Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 27 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1555. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2014 року і є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства і не проживають разом. Шлюб розпався з причини наявності в сторін різних поглядів на шлюб, сімю, сімейні цінності та взаємовідносини у сімї. Відповідач зневажливо ставився до позивача, зловживав алкогольними напоями, застосовував до позивача фізичне та психічне насильство. Позивач переконалась у неможливості відновлення подружніх стосунків з відповідачем, що спонукало її звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.\~74,\~76 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України і проти чого не заперечила позивач у письмовій заяві. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами 27 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві доводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-БК №267131 від 27 вересня 2014 року. Даними свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 207061 від 05 грудня 2014 року доводиться, що сторони є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. У ході судового розгляду встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони не підтримують подружні стосунки та остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Сторони не підтримують подружні стосунки і відновлювати подружні стосунки не бажають. Враховуючи, що сторони не проживають разом і спору, щодо участі відповідача у вихованні дитини в сторін немає, рішення суду про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для малолітньої дитини сторін. На підставі ст.ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218,224 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд

Outcome: approved