Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 вересня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2727. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 вересня 2003 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між ними не склалися, оскільки почали виникати сварки та непорозуміння в сім`ї, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини припинені. Протягом останнього року вони проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Подальше перебування їх з відповідачем у формальному шлюбі є недоцільним, просить такий розірвати. Позивач та представник позивача у підготовчому засіданні позов підтримали з підстав наведених вище, просять розірвати шлюб. Відповідач у підготовчому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Справа поступила до суду 18 вересня 2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про одруження (а.с.4), сторони уклали шлюб 21 вересня 2003 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2727. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с.5, 6), у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний запис за № 1960 та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 443. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин та перестали розуміти один одного. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи наведене, оскільки відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Outcome: approved