Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 27 березня 2010 року Рибянцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 03. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, з 27 березня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у них з відповідачем різні погляди на шлюб та сімейні обовязки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, на цьому ґрунті сімейні відносини погіршилися, спільне життя стало неможливим. З відповідачем вони вже більше двох років проживають окремо та фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Тому позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Майнового спору між ними не має. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, з 27 березня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 107446, виданим 27.03.2010 Рибянцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згоден, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved