Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, мотивуючи тим, що сторони перебували в трудових правовідносинах. 30.07.2012 позивач була звільнена з посади старшого викладача кафедри інформатики та інформаційно-комунікаційних технологій, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте, з позивачем не проведено остаточний розрахунок при звільненні. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2013, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача 20787,89 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Однак, зазначене рішення суду не було виконане відповідачем, у зв'язку з чим, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 20.03.2013 по 20.02.2014 становить 28650,71 грн., які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність позивача та відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в ході судового розгляду справи сторони перебували в трудових правовідносинах (а.с. 3-6). 30.07.2012 відповідачем було звільнено позивача з посади старшого викладача кафедри інформатики та інформаційно-комунікаційних технологій, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки про середню заробітну плату, середньоденна заробітна плата позивача складає 85,85 грн. З моменту ухвалення рішення до складання позовної заяви, пройшло 11 місяців, а тому, середній заробіток за даний період складає 28650,71 грн. За таких обставин суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 115, 117 КЗпП України. Оскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від оплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то відповідно до ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved