Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач алменти сплачував не регулярно, в наслідок чого виникла заборгованість.Син хворіє на гіперкінетичний розлад поведінки з дефіцитом уваги середнього ступеня тяжкості з опозиційно-протесними реакціями, мінімальну мозкову дисфункцію, нейрогенний сечовий міхур , плоскоступість першого рівня, пієлоектазія лівої нирки. У зв'язку з захворюваннями дитині рекомендовано індивідуальне навчання, лікування та реабілітація. На обстеження, лікування та навчання сина починаючи з 2015 року і по час звернення до суду було витрачено 12\~742 грн. 00 коп.Позивач не працює та не має можливості самостійно утримувати сина. Просить стягнути з відповідача на її користь 6\~371 грн. 00 коп., що становить 1/2 частину від понесених нею витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши зазначеними в позовній заяві обставинами, пояснила, що на даний час не працює та інших доходів не має. На час звернення до суду заборгованність по сплаті аліментів становила 11430 грн. В період розгляду справи відповідач частково погасив заборгованість в сумі 5000 грн. Відповідч відмовляється в добровільному порядку приймати участь у додаткових витратах пов'язаних з хворобою сина,тому вона просить стягнути ці витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, пояснив, що згоден сплачувати лише аліменти на утримання сина.додав,що йому не було відомо про хворобу сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (а.с. 11). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Згідно довідки-розрахунку Андрушівського районного відділення ДВС заборгованість по сплаті аліментів на станом на 01.02.2017 року становила 11430 грн.(а.с.53). [PERSON] хворіє на гіперкінетичний розлад поведінки з дефіцитом уваги середнього ступеня тяжкості з опозиційно-протесними реакціями, мінімальну мозкову дисфункцію, нейрогенний сечовий міхур , плоскоступість першого рівня, пієлоектазія лівої нирки (а.с.3,9,10). У зв'язку з захворюваннями дитині рекомендовано індивідуальне навчання лікування та реабілітація (а.с.9,10). Позивачка не працює та згідно довідки Житомирського МЦЗ перебуває на обліку з 01.11.2016 року як безробітна. (а.с. 4-5). На обстеження, лікування та навчання сина починаючи з 01.01.2015 року і по час звернення до суду було позивачем витрачено 12\~742 грн. 00 коп., що підтверджується копіями чеків (а.с.21-28). Відповідно до повідомлення Андрушівського РЦЗ, відповідач на обліку як безробітний не перебуває, відповідно до довідки Андрушівської міської ради на праві власнотсі земельних ділянок не має, відповідно до повідомлення Андрушівського відділення Бердчівської ОДПІ, [PERSON] на обліку не перебуває (а.с.63-64,66). Враховуючи вищевикладені обставини суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.\~141,\~180 СК України). Статтею 185 СК України\~передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не зазначив та не надав доказів про те, що він не має можливості приймати участь у додаткових витратах повязаних з хворобою дитини. Своє право на подання доводів та заперечень проігнорував. [PERSON] працездатний, доказів про наявність інших утриманців, яких він повинен утримувати по закону не зазначив та не надав також не зазначив та не надав жодних доказів про наявність інших стягнень чи неможливість сплати додаткових витрат у звязку зі станом здоровя. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють участь відповідача у додаткових витратах на дитину, на момент розгляду справи не має. Як відповідач так і позивачка в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, брати участь у додаткових витратах на неї, відтак половина фактично понесених позивачкою витрат в сумі 6 371 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача. Задовільняючи позовні вимоги суд стягує з відповідача на користь держави 620 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved