Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей посилаючись на те, що рішенням Христинівського районного суду від 13.02.2017 присуджено стягувати з відповідача - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Нойштрелітц, Німеччина, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на її користь, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно на кожну дитину починаючи з моменту звернення до суду ( [NUMBER] ) до досягнення дітьми повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зросли. Враховуючи те, що через нестабільну ситуацію і карантинними обмеженнями у зв`язку з поширенням на території України коронавірусу СОVD-19 вона не має місця працевлаштування. Проживаючи в селі, котре знаходиться за 20 км від районного центру і де абсолютно немає роботи, на період карантину додалися ще проблеми з транспортним сполученням між с. Шарнопіль та районним центром, відповідно вона не має змоги дістатися міста і найти постійну роботу у місті. Також наразі, діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів. Враховуючи те, що у зв`язку з карантинними обмеженнями діти навчаються дистанційно, вона повністю опікується дітьми і їхнім навчанням дистанційно, не має місця роботи, наразі у неї важке фінансове становище, і на даний час, вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є те, що він працездатний, протягом двох років безперервно працевлаштований у Польщі на роботі, інших утриманців немає, а тому зможе сплачувати аліменти в розмірі Ѕ частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Христинівського районного суду від 13.02.2017, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі Ѕ частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду 18.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив відповідачем не подано. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги не визнає, заперечує проти задоволення позову, аліменти сплачує без затримки і в повному обсязі. Не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки офіційно не працевлаштований, працює на тимчасових роботах. Позивач доказів того, що він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Громіською сільською радою Уманського району Черкаської області (а.с.9). Згідно рішення Христинівського районного суду від 13.02.2017 присуджено стягувати з відповідача - [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно на кожну дитину починаючи з моменту звернення до суду (30.01.2017) до досягнення дітьми повноліття (а.с.4). Відповідно до довідки № 440 від 18.12.2020, склад сім`ї [PERSON] , становить: мати - [PERSON] , [INFO] ; брат - [PERSON] , [INFO] ; племінниця - [PERSON] , [INFO] ; сестра - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом стягувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни матеріального чи сімейного стану стягувача чи платника аліментів; поліпшення здоров`я стягувача чи платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, поліпшення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину сплачуючи аліменти в більшому розмірі, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, на користь якої сплачуються аліменти - стягувач, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо поліпшилося матеріальне становище платника аліментів, змінився його сімейний стан чи поліпшився стан його здоров`я. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Доказів зміни матеріального або сімейного стану позивача, відповідача, погіршення стану здоров`я позивача чи відповідача та наявність інших підстав, передбачених СК України для збільшення розміру стягуваних аліментів, з часу їх присудження та стягнення, позивачем суду не надано, а тому, суд вважає, що позивач не довела наявність підстав, для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, зокрема і тих, на які посилається як на підставу своїх вимог в позовній заяві та які передбачені ст. 192 СК України та є відповідно підставою для збільшення розміру аліментів. Клопотання від позивача про витребування доказів в зв`язку з неможливістю їх отримання, до суду не надходило. Суд вважає, що саме лише посилання позивача, без надання відповідних доказів, на ту обставину, що на утриманні відповідача інших утриманців немає, що він працездатний, протягом двох років безперервно працевлаштований у Польщі на роботі, не є достатньою підставою для задоволення позову про збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача саме у зв`язку із неналежним формування позивачем доказової бази щодо підстав для збільшення розміру аліментів, яка має відповідати вимогам статті 77 ЦПК України, тобто містити факти на підтвердження заявлених позивачем вимог. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. При встановлених обставинах, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, враховуючи недоведеність позивачем фактів зміни обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, стягуваних з відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з цих підстав не підлягають задоволенню, як недостатньо обгрунтовані відповідно до положень ч. 1ст. 192 СК України. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed