зареєстрованого місця проживання, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи наведене, суд вважає неявку відповідача не поважною, а відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що доведено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], на що вказує свідоцтво про народження (а.с.6). Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом з'ясовано, що між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сім'ї, у позивача утворилась нова сім'я з іншим чоловіком, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я сторін розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved