Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Косівської сільської ради Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про визнання права забудовника в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що 01.09.2009 року помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права у тому числі на право забудовника на житловий будинок, що розташований у с. Косівка, Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Новій, 20. Нотаріус Олександрійської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу, оскільки відсутня державна реєстрація і відповідний правовстановлюючий документ на нього. Позивач просить визнати за [PERSON], [INFO] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 01.09.2009 року всі права забудовника, у тому числі право здачі та введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що розташовані у Кіровоградській області, Олександрійського району, с. Косівка, вул. Нова, 20. Представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою в якій просить розглянути справу у її відсутність та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надіслав письмову заяву в якій просить розглянути дану цивільну справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». На підставі рішення Косівської сільської ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» №100 від 03.11.1993 року [PERSON] отримав земельну ділянку. Згідно витягу з погосподарської книги за 1986-1990 року, особовий рахунок №470 с. Косівка, вул. Нова, буд. 20, голова домогосподарства [PERSON]. Згальна площа будинку 40 кв.м., житлова 35. Інші будівлі стара хата 1924 рік побудови, сарай 1924 рік побудови, погріб 1975 рік побудови. Відповідно архівної довідки №62 від 13.03.2013 року, будинок 20 по вул. Нова у с. Косівка, Олександрійського району Кіровоградської області за архівними даними КП «ОМБТІ» не зареєстровано за [PERSON]. Ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Положення ч. 2 ст. 331 ЦК України слід розуміти у системному звязку із положенням ст. 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації. Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, яким передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація права власності та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації прав власності, не має правовстановлюючого значення. Таким чином, [PERSON] здійснював будівництво житлового будинку відповідно норм діючого на той час законодавства, але не ввів в експлуатацію та не здійснив державну реєстрацію, хоча майнові (речові) права на обєкти нерухомого майна виникають з передбачених законом підстав та підлягають державній реєстрації, новостворене нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію. 01 вересня 2009 року [PERSON] помер, відповідно свідоцтва серії 1-ОЛ №098575. Як вбачається зі спадкової справи до майна померлого №48/2010 заведеної після смерті [PERSON], який помер 01.09.2009 року до нотаріуса з письмовою заявою звернулася [PERSON], яка була дружиною померлого, згідно свідоцтва про одруження серії І-ОЛ №012213. Інші спадкоємці, а саме діти померлого відмовилися від прийняття спадщини. Однак 12.09.207 року постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як правовстановлюючий документ відсутній. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 177 ЦК України до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема, їх виникнення підлягають державній реєстрації. Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року розяснив, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Оскільки спадкодавець за життя побудував будинок, маючи на це законні підстави, але не здав його експлуатацію та не забезпечив його державної реєстрації, тому позовні вимоги щодо визнання прав і обовязків забудовника в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Outcome: approved