Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить зняти арешт з житлового будинку №11 по вул. Щасливій (колишня вул..Червоноармійська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №3205268, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 15 травня 2006 року за №3205268 про арешт на зазначений будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником житлового будинку №11 по вул. Щасливій (колишня вул..Червоноармійська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області, який належить їй на підставі договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 03.09.1993 року, реєстр № 1-2723. Право власності на нерухоме майно зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». До цього зазначений будинок на праві власності належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері позивача [PERSON]Р, яка його в свою чергу успадкувала після своєї матері бабусі позивача [PERSON], а остання успадкувала після свого чоловіка [PERSON], який був власником цього будинку з моменту його будівництва. Таким чином, вказаний житловий будинок весь час належав на праві власності тільки близьким родичам позивача. Після смерті матері позивача [PERSON]Р, яка померла 05 грудня 2013 року, спадкоємцем також є її донька [PERSON] На даний момент у позивача виникла необхідність розпорядитися вищезазначеним житловим будинком. Під час перевірки документів для оформлення договору купівлі-продажу будинку у вересні 2017 року позивач дізналася про накладення арешту на будинок. Інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна містить запис від 15.05.2006 року за № 3205268 про накладення арешту ухвалою Харківського районного суду Харківської області б/н від 14 січня 1970 року на будинок № 11 по вул. Червоноармійський в м. Мерефа Харківського району Харківської області, власником якого був зазначений [PERSON]. Однак, така особа, як [PERSON]Г, ніколи не була власником зазначеного житлового будинку. Позивачу нічого невідомо про особу [PERSON]Г, на майно якого було накладено арешт. При цьому позивач стверджує, що ні вона, ні її родичі (попередні власники цього будинку) ніколи не були сторонами в жодній судовій справі або боржниками в будь-яких зобовязаннях, тому відсутні підстави для накладення арешту на її майно. Враховуючи, що право власності у набувача виникає з моменту державної реєстрації, позивач вважає, що правомірно набула право власності на будинок №11 по вул. Щасливій (колишня вул..Червоноармійська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області, однак її майнові права щодо розпорядження власністю порушуються тим, що на її майно накладений арешт на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 січня 1970 року. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування від 03 вересня 1993 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району, зареєстрованого в реєстрі № 1-2723, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Червоноарміська, 11. Право власності на зазначений будинок в цілому зареєстроване за [PERSON]. в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 грудня 1993 року реєстровий номер №2015, що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 509 від 25 вересня 2017 року. До 03 вересня 1993 року зазначений житловий будинок на праві власності належав матері позивача - [PERSON] (яка померла 05 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №422849, виданим Відділом ДРАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 06 грудня 2013 року, актовий запис №16058) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою держнотконторою Харківського району 21 квітня 1992 року, реєстровий номер № 1-1003, зареєстрованого 15 червня 1992 року в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації», реєстровий номер №2015. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №98615444 від 27.09.2017 року мається запис № 3205268 від 15.05.2006 року про наявність обтяження, а саме арешту нерухомого майна будинку № 11 по вул. Червоноармійський в м. Мерефа Харківського району Харківської області, власником якого зазначено [PERSON]. На момент внесення даного запису спірний будинок належав позивачу. Згідно відповіді заступника голови Харківського районного суду Харківської області [PERSON] №08-10/215/2017 від 03 жовтня 2017 року, за результатами розгляду звернення здійснено перевірку відповідних вязок номенклатурних справ та акту прийому-передачі матеріалів та справ, які знаходяться в архівному підрозділі Харківського районного суду Харківської області від 31 травня 2013 року, якою виявлено, що цивільні справи, алфавітні покажчики та обліково-статистичні картки за 1970 рік відсутні, у звязку з чим, не має можливості надати копію ухвали суду б/н від 14 січня 1970 року. Таким чином, суду не надається можливим перевірити відомості щодо розгляду справи в межах якої був накладений арешт на спірний будинок. Як вбачається зі змісту відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву №2786/01-18 від 05 жовтня 2017 року, здійсненою перевіркою виявлено, що в «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами» Першою держнотконторою Харківського району Харківської області виконано запис про реєстрацію заборони №1 від 14 січня 1970 року на житловий будинок № 11 по вул. Червоноармійський (мовою оригіналу Красноармейская) в м. Мерефа, де власником зазначено [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON]), що підтверджується наданою належним чином засвідченою фотокопією запису про реєстрацію заборони №1 реєстру для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна від 14.01.1970 року . Заборону зареєстровано на підставі вимоги Народного суду Харківського району від 14 січня 1970 року. Архівом перевірено: за обліковими документами фонду №33, на підставі терміну діючого переліку та номенклатури справ «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна за 1970 рік» знищено фондоутворювачем до передання справ на державне зберігання (акт від 31.01.2001 року про виділення для знищення документів, які не підлягають зберіганню). Таким чином, в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області та Харківському обласному державному нотаріальному архіві копія ухвали Народного суду Харківського району від 14 січня 1970 року, б/н, яка підтверджує накладення арешту на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Щаслива (кол. вул. Червоноармійська), буд. № 11, до цього часу не збереглась. Цивільна справа, в межах розгляду якої була постановлена зазначена ухвала, а також сама ухвала суду від 14 січня 1970 року не збереглися. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом повязаний перехід до набувача відповідного обєкта правомочностей, що складають зміст субєктивного права власності, права володіння, права користування та права розпорядження. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванн Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно набула право власності на житловий будинок №11 по вул. Щасливій (колишня вул..Червоноармійська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області з моменту державної реєстрації права власності 27 грудня 1993 року. Існування запису № 3205268 від 15.05.2006 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про накладення арешту на майно, яке на теперішній час належить [PERSON] на відповідній правовій підставі, обмежує здійснення останньою права володіння, користування та розпорядження належним майном. При таких обставинах, з метою недопущення порушення права власності позивача на житловий будинок №11 по вул. Щасливій (колишня вул..Червоноармійська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області, на який ухвалою Народного суду Харківського району від 14 січня 1970 року накладений арешт, суд вважає можливим захистити його право власності шляхом зняття арешту з належного йому майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved