Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.10.1997 року вона проживала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом з матір'ю. Згідно рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 12.03.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 12.02.2013 року до досягнення ними повноліття, але мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із рішенням ЛКК Городоцької ЦРЛ Хмельницької області №207/3 від 21.10.2009 року [PERSON] встановлено діагноз - плоско-вальгусна деформація обох стоп. Згідно консультативного висновку інституту ПАГ АМН України від 25.08.2011 року [PERSON] встановлено діагноз - дитячий церебральний параліч, спастична диплегія і він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Хронічний пієлонефрит. Відповідно до виписок із історій хвороб, висновків ЛКК, [PERSON] є інвалідом з дитинства і потребує постійного лікування, яке відповідно до наданих суду платіжних документів складає близько 4000 грн. на місяць. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не несе. Тому позивач звернулась до суду та просить задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що відповідач відповідно до рішення суду сплачує аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] Крім того ним у лютому 2014 року перераховано позивачці 4000 грн. додаткових витрат на лікування [PERSON], що підтверджується відповідною квитанцією. З наданих позивачкою платіжних документів, відповідач визнає лише її витрати на суму 5409 грн., з яких він погасив 4000 грн. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що з 11.10.1997 року [PERSON] проживала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом з матір'ю. Згідно рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 12.03.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 12.02.2013 року до досягнення ними повноліття, але мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із рішенням ЛКК Городоцької ЦРЛ Хмельницької області №207/3 від 21.10.2009 року [PERSON] встановлено діагноз - плоско-вальгусна деформація обох стоп. Згідно консультативного висновку інституту ПАГ АМН України від 25.08.2011 року [PERSON] встановлено діагноз - дитячий церебральний параліч, спастична диплегія і він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Хронічний пієлонефрит. Відповідно до виписок із історій хвороб, висновків ЛКК, [PERSON] є інвалідом з дитинства і потребує постійного лікування. Згідно наданих суду платіжних документів додаткові витрати позивача на лікування [PERSON] за лютий 2014 року становили 5654.96 грн., за квітень 2014 року - 1700,03 грн. З цих сум суд не бере до уваги такі витрати: за лютий 2014 року - 230,85 грн., оскільки згідно квитанції позивачка купувала станок жіночий одноразовий, інгаліпт, нурофен, грипринозин, воду мінеральну - ліки від простудних захворювань, які не стосуються до лікування, визначеному вищевказаними рішеннями ЛКК, а також половину витрати на проїзд на залізничному транспорті в сумі 77,66 грн., оскільки в трьох з них не зазначена ціна квитка і крім того на ім'я [PERSON] бралось на один поїзд два місця, що представник позивача не зміг пояснити суду. Також суд не бере до уваги витрати позивача за квітень 2014 року в сумі 1700,03 грн. по двох квитанціях на придбання палива для машини в ПАТ «УКРНАФТА», оскільки позивачем не доведено, що ці витрати понесені нею. Таким чином додаткові витрати позивача на лікування [PERSON] за лютий 2014 року становили 5346.45 грн., з яких відповідач сплатив 4000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 11.02.2014 року. В п.18 Постанови ПВС України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином відповідач за лютий 2014 року поніс свою частину витрат на додаткове на лікування [PERSON] Існування інших витрат на лікування дитини на час пред'явлення позову позивачем не доведено. Тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed