Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Дніпровської районної ради м. Києва про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] залишилось майно, зокрема квартира [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] ніяких даних, що свідчили про наявність будь-якого заповіту на користь позивача не було, самого заповіту ніхто не бачив, а сам дід позивача ніколи не оприлюднював інформацію про можливість складання заповіту будь-кому. Оскільки позивач не проживала ні з дідом, ні з своїми батьками, тому питання про прийняття спадщини у позивача не виникало, так як вона не входила в число першої черги спадкоємців за законом. 09 червня 2018 року при проведені прибирання в квартирі померлого, батьком позивача [PERSON] був найдений заповіт на ім`я позивача, який був складений в 1997 році. Цей заповіт був вкладений в книгу, що знаходилась на книжній полиці. Даний факт мій батько може підтвердити у ході судового розгляду. 11 червня 2018 року позивач звернулась в Десяту Київську державну нотаріальну контору (державний нотаріус Домашенко В.В.) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину майна померлого [PERSON] . Однак з огляду на пропущений шестимісячний строк державний нотаріус Домашенко В.В. відмовила у здійснені нотаріальних дій та порадила звернутися до суду за продовженням строку на прийняття спадщини. Враховуючи наведені обставини позивач просить суд, визначити їй додатковий строком в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року провадження у справі відкрито. Представник відповідача Територіальної громади Дніпровської районної ради м. Києва 29.03.2019 року подав до суду відзив відповідно до якого просили суд залучити в якості належного відповідача Київську міську раду та просили прийняти рішення згідно чинного законодавства України. 01.04.2019 року за заявою позивача замінено відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади Дніпровської районної ради м. Києва про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з «Територіальної громади Дніпровської районної ради м. Києва» на «Київську міську раду». Ухвалою від 23.04.2019 року витребувано з Десятої київської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача скориставшись своїм процесуальним правом подав відзив відповідно до якого просить суд слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. [INFO] помер дід [PERSON] - [PERSON] , про що 24 березня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про смерть. (а. с. 9) До складу спадкового майна померлого [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві власності діду позивача [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, посвідченого Київським міським «БТІ» від 19.11.1992 року. (а. с. 10-14 зворот.) Позивач [PERSON] є онукою померлого [PERSON] , родинні відносини підтверджуються, копіями свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб. (а. с. 5, 8, 18) Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного процесуального кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини першої статті 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Померлий [PERSON] все своє майно, де б воно було, і з чого воно складалося і все те, що на день його смерті буде належати йому і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] , тобто позивачу [PERSON] (а. с. 15) Відповідно до частини першої статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач звернулась до державного нотаріуса Десятої київської державною нотаріальної контори та подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Постановою державного нотаріуса Домашенко В.В. було відмовлено у здійснені нотаріальних дій та порадила звернутися до суду за продовженням строку на прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність чини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами спадкоємця на вчинення цих дій. Разом з цим, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Позивач пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що їй не було відомо про існування складеного на її ім`я заповіту, який був знайдений її батьком під час прибирання квартири померлого [PERSON] . Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин і тому їй слід визначити додатковий строк на прийняття спадщини, терміном в два місяці. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved