Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, за змістом якого просила визнати недійсною додаткову угоду від 25 грудня 2011 року до договору №23/07/03 від 23 липня 2010 року про дольову участь у будівництві укладену між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго», посилаючись на те, що вказана угода суперечить вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на письмові заперечення. Представник ТОВ «Південенерго», в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 липня 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» укладено письмовий договір про дольову участь у будівництві №23/07/03, згідно умов якого останній зобов'язувався організувати будівництво вісімнадцяти квартирного будинку по [ADDRESS], ввести його в експлуатацію та передати [PERSON] наявну в ньому однокімнатну квартиру №5 на другому поверсі загальною площею 34,81 ш2 (пункти 2.2.5, 3.3. та 8.1. договору №23/07/03 від 23.07.2010року). 25 грудня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» укладено додаткову угоду до договору №23/07/03 від 23.07.2010 року про дольову участь в будівництві, згідно умов якої - «Стороны пришли к согласию изменить номер «квартиры [ADDRESS]» на «квартиру [ADDRESS]» во всех падежах и во всех пунктах Договора N23/07/03 от 23.07.2010 г. о частичном участии в строительстве». Також 25 грудня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» укладено письмовий договір про дольову участь у будівництві №285, згідно умов якого останній зобов'язувався організувати будівництво двадцяти квартирного будинку по [ADDRESS], ввести його в експлуатацію та передати [PERSON] наявну в ньому однокімнатну квартиру №9 на другому поверсі загальною площею 42,9 м2 (пункти 2.2.5, 3.3. та 8.1. договору №285 від 25.12.2011 року). Сторонами не заперечувалося, що після смерті [PERSON], правонаступником його є в тому числі позивач. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 07.05.2014 року, зокрема визнано недійсним договір №285 про дольову участь у будівництві укладений 25 грудня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго». Відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, відповідно рішення набрало законної сили. За змістом вказаних рішень, судами зроблений правовий висновок про те, що саме договір укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» не відповідає вимогам закону та порушує права первісного інвестора -[PERSON] Згідно ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. (ч.1 ст. 60 ЦПК України.). Відповідно до ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні позивачем не доведено порушення вимог чинного законодавства, при укладенні оспорюваного правочину, тобто додаткової угоди до основного правочину, в той час як цей правочин укладено у письмовій формі та підписаний сторонами, крім того основний договір є чинним і не оспорюється будь-ким із сторін, а договір укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» визнано судом недійсним, відповідно на даний час наявність оспорюваного правочину жодним чином не порушує права спадкоємців [PERSON], так як за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За таких обставин позовні вимоги позивача не можна визнати обґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed