overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.11.2000 року вона вступила в шлюб з відповідачем, із 20.01.2017 року із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON]. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22.10.2011 року виконавчим комітетом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 06. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.11.2000 року виконавчим комітетом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 06 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 18.01.1997 року вона вступила в шлюб з відповідачем, на даний час із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.01.1997 року Хлопяницькою сільською радою Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 1. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18.01.1997 року Хлопяницькою сільською радою Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 1, актовий запис № 1 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.01.2001 року вона вступила в шлюб з відповідачем, на даний час із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.01.2001 року виконкомом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 01, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнав частково: просив стягувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.01.2001 року виконкомом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 01 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка перебуває на утриманні позивачки. Сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Зважаючи на працездатність відповідача, виходячи з засад справедливості та розумності, суд має стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь позивачки, та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.11.1999 року вона вступила в шлюб з відповідачем, на даний час із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.11.1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 54. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20.11.1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 54 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 22.12.2015 року він вступила в шлюб з відповідачем, на даний час із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON]. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 66. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 66 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.07.2011 року він вступила в шлюб з відповідачем, на даний час із відповідачем не проживає, шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], 14.012012 року народження. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 19. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №19 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на господарське приміщення, розташоване по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2000 р. використовувала вказане приміщення, розташоване поруч з магазином «М'ясо-овочі», як підсобне. 2 березня 2009 р. вона викупила одну частину, а 16 жовтня 2012 р. - другу частину вказаного магазину, яке належало торгівельному підприємству «Світанок», та продовжує використовувати спірне приміщення для ведення торгової діяльності. Поруч із зазначеним магазином розташовано магазин ТОВ «Сім'я», власник якого [PERSON] спірним приміщенням не користується та на нього не претендує. Оскільки позивач добросовісно володіє нерухомим майном більше 10 років, вона вважає, що набула право власності в порядку набувальної давності. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказане приміщення. У попередньому судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач позов визнав, в судовому засіданні підтвердив пояснення позивача. За згодою сторін розгляд справи відбувся у попередньому судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS] розташована будівля складу літ. А-1 загальною площею 82,2 кв. м. (а.с. 23-28) За повідомленням Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради вказане приміщення у комунальній власності територіальної громади міста не перебуває. (а.с. 30) Судом встановлено, що з 2000 р. вказаним приміщенням користується позивач, яка на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 2 березня 2009 р. та 16 жовтня 2012 р. є власником магазину «М'ясо-овочі», розташованого поруч зі спірним приміщенням, по [ADDRESS] У відповідності зі ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно з п. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності зі ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач добросовісно, відкрито володіє більше 10 років, спірним приміщенням, суд вважає за необхідне в порядку набувальної давності визнати за нею право власності на будівлю складу літ. А-1 загальною площею 82,2 кв. м, розташовану по [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання за нею права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовано тим, що у 1995 р. позивач за рішенням адміністрації шахти імені Челюскінців, на балансі якої перебувала спірна квартира, вселилась у цю квартиру та мешкає у ній до цього часу. Житловий орган відкрив на неї лицьовий рахунок на квартиру, вона сплачує квартплату та комунальні витрати, утримує квартиру у належному стані. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право користування вказаною квартирою та зобов'язати КП «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька» укласти з нею договір найма житлового приміщення. В судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача позов визнав, в судовому засіданні підтвердив пояснення позивача. Представник третьої особи з позовними вимогами [PERSON] погодилась. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що квартира [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька належить до державного житлового фонду, перебуває на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька». Згідно протоколу житлово-побутової комісії шахти імені Челюскінців, узгодженого з професійним комітетом шахти, від 29 листопада 1995 р. вказану квартиру надано позивачеві, на її ім'я житловим органом на квартиру відкрито лицьовий рахунок. Приймаючи до уваги, що у відповідності зі ст. 52 ЖК жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право користування спірною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про виселення відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 18 вересня 2009 року позивач уклала шлюб із відповідачем. Сімейне життя не склалося та близько трьох років тому шлюбні стосунки між ними припинено. 05 липня 2013 року відповідача було знято з реєстрації за вказаною адресою. Однак, восени 2013 року відповідач без згоди позивача та законних на те підстав. Вселився у спірну квартиру, де мешкає і надалі. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами звільнити жиле приміщення, але він на її вимоги не реагує та продовжує мешкати в квартирі. Крім того, згідно рішення суду з відповідача стягнуто суму боргу на користь ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором. В ході виконавчого провадження за вказаним рішенням, державні виконавці неодноразово приходили за адресою позивача з метою опису та арешту майна, належного відповідачу, що доставляє їй певні незручності. При цьому майна, належного відповідачу в квартирі немає. Позивач вимушена звертатись до суду з позовом про виселення. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином шляхом СМС-повідомлень. Суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно у його відсутність. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2007 року (а. с. 12-14). Відповідач вселився у вказану квартиру без згоди позивача, незважаючи на те, що 05 липня 2013 року його було знято з реєстраційного обліку за цією адресою (а.с. 10-11), позбавивши останню можливості користуватися житлом за своїм розсудом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним власником квартири, а відповідач мешкає в ній, не маючи на це законних підстав, в зв'язку з чим підлягає виселенню зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про надання дозволу на перетинання кордону України дитиною разом із матір»ю без згоди та супроводу батька, посилаючись на те, що 02 червня 2012 року вона вийшла заміж за [PERSON]. Від спільного життя вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із ними. У липні 2014 року вона бажає виїхати за кордон до Російської Федерації до Криму разом із дочкою, проте через суперечки із чоловіком щодо даного виїзду, вона змушена звернуся до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив справу розглянути в його відсутності, а також надав суду згоду на виїзд дочки до Російської Федерації разом з позивачем. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно копій паспортів сторін, 02.06.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Кіровського МУЮ Луганської області. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.3-7, 8-10). Як вбачається з копії свідоцтв про народження, [PERSON] народилась [INFO] Її батьки: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву, тому, що в суді встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом із матір»ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні, якій необхідно виїхати за межі України до Російської Федерації, а саме до Криму на відпочинок, а дозвіл на перетинання кордону надасть їй можливість й у подальшому виїзжати на відпочинок за межі України та бути під постійним наглядом матері. На підставі викладеного, ст.313 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 вересня 2008 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу має доньку, [PERSON], 2009 р.народження. Сімейні відносини з чоловіком не склались, оскільки вони з відповідачем різні за характером люди, вона втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, розірвала з ним свої стосунки та не бажає їх поновлення. З наведених підстав позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В попередньому судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягала на задоволенні позову, та не заперечувала проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Відповідач позов визнав, проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні не заперечував. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що 06 вересня 2008 р. сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Селидівського міського управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 118. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], 2009 р.народження. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя є неможливим. Викладене у своїй сукупності є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд враховує, що спору між сторонами щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини, а також майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved