Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є літньою людиною, пенсіонером за віком, та єдиним її доходом є пенсія, яка складає 1332,00 гривні, інших джерел доходу, зі слів позивача, вона не має. Як стверджує позивач, вона проживає одна за адресою: Київська область, Васильківський район, с. В.Вільшанка, вул. Шевченка, 34, підтримку по веденню домогосподарства вона отримує лише від молодшого сина [PERSON]. Зі слів позивача, їй не вистачає коштів (пенсії) на харчування, ліки, сплату комунальних послуг, через що, вона вимушена просити сусідів допомагати їй необхідними речами, а тому [PERSON] просить суд стягнути зі свого старшого сина [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Представники позивачів в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, наполягаючи на тому, що позивач особисто не зверталася до юриста для оформлення позову до сина [PERSON], більш того відповідач зазначає, що допомагає своїй матері, однак з 28 січня 2016 року не працює, постійного заробітку він не має. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], має двох повнолітніх синів - [PERSON] (відповіда), [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії ГД №543455 та серії ІV-УР №296836. Відповідно до довідки Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області №752 від 15 жовтня 2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Як вбачається з посвідчення №582609, позивач є пенсіонером за віком. Відповідно до довідки №1949/12 від 31 березня 2016 року, за березень 2016 року [PERSON] отримала пенсію за віком в розмірі 1332,45 гривень. Відповідно до до довідки від 31 березня 2016 року наданої Васильківським районним центром первинної медико-санітарної допомоги, [PERSON] потребує постійного нагляду медичним персоналом та родичами. Як вбачається з довіреності від 07 жовтня 2015 року, [PERSON] є власником земельної ділянки (пай) площею 3.2333 га, кадастровий номер 3221480700:04:002:0018, розташовану на території Великовільшанчської сільської ради Васильківського району Київської області. Представник позивача [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що позивач здає в оренду вищезазначений пай, за що отримує кошти. Крім того, син позивача [PERSON] підтвердив, що [PERSON] оформила та отримує житлову субсидію. Як вбачається з трудової книжки відповідача [PERSON], останній з 28 січня 2016 року звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухиленя батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи, що позивач крім пенсії, отримує субсидію, має земельну ділянку (пай), яка приносить додатковий дохід позивачу, що підтвердив її представник та син [PERSON], та враховуючи, що відповідач непрацевлаштований, беручи до уваги можливість одержання утримання позивача від іншого сина [PERSON], суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed