Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом провизнання заяви про прийняття спадщини недійсною. На підставу своїх вимог спирається на те, що 15 лютого 2016 року у віці 93 роки в селі Попівка Маньківського району Черкаської області померла позивача мати [PERSON], про що 17.02.2016 року складено відповідний актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №266624, виданим 17.02.2016 року виконавчим комітетом Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Довідка Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 02.08.2016 року №362 підтверджує, що [PERSON], яка померла 15.02.2016 року в с. Попівка, до дня смерті постійно проживала в селі Попівка ([PERSON]), вул. Зелена, 20, Маньківеького району Черкаської області. Також дана довідка підтверджує, що спадкоємцями за І черги є діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіти від імені померлої [PERSON] посвідчені виконавчим комітетом Попівської сільської ради 18.02.1992 року за реєстртраційним №5 на ім'я [PERSON], [PERSON], Мартинюк та №55 від 02.11.2000 року на ім'я [PERSON], [PERSON] не змінено і не відмінено. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріально 18.02.1992 року уповноваженою посадовою особою Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №5. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, яким належний їй будинок з надвірними спорудами заповіла своїм дочкам: [PERSON], [PERSON]. Також, за життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріально 02.11.2000 року уповноваженою особою Попівської сільської ради Маньківеького району Черкаської області зареєстрований в реєстрі за №55. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, яким належний їй земельний сертифікат на земельну частку (пай) заповіла своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] порівно. Після смерті [PERSON] у Маньківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 250 за 2016 рік. Позивача сестра [PERSON] подала заяву до Маньківської державної нотаріальної контори, згідно якої відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON]. 12 липня 2016 року вона відмовилась від прийняття спадщини як за законом так і за заповітом, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON], що посвідчено відповідною заявою, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Перпюї Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] Після цього позивач намагалась з цією заявою звернутись державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, однак не змогла цього зробити по причині відсутності нотаріуса у зв'язку з перебуванням у відпустці до 16.08.2016 року, про що було зазначено на відповідному оголошенні на дверях нотаріальної контори. У зв'язку з тим, що вона постійно проживає в іншому досить віддаленому населеному пункті, позивач вирішила якимось чином оформити спадкові справи, для чого звернулась до приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу [PERSON], де 02.08.2016 року було посвідчено її заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON], оскільки позивач мала намір після цього звернутись до державного нотаріуса з іншою заявою про відмову від прийняття спадщини на користь її сестри [PERSON]. Як вона зрозуміла, для того, щоб відмовитись від своєї частки у спадщині (або для зміни розміру часток у спадщині відповідно до ст. 1267 ЦПК), необхідно спочатку подати заяву про прийняття спадщини. Однак, після того, як врешті виявилась можливість звернутись до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини після виходу її з відпустки та попасти на прийом, виявилось, що насправді позивач помилилась стосовно обставин оформлення вищевказаних заяв при оформленні спадщини, і виправити помилки немає можливості по причині спливу встановленого шестимісячного строку на подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Тобто, фактично має місце помилка позивача щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину. У зв'язку з цим, позивач вимушена звернутись до суду з даною заявою. Позивач в судове засідання не зявився, але в своїй позовній заяві просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує.. Відповідач в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON], в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Попівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 15 лютого 2016 року у віці 93 роки в селі Попівка Маньківського району Черкаської області померла позивача мати [PERSON], про що 17.02.2016 року складено відповідний актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №266624, виданим 17.02.2016 року виконавчим комітетом Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. (а.с.8). Довідка Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 02.08.2016 року №362 підтверджує, що [PERSON], яка померла 15.02.2016 року в с. Попівка, до дня смерті постійно проживала в селі Попівка ([PERSON]), вул. Зелена, 20, Маньківеького району Черкаської області. Також дана довідка підтверджує, що спадкоємцями за І черги є діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.10). Заповіти від імені померлої [PERSON] посвідчені виконавчим комітетом Попівської сільської ради 18.02.1992 року за реєстртраційним №5 на ім'я [PERSON], [PERSON], Мартинюк та №55 від 02.11.2000 року на ім'я [PERSON], [PERSON] не змінено і не відмінено. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріально 18.02.1992 року уповноваженою посадовою особою Попівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №5. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, яким належний їй будинок з надвірними спорудами заповіла своїм дочкам: [PERSON], [PERSON]. Також, за життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений нотаріально 02.11.2000 року уповноваженою особою Попівської сільської ради Маньківеького району Черкаської області зареєстрований в реєстрі за №55. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, яким належний їй земельний сертифікат на земельну частку (пай) заповіла своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] порівно.(а.с.11-12). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] у Маньківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 250 за 2016 рік. (а.с.9). Позивача сестра [PERSON] подала заяву до Маньківської державної нотаріальної контори, згідно якої відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON]. 12 липня 2016 року вона відмовилась від прийняття спадщини як за законом так і за заповітом, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON], що посвідчено відповідною заявою, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON]В(а.с.19). Також встановлено, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу [PERSON], де 02.08.2016 року було посвідчено її заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON], оскільки позивач мала намір після цього звернутись до державного нотаріуса з іншою заявою про відмову від прийняття спадщини на користь її сестри [PERSON](а.с.20). Однак позивач помилилась стосовно обставин оформлення вищевказаних заяв при оформленні спадщини, і виправити помилки немає можливості по причині спливу встановленого шестимісячного строку на подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Тобто, фактичномала місце помилка щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникли у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом с особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ст. 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що мас спадкуватися за заповітом, а саме: 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач мас право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її час тини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємнії яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержанії ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦКУ, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися в прийняття спадщини па користь іншого спадкоємця за заповітом. Згідно\~ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved