Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] , що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою крім неї зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом її сім`ї, у спірній квартирі фактично не проживає, реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу у користуванні квартирою та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати на комунальні послуги. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 15.01.2021 у справі відкрито загальне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.02.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що її довіритель не заперечує знятися з реєстрації в квартирі позивача, але він проживає в Російській Федерації, та через стан здоров`я особисто з`явитись до реєстраційної служби для здійснення всіх необхідних дій не має змоги, а за довіреністю, виданою на ім`я представника здійснити зняття з реєстрації неможливо. Судом перевірено повноваження представника, відповідно до довіреності, на підставі якої діє представник, вона наділена правом визнання позовних вимог. Від третьої особи пояснень не надходило. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають його\~права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.03.2016 (а.с. 9-11). У квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача. Встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , однак фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтвердив і представник відповідача в судовому засіданні. Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16). У відповідності до\~ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з\~реєстрації\~місця\~проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, та відповідно до положень\~ст. 391 ЦПК України, [PERSON] , як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном. Також суд враховує, що представник відповідача, уповноважений відповідачем на визнання позову, в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з огляду на вищевикладені обставини, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо його відсутності у спірному жилому приміщенні та повне визнання позовних вимог представником відповідача, судом встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , не є членом сім`ї власника квартири, не проживає у вказаній квартирі.Таким чином, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням\~- квартирою [ADDRESS] , усунувши таким чином перешкоди у розпорядженні та користуванні [PERSON] своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved