Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: П*ята Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька будівельна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, укладеного на біржі. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , за життя [PERSON] уклав із відповідачами договір купівлі-продажу нерухомості, а саме будинку [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 481 кв.м. Зазначений договір зареєстрований на Запорізькій будівельній товарній біржі 05.02.1997 року за інвентарним номером постійного зберігання №627. 14.07.2020 року позивач звернулась до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка, позивач є єдиним спадкоємцем. 30.10.2020 року постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки з огляду на відповідні норми ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку не був посвідчений нотаріально. Тому позивач змушена звернутись до суду із вказаною заявою за якою просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме будинку [ADDRESS] , укладений 05.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на Запорізькій будівельній товарній біржі, зареєстрований 10.02.1997 року в ЗМБТІ і записаний у реєстрову книгу за №123 pN 18193. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, дослідивши надані по справі докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за нижче наведеними підставами. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , за життя [PERSON] уклав із відповідачами договір купівлі-продажу нерухомості, а саме будинку [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 481 кв.м. Зазначений договір зареєстрований на Запорізькій будівельній товарній біржі 05.02.1997 року за інвентарним номером постійного зберігання № 627. 14.07.2020 року позивач звернулась до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка, позивач є єдиним спадкоємцем. 30.10.2020 року постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки з огляду на відповідні норми ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку не був посвідчений нотаріально. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. При цьому ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» квартира відносилась до об`єкта власності, ч. 4 цієї ж статті визначалось, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян, а відповідно до вимог статті 49 цього ж закону щодо правомірності володіння майном передбачалось, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції Закону № 1206-18 від 06.11.2014 року, товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Аналогічні положення містить чинний на теперішній час Цивільний кодекс України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 219 ЦК України у разі не додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочинє нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі умови визначені в цій статті [PERSON] та відповідачами виконані, тобто останні передали йому у власність будинок, а [PERSON] прийняв та сплатив за нього визначену грошову суму. Усі істотні умови договору купівлі - продажу були погоджені сторонами. Таким чином,суд вважає,що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов щодо продажу вищевказаного житлового будинку, про що свідчать їх особисті підписи в угоді купівлі-продажу нерухомості, яка зареєстрована на Запорізькій будівельній товарній біржі, реєстраційний номер 627 від 05.02.1997 року, укладення договору відповідало їх волі, а тому такий договір підлягає визнанню дійсним, на підставі якого домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved