Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. 20 серпня 1992 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів її батькові був виданий ордер № 227 на право заняття боксу № [NUMBER], підстава видачі ордеру: рішення гаражної комісії, протокол № 18 від 19 серпня 1992 р. Заповіту батько позивача не залишив, після його смерті до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори було подано заяву від імені [PERSON], який є рідним братом позивача, та [PERSON], яка є матір'ю позивача про відмову від спадщини на користь позивача. 22.09.2005 р. позивачем подано заяву про прийняття спадщини як за законом так і за заповітом. Після смерті батька сплату внесків здійснювала позивач та її мати. 10 лютого 2012 року померла мати позивача [PERSON]. 02.03.2012 року позивач звернулася до голови правління АГК «ГІГАНТ» А.В. Федотова з проханням надати їй довідку стосовно того, хто був пайовиком та користувачем гаражного боксу № [NUMBER] на момент смерті батька, а також прийняти заяву про прийняття її в члени АГК «ГІГАНТ», проте головою кооперативу необхідні документи знайдені не були. 03.03.2012 року о 9 год. 45 хв. позивач звернулася до голови правління АГК «ГІГАНТ», який проінформував її, що користувачем гаражного боксу № [NUMBER] є брат позивача - [PERSON], з яких підстав його було визнано користувачем гаражного боксу, позивачу було невідомо. Позивач вважає, оскільки заповіту від її батька не було, а брат і мати 22.09.2005 р. особисто відмовились від усієї спадщини на її користь, вона залишилась єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, тобто власницею гаражного боксу та погребу, власником яких був її батько. Всупереч діючого законодавства, Статуту АГК «Гігант», спільним засіданням правління і ревізійної комісії АГК «Гігант» від 13 грудня 2005 р. у зв'язку зі смертю володільця гаражу № [NUMBER] та погребу [NUMBER] [PERSON], за заявою його жінки [PERSON] прийнято рішення переоформити належні йому гараж [NUMBER] і погреб [NUMBER] на їх сина [PERSON]. Позивач вважає, що таким рішенням були порушені її інтереси як єдиної спадкоємиці [PERSON], а повноважень у матері на написання такої заяви не було, оскільки вона не була членом АГК «ГІГАНТ» і після смерті батька в члени АГК «ГІГАНТ» не вступала. Право власності на гараж № [NUMBER] та погреб [NUMBER] мати позивача не оформлювала. 29.03.2013 р. братом позивача [PERSON] направлено заяву правлінню АГК «Гігант» з проханням дозволити належний йому гараж і погреб продати члену кооперативу [PERSON]. 23.04.2013 р. на спільному засіданні правління і ревізійної комісії АГК «Гігант» заяву [PERSON] з проханням дозволити продаж гаражу № [NUMBER] та погребу [NUMBER] члену кооперативу [PERSON] одноголосно постановили дозволити. Фактично [PERSON] був власником гаражного боксу № [NUMBER] і погребу № [NUMBER], проте за життя не оформив належним чином право власності, як того вимагає чинне законодавство. Відповідно і оформити спадщину на вказане майно позивач, як єдина спадкоємиця не має змоги. Під час оформлення спадщини виявилось, що позивач не може успадкувати гаражний бокс № [NUMBER] і погреб № [NUMBER] в АГК «ГІГАНТ», членом якого був її батько [PERSON], так як за життя він не оформив належним чином право власності на вказаний гаражний бокс. В Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі позивачу пояснили про неможливість видачі свідоцтва про право власності на гаражний бокс і погреб, що знаходяться в АГК «ГІГАНТ», оскільки до спадкової справи не надано документів, що підтверджують право власності померлого на майно. Просить позов задовольнити, визнати рішення правління АГК «ГІГАНТ» від 13 грудня 2005 року в частині переоформлення гаражу [NUMBER] та погребу [NUMBER], від 23 квітня 2013 року в частині надання дозволу [PERSON] продати гараж [NUMBER] і погреб [NUMBER] члену кооперативу [PERSON] незаконними та такими що порушують чинне законодавство, статут АГК, а також охоронювані законом права та інтереси [PERSON]. Визнати за [PERSON] право приватної власності на гаражний бокс № [NUMBER] та погреб № [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], зобов'язати правління АГК «ГІГАНТ» переоформити гараж [NUMBER] і погреб [NUMBER] на [PERSON] (а.с. 20,96). В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, відповідні уточненій позовній заяві від 26.05.2014 року, просили задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що вже є рішення, яке набрало законної сили по аналогічному спору між позивачем та АКГ «Гігант», яким у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Крім того додатково пояснив, що члени кооперативу оформлюють право власності на гаражні бокси за бажанням, для цього кооперативом надаються усі необхідні документи. На погреби право власності не оформлюється, оскільки при будівництві приміщень, які на даний час є погребами, було збудоване приміщення без такого цільового призначення, а потім було прийнято рішення розподілити ці приміщення у якості погребів між членами кооперативу, які є користувачами погребів. Вважав рішення правління кооперативу, які оскаржує позивач, законними, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, подав письмові заперечення на позов, які підтримав у повному обсязі (а.с. 62-65). Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, підтримав позицію представника відповідача, крім того пояснив, що між позивачем та її братом [PERSON] була усна домовленість, що після смерті батька квартира та грошові вклади залишиться позивачу, а йому залишить гараж. Посилався на пропуск позивачем строку позовної давності, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, посилалися, що спірний гараж не є об'єктом права власності, оскільки відсутні відповідні правовстановлюючі документи, а позивач ніколи не була членом кооперативу, за призначенням гаражем не користувалася. Просили у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та визнано сторонами, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є рідними сестрою та братом, їх батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 2,70) Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 3,4). Відповідно до відповіді на запит № 24 від 17.05.2012 р., виданої АГК «ГІГАНТ» на звернення позивача від 07.05.2012 року, [PERSON], є власником гаражного боксу № [NUMBER] з 1984 р. по жовтень 2005 р. Вартість гаража сплачено в повному обсязі (а.с. 66). 20 серпня 1992 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів [PERSON] виданий ордер № 227 на право заняття боксу № [NUMBER] в АГК «Гігант», підстава видачі ордеру: рішення гаражної комісії, протокол № 18 від 19 серпня 1992 р. (а.с. 5) Згідно відповіді на запит з 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, 22.09.2005 р. від імені [PERSON] та [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 102,103). Згідно довідки 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] 29.11.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/5 частку квартири, 25.06.2006 року та 20.07.2006 року додаткові свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові заощадження (а.с. 6,7). Мати позивача, [PERSON] 29.11.2005 року склала заповіт на користь позивача [PERSON] на все майно, що належатиме їй на час смерті (а.с. 8). На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті її батька [PERSON], інші спадкоємці - мати [PERSON] та брат [PERSON] відмовились від усієї спадщини на користь позивача. Відповідно до заяви [PERSON] від 06.10.2005 року, в зв'язку зі смертю її чоловіка [PERSON], вона просить належний чоловікові гараж та погреб переоформити на сина [PERSON] (а.с. 67). Згідно витягу із протоколу № 3 спільного засідання правління і ревізійної комісії АГК «Гігант» від 13 грудня 2005 р. постановили: у зв'язку зі смертю володільця гаражу № [NUMBER] та погребу [NUMBER] [PERSON], за заявою його жінки [PERSON] переоформити належні йому гараж [NUMBER] і погреб [NUMBER] на їх сина [PERSON]. Голосували одноголосно (а.с.72). 29.03.2013 р. братом позивача [PERSON] подано заяву правлінню АГК «Гігант» з проханням дозволити належний йому гараж і погреб продати члену кооперативу [PERSON] (а.с. 73). 23.04.2013 р. на спільному засіданні правління і ревізійної комісії АГК «Гігант» заяву [PERSON] з проханням дозволити продаж гаражу № [NUMBER] та погребу [NUMBER] члену кооперативу [PERSON] одноголосно постановили дозволити (а.с. 77). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 року у справі за позовом [PERSON] до голови правління АГК «Гігант» Федотова А.В. про визнання дій голови правління в частині передачі заняття гаражного боксу і погребу іншій особі незаконними та про визнання права власності на гаражний бокс і погреб - відмовлено у повному обсязі в зв'язку з ненаданням доказів, що рішення про переоформлення спірного гаражного боксу і погребу на брата позивача приймав голова правління Федотов, ненаданням доказів на підтвердження права на гараж та погреб, що вказані гараж та погреб належали її батькові на праві власності і є спадковим майном, не залученням до участі у справі [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.10.2013 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 78-82). Відповідно до п.п. 1.14. Статуту АГК «Гігант», гаражний бокс є приватною (особистою) власністю члена кооперативу. Відповідно до ч. 4 п.п. 4.1. Статуту АГК «Гігант», член кооперативу має право розпоряджатися гаражним боксом на власний розсуд: продавати, обмінювати, передавати родичу чи іншій особі в тимчасове користування. Частиною 8 п.п. 4.1. Статуту АГК «Гігант» передбачено, що член кооперативу має право заповідати свій гаражний бокс, інші капітальні будови своєму спадкоємцю. При відсутності спадкоємців і заповіту нерухомість переходить у власність кооперативу (а.с. 105-113). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. На підставі викладеного, судом встановлено, що померлим [PERSON] при житті пайовий внесок за гараж виплачений у повному обсязі, проте право власності на гаражний бокс у встановленому законом порядку він не оформив, правовстановлюючі документи не отримав. В зв'язку з чим суд вважає, що спірний гаражний бокс входить до складу спадщини після померлого [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів на підтвердження виплати пайового внеску за погреб № [NUMBER] [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, мати позивач позивача [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] в члени АГК «ГІГАНТ» не вступала, право власності на гараж № [NUMBER] не оформлювала, відмовилася від спадщини на користь своєї доньки - позивача, про що надала письмову заяву до нотаріальної контори 22.09.2005 року, що свідчить про те, що [PERSON] не мала права давати розпорядження щодо майна померлого, яке вона зробила 06.10.2005 року, тобто після відмови від спадщини на користь доньки. В свою чергу правління кооперативу АКГ «Гігант» не мало право здійснювати переоформлення гаражного боксу на іншу особу без наявності у цієї особи свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Посилання представника третьої особи на пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим, оскільки згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначила позивач, про те, що її брат є користувачем гаражу їй стало відомо зі слів голови кооперативу 03.03.2012 року. Як вбачається з копії відповіді на запит № 24 від 17.05.2012 р., виданої АГК «ГІГАНТ» на звернення позивача від 07.05.2012 року, [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] з 1984 р. по жовтень 2005 р. Тобто, станом на травень 2012 року позивач не знала, хто є дійсним власником спірного гаражного боксу, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач звернулася у встановлений законом строк, тому суд не вбачає пропуску строків позовної давності. В зв'язку з викладеним, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання рішень правління АГК «Гігант» від 13 грудня 2005 року в частині переоформлення гаражу [NUMBER], рішення правління АГК «Гігант» від 23 квітня 2013 року в частині надання дозволу [PERSON] продати гараж [NUMBER] члену кооперативу [PERSON] незаконними та такими, що порушують чинне законодавство, статут АГК «Гігант», а також охоронювані законом права та інтереси [PERSON] та зобов'язання правління АГК «Гігант» переоформити гараж [NUMBER] на [PERSON]. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання рішень правління АГК «Гігант» стосовно погребу № [NUMBER] за відсутністю належних доказів виплати пайового внеску [PERSON] на вказаний погреб та доказів виділення погреба в його користування. При цьому суд зазначає, що [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення суми з [PERSON] за гаражний бокс. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог стосовно визнання права власності за позивачем на спірні гаражний бокс та погреб з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як зазначила позивач, вона документів в АГК «Гігант» на гаражний бокс та погреб не отримувала, з офіційної заявою до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно не зверталася, письмової відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на гараж та погреб не отримувала. Позивач зазначила, що з приводу оформлення свідоцтва про право власності за законом після смерті батька на гараж та погреб вона звернулася до нотаріуса усно та їй нотаріус пояснила, що таке свідоцтво не може бути видано за відсутності реєстрації права власності на погреб та гаражний бокс за [PERSON] на момент його смерті. Належних доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж та погреб позивачем суду не надано, як і не надано будь яких правовстановлюючих документів на вказане майно, технічного звіту відповідності вказаного майна нормам закону, в зв'язку з чим суд відмовляє у позові в частині визнання права власності на вказане майно, що не є перешкодою для оформлення права власності на вказане майно в позасудовому порядку або шляхом звернення до суду до позовом про визнання права власності за наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду сплачено 243,60 грн. в частині позовних вимог немайнового характеру та 250 грн. в частині вимог майнового характеру, в зв'язку з чим суд стягує на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial