Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «Каса народної допомоги», відповідно до якого просила суд визнати зобов»язання за кредитним договором № 1212002\\000-КФІВ\\14 від 12.12.2014 р., договором іпотеки від 12.12.2014 р., договором відповідального зберігання документів від 12.12.2014 р., договором доручення від 12.12.2014 р., укладеними між сторонами, припиненими в зв»язку з їх виконанням, зобов»язати відповідача повернути документи, що були передані по договору відповідального зберігання документів від 12.12.2014 р., припинити обтяження нерухомого майна, що передано в іпотеку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 1212002/000-КФІВ/14. 12.12.2014 року в якості забезпечення своїх зобов'язань за Кредитним Договором, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за № 9973, згідно умов якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 128,60 кв.м.; земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер: [NUMBER]. Крім того, 12.12.2014 року між сторонами було укладено договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за №9975, далі - Договір доручення, відповідно до умов якого, Відповідач (Повірений) зобов'язується від імені Позивача (Довірителя) продати майно у разі несплати, несвоєчасної сплати або сплати не в повному обсязі Позивачем будь-яких платежів Основного договору (Кредитного договору). Відповідно до умов Кредитного договору (п. 1.1., п. 1.2.) Відповідач надає Позивачу грошові кошти у національній валюті на загальну суму 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. на розвиток підприємницької діяльності строком з 12.12.2014 року по 12.12.2015 року, а позивач зобов»язалась сплачувати відповідачу проценти за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 36% річних. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору Позивач зобов'язується сплатити (погасити) заборгованість за Кредитом в останній день строку користування Кредитом. Позивач здійснює погашення заборгованості за Кредитом з урахуванням коефіцієнта валютного ризику відповідно до умов цього Договору. Сплата нарахованих процентів та комісій за управління Кредитом здійснюється Позичальником щомісячно з 1 по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту, але остаточне погашення - не пізніше кінцевого терміну дії Договору, зазначеного у пункті 1.2 цього Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Фінансової установи або внесення їх в готівковій формі до каси Фінансової установи. Позивач посилається на те, що відповідач протягом дії договору, не повідомивши ані орієнтовну сукупну вартість кредиту, ані розмір щомісячних платежів, ані порядок нарахування розміру відсотків по Кредитному договору, почав нараховувати та стягувати більші суми в якості відсотків за користування кредитними коштами, ніж ті, що обумовлені Кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 14.12.2015 р. вона в повному обсязі виконала свої зобов»язання щодо повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків та звернулась до відповідача з заявою про видачу довідки про виконання зобов»язань і повернення документів, які були передані за договором відповідального зберігання. 21.12.2015 р. представником позивача була отримана відповідь на адвокатський запит згідно якої ТОВ «Каса народної допомоги» вказувала на наявність заборгованості за кредитним договором в розмірі 139971 гривень 92 копійки, при цьому зазначалось, що при зарахуванні коштів в рахунок сплати за кредитом застосовувалась формула з використанням коефіцієнту валютного ризику, розмір якого залежить від поточного курсу іноземної валюти. Оскільки кредит був отриманий в національній валюті, то застосування у зобов»язаннях сторін валютних ризиків, на думку позивача, є не можливим. В зв»язку з повним виконанням зобов»язань за кредитним договором позивач просить визнати їх припиненими, а також визнати припиненими зобов»язання за договорами забезпечення, договором доручення, договором відповідального зберігання. В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що у правовідносинах, що виникли між сторонами, не можуть бути застосовані валютні ризики, оскільки валютою кредитного договору є гривня. Представник позивача зазначила, що позивач в повному обсязі виконала свої зобов»язання за кредитним договором, погасивши суму тіла кредиту на нарахованих відсотків у розмірі, визначеному договором, що тягне припинення зобов»язань за укладеними між сторонами договорами. Представник відповідача повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації юридичної особи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», було укладено кредитний договір № 1212002/000-КФІВ/14. 12.12.2014 року в якості забезпечення своїх зобов'язань за Кредитним Договором, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за № 9973, згідно умов якого позивачем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме:садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 128,60 кв.м.; земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер: [NUMBER]. 12.12.2014 року між сторонами укладено договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстровано в реєстрі за №9975, відповідно до умов якого, Відповідач (Повірений) зобов'язується від імені Позивача (Довірителя) продати майно у разі несплати, несвоєчасної сплати або сплати не в повному обсязі Позивачем будь-яких платежів Основного договору (Кредитного договору). Відповідно до умов Кредитного договору (п. 1.1., п. 1.2.) Відповідач надає Позивачу грошові кошти у національній валюті на загальну суму 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. на розвиток підприємницької діяльності строком з 12.12.2014 року по 12.12.2015 року Згідно п. 1.3. Кредитного договору Позивач зобов'язувався сплачувати Відповідачу проценти за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 36,00 (тридцять шість) процентів річних. При укладенні Кредитного договору сторони домовились прийняти на себе валютний ризик шляхом введення при розрахунках між собою в рамках цього Договору коефіцієнта валютного ризику, на який здійснюється коригування нарахованих процентів та коригування сплати (повернення) суми (частки суми) кредиту (п.3.1 Договору). Відповідно до п.3.2 Кредитного договору коефіцієнт валютного ризику - це відносний показник, за рахунок якого Сторони домовилися приймати на себе відповідний валютний ризик відхилення у майбутньому курсу іноземної валюти по відношенню до курсу іноземної валюти на дату укладення цього Договору. За рахунок коефіцієнта валютного ризику фінансова установа прийняла на себе валютний ризик ревальвації національної валюти по відношенню до іноземної валюти (долара США). За рахунок коефіцієнта валютного ризику Позичальник прийняв на себе валютний ризик девальвації національної валюти по відношенню до іноземної валюти (долара США) та визначена формула розрахунку коефіцієнта валютного ризику. На підставі положень п.3.9 у разі несплати Позичальником платежів з урахуванням коефіцієнту валютного ризику відповідно до умов Договору, Фінансова установа матиме право вимагати дострокового погашення Кредиту. У такому разі Позичальник зобов»язаний повернути Фінансовій установі у повному обсязі суму Кредиту, плату за Кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 10 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу. Також сторони домовились, що Фінансова установа не зобов»язана повідомляти Позичальника про відповідний поточний курс іноземної валюти. В свою чергу, Позичальник відповідно до п. 4.1 Кредитного договору зобов'язалась сплатити (погасити) заборгованість за Кредитом в останній день строку користування Кредитом. Позивач здійснює погашення заборгованості за Кредитом з урахуванням коефіцієнта валютного ризику відповідно до умов цього Договору. Сплата нарахованих процентів та комісій за управління Кредитом здійснюється Позичальником щомісячно з 1 по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту, але остаточне погашення не пізніше кінцевого терміну дії Договору, зазначеного у пункті 1.2 цього Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Фінансової установи або внесення їх в готівковій формі до каси Фінансової установи. При цьому за управління Кредитом Позивачу щомісячно нараховується Відповідачем комісія (щомісячна комісія) у розмірі 0 (Нуль) % від суми Кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього Договору. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідачем при укладенні Кредитного договору не була надана інформація орієнтовну сукупну вартість кредиту, розмір щомісячних платежів, порядок нарахування розміру відсотків по Кредитному договору. Однак, зазначені обставини спростовуються самим Кредитним договором, де міститься застереження про те, що підписання цього Договору Позичальник підтверджує факт надання фінансовою установою інформації Позичальнику, передбаченою ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ознайомлення зі ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до заявлених вимог позивач просить визнати зобов»язання за укладеними між сторонами договорами припиненими в зв»язку з їх виконанням. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 4.19 Кредитного договору встановлено, що Позичальник, який планує здійснити своєчасне погашення заборгованості за Кредитом, відповідно до п.1.2 цього Договору, зобов»язаний звернутися із відповідною заявою до співробітників Фінансової установи за остаточним розрахунком повної та точної заборгованості за Кредитом. У разі невиконання Позичальником умов цього пункту Договору, Позичальник несе ризик невірного розрахунку та сплати заборгованості за Кредитом. Судом встановлено, що позивач на виконання умов Кредитного договору в період з 16.01.2015 р. по 14.12.2015 р. сплатила грошові кошти в розмірі 267923 гривні 40 копійок. Зазначені платежі в рахунок виконання зобов»язань вносились без врахування коефіцієнта валютного ризику, передбаченого умовами договору, що не заперечувалось представником позивача. Згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи і надана відповідачем на запит представника позивача, [PERSON] при погашенні кредитних зобов»язань не були дотримані вимоги п.4.19 Кредитного договору, в зв»язку з чим станом на 14.12.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 139971,92 гривні. Представник позивача при звернення до суду та в ході розгляду справи посилалась на невідповідність умов Кредитного договору щодо встановлення коефіцієнта валютного ризику чинному законодавству. Відповідно до ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Як встановлено судом умови укладеного між сторонами Кредитного договору не визнавались не дійсними у встановленому законом порядку, а тому даний договір повинен виконуватись відповідно до погоджених сторонами умов. Позивач з огляду на досліджені судом докази не виконала свої зобов»язання за Кредитним договором в повному обсязі, а тому зобов»язання за укладеними між сторонами Кредитним договором, Договором іпотеки, договором доручення та договором відповідального зберігання не можна вважати припиненими. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв»язку з недоведеністю стороною позивача обставин, на які позивач посилається при зверненні до суду, а саме виконання зобов»язань за укладеними між сторонами договорами в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed