Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому з відповідачем шлюбі з 05.08.2012 по 13.10.2016 роки. За час подружніх стосунків у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 04.04.2016 Маневицьким районним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.03.2016 і до досягнення нею повноліття. На даний час, витрати на потреби доньки значно зросли, та розмір стягуваних аліментів є недостатнім. Відповідач, участі у вихованні дитини не приймає, а матеріальну допомогу надає вкрай рідко, натомість на її дохід є незначним та вона не має можливості в повній мірі забезпечити потреби доньки. Зазначає, що в зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчу товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, погіршення ї матеріального стану, розмір уже стягуваних аліментів не відповідає звичним потребам їхньої спільної дитини. Посилаючись на викладене, позивач, просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено судовим наказом Маневицького районного суду Волинської області від 04.04.2016 з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 2500,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 07.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Позивач подала до суду заяву про розгляд спарви у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи щляхом надсилання судового повідомлення та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Дослідивши матеріли справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 06). Із рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13.10.2016 вбачається, що шлюб між сторонами розірвано (а.с. 09). 04.04.2016 Маневицьким районним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.03.2016 і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як одержувач аліментів в інтересах дитини, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментіву зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, зміною матеріального стану відповідача, потребую дитини в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити сина в повній мірі. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial