Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позов мотивуючи його наступним. Із 16.07.2009 позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] та від їх спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Проте, сумісне життя із відповідачем не склалося, як наслідок рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.05.2012 шлюб між ними було розірвано, а доньку [PERSON] залишено проживати із позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач ухилявся від утримання дочки, жодної матеріальної допомоги добровільно не надавав, що стало підставою для звернення до суду та винесення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.05.2012, яким вирішено стягувати з [PERSON] , на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що доньки виросла і на її утримання потрібно значно більше коштів, при цьому її матеріальне становище погіршилося, що призвело до погіршення матеріального стану дитини. Окрім цього вона вказує, що відповідач є фізично здоровою особою та інших утриманців не має, він працює та має змогу сплачувати позивачу аліменти в частці від свого доходу на утримання дочки [PERSON] . Тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і проводити до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2021 було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2009, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.05.2012 розірвано (а.с. 7). Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до виконавчого листа № 0908/2833/2012 суд вирішив стягувати із з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі по 600 грн. щомісячно, до досягненню дитиною повноліття (а.с. 8). Окрім цього, 28.05.2020 позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] » (а.с. 9). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При цьому закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Окрім цього суд враховує те, що розмір аліментів який стягується на даний час на користь позивача на утримання доньки суттєво менший від мінімально гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд бере до уваги і те, що відповідач по справі є здоровою та працездатною собою і повинен брати участь в утриманні дитини та сплачувати аліменти у розмірі достатньому для забезпечення можливості нормального розвитку дитини. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд керувався інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Зважаючи на викладене, суд погоджується з тим, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно є достатнім для належного розвитку та забезпечення дитини. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності ст. 141 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 908 грн. (судовий збір на день подачі позовної заяви до суду) в дохід держави . На підставі викладеного,

Outcome: approved