Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на свою користь 106944,00 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди (збитків) та 50000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначила, що 28.03.2017 року при гасінні пожежі, яка виникла з вини відповідача на горищі будинку [ADDRESS] сталося залиття квартири [ADDRESS] . 31.03.2017 року було складено акт про залиття, яка сталася при гасінні пожежі, затверджений директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Внаслідок залиття квартири позивача їй було завдано матеріальної шкоди на суму 106944,00 грн., що підтверджується висновком судового експерта Українського центру судових експертиз Вець В.В. Відповідач розпочав проводити ремонтні роботи в квартирі позивача, однак після початку підготовчих робіт відповідач припинив проведення ремонту. Добровільно завершити ремонт або відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовляється. З урахуванням викладеного вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 106944,00 грн. та витрати за проведення дослідження в сумі 6500,00 грн. Крім того, внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань по ремонту квартири позивачу було завдано моральних страждань, оскільки вона втратила спокій, нормальний сон, порушено її звичай ний спосіб життя, вона вимушена жити у пошкодженій квартирі після гасіння майже три роки, оскільки не в змозі самостійно провести ремонт. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 50000,00 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 04.06.2020 року від позивача надійшла заява про долучення доказів у справі. 22.07.2020 року від представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшов відзив в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що саме виникнення пожежі на горищі будинку і стало першою ланкою ланцюга, який веде до пошкодження квартири №52 внаслідок залиття та саме особи, винні у виникненні пожежі і є винними у залитті квартири позивача. Згідно технічного висновку №24 щодо встановлення причин виникнення пожежі Дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в м. Києві імовірною причиною пожежі є потрапляння розжарених часток металу на спалимі матеріали під час проведення зварювальних робіт або необережність під час куріння. Дійсне підтвердження чи спростування причини пожежі в той час потребувало додаткових слідчих дій поза повноваженнями лабораторії і додаткових досліджень з використанням спеціального інструменту та обладнання, яке в свою чергу відсутнє в ДВЛ АРЗ СП ДСНО України у м. Києві як зазначено у технічному висновку №24. Технічний висновок є імовірним та ґрунтується виключно на припущеннях, які нічим не підтверджені. Також, позивачем не надано до суду пожежно-технічної експертизи, з якої б витікали причини, умови та процеси виникнення пожежі, визначення часу та шляхів розповсюдження пожежі визначення обставин, які сприяли виникненню та розповсюдженню пожежі; оцінка умов, засобів та способів гасіння пожежі; відповідність технічного стану об`єкта протипожежним нормам. Отже, причина пожежі не встановлена, що характеризує відсутність винуватості конкретної особи. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову. 25.08.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що залиття квартири при гасінні пожежі відбулося з вини відповідача. На даний час Солом`янським УП ГК НП України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017100090003354 від 29.03.2017 року, яке здійснюється за фактом виникнення пожежі. Також зазначила, що відповідач частково проводив ремонтні роботи у квартирі позивача, що свідчить про визнання ним своєї вини у залитті квартири. На підставі викладеного просила позов задовольнити. 12.08.2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи з повідомленням сторін. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням сторін відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі 16.06.1994 року за №6ДН-1506; зареєстроване в Київському міському БТІ, з внесенням запису в реєстрову книгу 25.07.1994 року за №5710. 28.03.2017 року на горищі будинку [ADDRESS] сталася пожежа, внаслідок гасіння якої відбулося залиття квартири №52 у вказаному будинку, що належить позивачу. Вказане підтверджується актом про залиття, що трапилося при гасінні пожежі від 31.03.2017 року, складеного членами комісії КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». З вказаного акту вбачається, що 28.03.2017 року в квартирі [ADDRESS] сталося залиття внаслідок гасіння пожежі на горищі будинку, в результаті обстеження виявлено наступні пошкодження: у кімнаті №1 залита стеля площею 26,0 кв.м. (шпалери); залиті стіни площею 54, 45 кв.м. (шпалери); залите покриття підлоги площею 26,0 кв.м. (паркет). У кімнаті №2: залита стеля площею 11,9 кв.м. (шпалери); залиті стіни площею 40,5 кв.м. (шпалери); залите покриття підлоги площею 11,9 кв.м. (паркет). На коридорі: залита стеля площею 2,1 кв.м. (водоемульсійне пофарбування); залиті стіни площею 15,0 кв.м. (гіпсокартон). На кухні: залита стеля площею 0,1 кв.м. (водоемульсійне пофарбування; залиті стіни. Залиті стіни площею 9,9 кв.м (водоемульсійне пофарбування). В туалеті, ванній залита стеля площею 1,6 кв.м. (водоемульсійне пофарбування). Висновки та рекомендації: квартира потребує виконання ремонтних робіт в обсягах зазначених в акті. Згідно технічного висновку №24 від 28.03.2017 року щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 28.03.2017 року за адресою: [ADDRESS], складеного Державною службою України з надзвичайних ситуацій Дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у м. Києві, ймовірно причиною виникнення пожежі, яка сталася 28.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] є або потрапляння розжарених часток металу на спалимі матеріали під час проведення зварювальних робіт або необережність під час куріння. Дійсне підтвердження чи спростування тої чи іншої причини потребує проведення додаткових слідчих дій поза повноваженнями лабораторій додаткових досліджень з використанням спеціального інструменту та обладнання, яке в свою чергу відсутнє в ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України у м. Києві. Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що технічний висновок №24 від 28.03.2017 року щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 28.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] , є імовірним та ґрунтується виключно на припущеннях, які нічим не підтверджуються. Вважає, що за відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири позивача повинні відповідати винні особи, які на даний час не встановлені. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача з огляду на наступне. Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 279 № 06.05.2015 р. «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» будинок №4 на [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання. Відповідно до листа Солом`янського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві від 07.03.20 р. № 21/803 зазначено, що ймовірною причиною виникнення пожежі, що виникла в житловому будинку ЖЕД №903 за адресою: [ADDRESS] , було потрапляння розжарених часток металу на спалимі матеріали під час проведення зварювальних робіт або необережність під час куріння. На даний час Солом`янським управлінням поліції ГУ НП України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017100090003354 від 29.03.2017 року, яке здійснюється за фактом виникнення пожежі. При цьому, вказане кримінальне провадження проводиться більше трьох років, інформації стосовно встановлення винних осіб у пожежі, що сталася 28.03.2017 року у суду немає та сторонами її не надано. Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За змістом ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Встановлено що відповідач частково проводив ремонтні роботи у квартирі позивача, а саме: були зняті дошки з підлоги, засипано підлогу піском та покладено частково чорнову підлогу. Таким чином, відповідач фактично визнав свою вину у заподіянні матеріальної шкоди позивачу та частково намагався відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири при гасінні пожежі. Вказане підтверджується листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 07.11.2019 р. № 38/02-у-978 в якому зазначено, що працівниками ВСП «Виробничник» комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» виконуються роботи по укладанню дошок чорнової підлоги та коридорі квартири [ADDRESS] . Також, у відзиві представник відповідача підтверджує те, що саме виникнення пожежі на горищі будинку і стало причиною залиття квартири №52 , власником якої є позивач. Відповідач також не заперечує, що протягом всього дня напередодні пожежі 27.03.2017 р. з 9 год. 30 хв. до 20год. 30 хв. на горищі проводились роботи з капітального ремонту інженерних мереж у т.ч. зварювальних робіт. Не заперечує відповідач і того факту, що вхід на дане горище закритий решіткою і дверима, тобто сторонні особи не можуть проникнути на горище будинку. Відповідач підтверджує, що 27.03.2017 р. ключі від технічних приміщень будинку знаходились у відповідача та були передані третім особам за цивільно-правовим договором, про що було внесено відповідний запис до Журналу видачі ключів, копію відомостей з якого надано відповідачем у відзиві. Отже, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не надано підтвердження того, що напередодні пожежі хтось інший мав ключі від горища та заходив на горище, окрім робітників, які виконували будівельні роботи за договором підряду з відповідачем. У відзиві відповідач посилається на акт обстеження допоміжних приміщень на предмет їх використання в буд. [ADDRESS] , однак, даний акт датовано 25.05.2020 р., тобто через три роки після пожежі. Тому, висновки комісії, зазначені в даному акті, жодним чином не можуть характеризувати стан допоміжних приміщень в будинку саме на дату пожежі 28.03.2017 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача є підтвердженим. На спростування вказаних обставин та технічного висновку №24 від 28.03.2017 року щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 28.03.2017 року за адресою: [ADDRESS], складеного Державною службою України з надзвичайних ситуацій Дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у м. Києві, відповідачем не надано та не зазначено жодного доказу. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №1-20/06 від 20.06.2018 року, складеного ТОВ «Український центр судових експертиз» кошторисна вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в жилих приміщеннях квартири, завданих в результаті залиття водою квартири при гасінні пожежі що сталася 28.03.2017 року на горищному поверсі, і відповідно вартість матеріальної шкоди, завдана при цьому власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на дату проведення дослідження становить 106944,00 грн. Вказане дослідження було проведено на замовлення позивача. Вартість вказаного дослідження склала 6500,00 грн., яка була сплачена позивачем, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) від 20.06.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок експерта за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження №1-20/06 від 20.06.2018 року, складеного ТОВ «Український центр судових експертиз», виконаним на замовлення позивача, в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, суд вважає висновок вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечать матеріалам справи, і може бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. В свою чергу, представником відповідача вказаний висновок не спростовано. Клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи від представника відповідача не надходило, жодних звітів або висновків складених на замовлення відповідача, відповідно до ст. 106 ЦПК України, які б спростовували висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1-20/06 від 20.06.2018 року, складеного ТОВ «Український центр судових експертиз», представником відповідача також не надано. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пленум Верховного Суду України і своїй постанові № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її задала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 106944,00 грн. та витрати за проведення експертного дослідження в сумі 6500,00 грн. Позивач також просила стягнути моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Встановлено, що внаслідок залиття позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у пошкодженні її майна. Позивач була вимушена звернутись до експертної установи та до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач вирішити спір не погодився. Залиття квартири створило для позивача дискомфорт, оскільки після залиття квартира потребує ремонту, а внаслідок бездіяльності відповідача позивач протягом тривалого часу була позбавлена можливості його зробити. Також, суд враховує те, що позивач є особою похилого віку, пенсіонеркою з мінімальним розміром пенсії та залиття призвело до хвилювання за стан квартири, у зв`язку з неможливістю самостійно її відновити. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття завищений нею і тому з відповідача на її користь підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за вимоги за відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1134,44 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial