Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку у квартирі [ADDRESS] з виплатою йому грошової компенсації в розмірі 185834 грн.; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вказана квартира на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого згідно з розпорядженням від 25.12.1995 за №937 Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта, складеного 12.12.1995 загальна площа квартири становить 50,5 кв.м та складається з двох кімнат, житловою площею 32,4 кв.м - 1-кімната - 18, 2 кв.м., 2- кімната -14,2 кв.м, до квартири входять підсобні приміщення - кухня, ванна кімната з санвузлом, 2 коридори і веранда - загальною площею 18,1 кв.м. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2017 року шлюб, зареєстрований 15 вересня 1984 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2836 - розірвано. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2019 року за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності позовні вимоги задоволено. Визначено, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становлять по 1/3. Також в рішенні вказано, що позивачі [PERSON] та [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, а тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними. Відповідачу належить 1/3 ідеальна частка квартири, що становить 16,83 кв.м, з яких 10,8 кв.м житлової площі та 6,03 кв.м підсобних приміщень, однак здійснити реальний поділ ідеальних часток неможливо. Крім цього, ще до розірвання шлюбу протягом п`яти років стосунки з відповідачем стали неприязними, останній почав зловживати алкогольними напоями та вчиняв сварки, скандали, ображав позивача та третю особу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, неодноразово наносив тілесні ушкодження, що стало підставою для вжиття до відповідача адміністративних заходів та у зв`язку з чим він перебуває на обліку в органах поліції як сімейний насильник. Наведене свідчить також про неможливість спільного володіння та користування квартирою. Крім цього, відповідач з літа 2018 року у вказаній квартирі не проживає, що стверджується актами ЛКП «Господар» від 09.10.2018, 08.05.2019, 24.07.2019, 08.10.2019, 03.12.2019, квартирою не цікавиться, весь тягар на утримання квартири несе позивач з донькою. За таких обставин позивач звернулася до відповідача з пропозицією викупу належної йому 1/3 частки квартири за ціною 185 834 гривні, визначеною у Звіті з незалежної оцінки майна, складеному ліцензованим суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Консалтинг-Експерт-Плюс, однак відповідач відмовився. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку по [ADDRESS] , тому припинення права власності на 1/3 частки у спільному майні - квартирі [ADDRESS] не завдасть відповідачу істотної шкоди, а кімнати у квартирі є неподільними та виходячи з тієї обставини, що між відповідачем та співвласниками майна виникли сталі неприязні стосунки, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 24.01.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 19.02.2020, яке неодноразово відкладалося за клопотанням учасників справи та у зв`язку з карантином, востаннє на 11.11.2020. Ухвалою підготовчого засідання від 11.11.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.12.2020, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 26.01.2021. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, разом з тим остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в засіданні 19.02.2020 проти позову заперечив, в наступні судові засідання не з`явився, 26.01.2021 подав клопотання про відкладення розгляду справу, оскільки він та його перестаріла матір, яку він доглядає, хворіють, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не долучив. Відповідно до п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Відповідно до ч.2 ст.210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. З урахуванням наведеного, оскільки неявка відповідача в судове засідання є не першою, відповідач доказів на підтвердження поважності причин неприбуття в судове засідання не представив, відкладення розгляду справи виходить за межі строку, встановленого ЦПК України, а представник позивача проти відкладення розгляду справи заперечила, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Третя особа на розгляд справи також не з`явилася, разом з тим подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого 25.12.1995 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів, з урахуванням архівної довідки від 19.06.2019 №110003-651 про перейменування вулиці Тижнева на Д.Зубрицького, а також витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2019 у справі №463/3734/18 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] . При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності на квартиру є рівними та визначено, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становлять по 1/3. Відповідно до ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Як вбачається з висновку експерта від 23.12.2019 №6349 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва здійснити поділ квартири відповідно до часток співвласників по 1/3 відсутня. Судом встановлено, що позивач зверталася в поліцію з приводу сімейних скандалів, вчинених відповідачем, зокрема 15.11.2016 та 22.11.2016. Крім цього, як вбачається з відповіді начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області №3631/39-17 від 28.03.17 [PERSON] поставлений на облік в органах внутрішніх справ, категорія обліку «Сімейний насильник». Наведене свідчить про неможливість спільного володіння та користування квартирою. Крім цього, як вбачається з актів комісії ЛКП «Господар» від 09.10.2018, 08.05.2019, 24.07.2019, 08.10.2019, 03.12.2019 відповідач у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає. В той же час відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2003, реєстраційного посвідчення від 28.01.2003 та відповіддю ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 04.11.2019, де останній і проживає, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Олеської селищної ради №101 від 11.02.2020. Наведене свідчить про те, що припинення права власності відповідача на частку квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам чи членам його сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З висновку про ринкову вартість квартири від 27.06.2019 вбачається, що ринкова вартість 1/3 квартири [ADDRESS] становить 185834 грн. та вказана сума внесена позивачем на депозитний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №9002029413 від 13.12.2019 та листом ТУ ДСА в Львівській області. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що відповідачу належить на праві власності 1/3 ідеальна частка квартири [ADDRESS] , така є незначною та не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування квартирою є неможливим, припинення права власності відповідача на вказану частку квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам чи членам його сім`ї, відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 3716 грн. 70 коп. судового збору та .

Outcome: approved