Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 19.12.2012 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому в Інгулецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2019 року, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. Просить шлюб розірвати. Ухвалою від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у срправі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2012 року в Інгулецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 186 ( а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Шлюбносімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сім`ї (а. с. 3). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Згідно з положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд враховуючи норми ст.ст.200, 206 ЦПК України та з огляду на те, що відповідач позовні вимоги визнав, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач просила судові витрати покласти на відповідача, тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним судового збору, а інші 50 % - повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved