Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладений між нею та відповідачами. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.05.1998 року між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітньої дочки [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на Товарній біржі «Криворізька» за №182-Н. За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак в даний час з'ясувалось, що згідно діючого законодавства Договір купівлі-продажу нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між нею та відповідачами була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови і жодна із сторін спеціально не ухилялась від його нотаріального посвідчення, що і є підставами для визнання цього Договору дійсним. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 05.05.1998 року між [PERSON], яка після укладення шлюбу прийняла прізвище «Андросова», та [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітньої дочки [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме квартири [ADDRESS] (а.с.6). Цей Договір був укладений у виконання біржового контракту та зареєстрований за №182-Н на Товарній біржі «Криворізька». Разом з тим, 05.05.1998 року вказана квартира була зареєстрована за позивачем у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі були зроблені відповідні записи (а.с.6 зі зворот. боку). Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу в розпорядженні власністю, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовились щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялась від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved