Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 08.03.2014р. близько 13-00годин в м.Херсоні по Бериславському шосе, водій [PERSON] при виїзді з парковки ТРЦ «Фабрика», керуючи автомобілем «Daewoo», р.н.[NUMBER], не надав переваги в русі т/з «Volkswagen» р.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, у наслідок чого скоїв зіткнення з ним. В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАп України, а постановою Дніпровського районного суду м.Херсона визнано винним в скоєнні ДТП. Цивільну відповідальність [PERSON] відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6860683 від 31.12.2013р. застраховано в ТДВ Страховій компанії «Альфа- Гарант». У результаті ДТП, згідно розрахунку виданого ТОВ «Юго-Авто», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Volkswagen» д.н.[NUMBER] складає 4923,50грн., дана сума компенсації не охоплює франшизу, яка становить 510грн. На даний час заподіяну матеріальну шкоду внаслідок ДТП ані [PERSON], ані ТДВ «СК «Альфа-Гарант» так і не відшкодовано. Крім того позивачу завдана ще й моральна шкода, у зв'язку з невиплатою страхового відшкодування в сумі 5000грн. У зв'язку з наведеним просила стягнути з відповідача [PERSON] 510грн. матеріальної шкоди, та 2500грн. моральної шкоди.; стягнути з ТДВ СК «Альіа-Гарант» на користь позивача 4923,50грн. та моральної шкоди 2500грн., відшкодувати судові витрати. В подальшому подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно якої позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] 7238,34грн. матеріальної шкоди, та 2500грн. моральної шкоди.; стягнути з ТДВ СК «Альіа-Гарант» на користь позивача 9390,37грн. та моральної шкоди 2500грн., відшкодувати судові витрати. Представник позивача надав заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримавши в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 08.03.2014р. близько 13-00годин в м.Херсоні по Бериславському шосе, водій [PERSON] при виїзді з парковки ТРЦ «Фабрика», керуючи автомобілем «Daewoo», р.н.[NUMBER], не надав переваги в русі т/з «Volkswagen» р.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, у наслідок чого скоїв зіткнення з ним. В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.04.2014р. [PERSON] визнано винним та застосовано відносно нього адміністративний стягнення у виді штрафу 340грн., яка набрала законної чинності 11.04.2014р. Відповідно до заяви [PERSON] про страхове відшкодування від 11.03.2014р. вказано, що в зв'язку з тим, що в ДТП, яка сталась 13-00год. 08.03.2014р. відповідальним за заподіяння шкоди визнано [PERSON], цивільно-правову відповідальність якого застраховано в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6860683 від 31.12.2013р., вона просить відшкодувати шкоду. Відповідно до розрахунку №ЮГАС020796 від 13.03.2014р. виданим ТОВ «Юго-Авто», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Volkswagen» д.н.[NUMBER] складає 4923,50грн. Згідно звіту №006 від 16.07.2014р. експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, експерта Давиденко, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Volkswagen» р.н.[NUMBER] складає 7890,37грн., а втрата товарної вартості 4487,86грн. Згідно квитанцій позивачем оплачено: поштові послуги на суму 90,48грн., послуги експерта в сумі 650,00грн., юридичні послуги в розмірі 3000,00грн., судовий збір - 243,60грн. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог, користуючись при цьому рівними процесуальними правами на засадах змагальності сторін, згідно вимог ст.10 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 3 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користі якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України від 20.12.2011 року «Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальний дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Законом «Про Державний бюджет України на 2014рік» встановлено на 2014р. мінімальну заробітну плату у розмірі з 1 січня -1218,00 гривні. Тобто, оскільки витрати на правову допомогу позивача складають 3000,00грн., то вони не перевищують граничних розмірів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved