Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 23.02.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. З початку подружнього життя між позивачем та відповідачем були гарні відносини, але поступово стосунки почали погіршуватися, вони зовсім перестали розуміти один одного, втратили почуття взаємоповаги. З початку квітня 2019 року сторони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначила, що вищевикладені обставини свідчать про те, що вони з відповідачем втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, не збираються налагоджувати стосунки і їхнє спільне проживання та збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила не надавати строку на примирення та проводити розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач надав суду заяву, в якій з позовом погодився, проти його задоволення не заперечував. Просив не надавати строку на примирення та розглянути справу без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 03.07.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу за наявними доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 23.02.2013 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 97. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області та серії [NUMBER] виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, сторони є батьками, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб з відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved