Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що вона з відповідачем з 02 липня 2004 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано. Від подружніх стосунків у них народилась двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач ухиляється від утримання дітей, діти повністю знаходяться на її утриманні. Тому просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8000 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в розмірі 5000 грн. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 04 січня 2021 р. призначено судове засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів позову, сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 755,404 (а.с.14.15). Судом встановлено, що сторони по справі з 02 липня 2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 112 (а.с.11), але шлюб 05 грудня 2019 розірвано (а.с.12,13). Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що на тепер діти знаходиться на утриманні позивача та те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, але частково, стягувати з відповідача в розмірі 5000 грн., тобто співмірність з доходу відповідача. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved