Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду 18.05.2021 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2002 року. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного розуміння у сім`ї та просить шлюб розірвати. Відповідно до ухвали суду від 24.05.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 09.06.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що подання позивачем позовної заяви є передчасним, оскільки вона подана дружиною під впливом емоцій, а не з врахуванням реальних взаємовідносин між ними. Вважає, що шлюб між ними необхідно та можливо зберегти, а розлад у стосунках має тимчасовий характер. На даний час він проживає разом з дружиною, веде спільне господарство, а неповнолітній син потребує повноцінної сім`ї, спільного виховання та піклування обох батьків у сімейному колі. Просив надати сторонам строку для примирення протягом шести місяців. Ухвалою суду від 01.07.2021 подружжю надано строк для примирення три місяці. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №113, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2002 року. Від даного шлюбу вони мають повнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.2004 року. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу заперечує та звертався до суду з клопотанням про надання сторонам строку для примирення, від надходження вказаного клопотання пройшло достатньо часу для того, щоб сторони могли примиритися та вирішити зберегти сім`ю, проте станом на дату винесення рішення, сторони не мають спільної згоди щодо примирення, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення прав на вільний вибір. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного та ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved