Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON], тривалістю 3 місяці. Сторони, у судове засідання не з'явились, надали заяви: позивач - про підтримання позову, розгляд справи без її участі, залишення судових витрат за нею; відповідачі - про визнання позову, розгляд справи без їх участі. Згідно з позовом, батько позивача помер [INFO]. 19 серпня 1998 року між батьками позивача шлюб був розірваний і з цього часу позивач разом з матір'ю та сестрою проживали окремо в с. Антонівка Кегичівського району. З батьком весь час до його смерті практично не спілкувались та не підтримували ніяких відносин. Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка розміром 6,06 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]. Заповіт за життя батько не склав. За домовленістю з родичами батька позивачеві та її сестрі для оформлення спадку померлого був переданий вищевказаний акт на землю. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її сестра [PERSON] Між собою вони вирішили, що земельну ділянку позивач оформить на себе. При зверненні до нотаріуса позивач отримала відмову, у зв'язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. Щодо причин пропуску строку позивач зазначає, що в силу юридичної необізнаності спочатку помилково вважала, що прийняла спадщину на підставі того, що родичі віддали їй державний акт на землю і тепер він належить позивачу, оскільки після смерті батька і до того часу вони користувались земельною ділянкою та отримували з неї прибуток. Також в період з 01 липня 2014 року по 10 грудня 2014 року позивач перебувала в м. Анапа Російської Федерації на роботі в приватному готельному комплексі і приїхала додому тільки 12 грудня, захворіла на грип і до 22 грудня 2014 року знаходилась на лікуванні в Кегичівській ЦРЛ. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН [PERSON] (а.с.5); копія свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] (а.с.6); копія державного акта на право приватної власності [PERSON] на землю серії [NUMBER] від 20 березня 2003 року (а.с.7); довідка з Кегичівської ЦРЛ про перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом ОРЗ з 15 грудня 2014 року по 22 грудня 2014 року (а.с.8); копія свідоцтва про народження [PERSON], батьками якої є [PERSON], [PERSON] (а.с.9); копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); копія свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.11); довідка Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 13 липня 2017 року №371/02-29 про те, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в с. Лозова один; довідка (витяг з погосподарської книги) Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 13 липня 2017 року №494/02-24 з відомостями про членів домогосподарства [PERSON] та [PERSON]; лист-роз'яснення від державного нотаріуса про те, що [PERSON], вважається такою, що не прийняла спадщину після померлого [PERSON], шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини нею пропущений, спадкова справа до майна померлого не заводилась, факту прийняття спадщини будь-ким із спадкоємців не встановлено. Суд виходить з того, що права сторін регулюються ст.1272 ЦК України, згідно якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні доведено поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою з лікарні. Крім того, оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Позивачем заявлено про залишення судових витрат за нею, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved