Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим , що вона є власником однокімнатної [ADDRESS] на підставі договору дарування від 07.06.1994 року . У вказаному квартирі зареєстрован її колишній чоловік- відповідач [PERSON], шлюб з яким розірвано рішенням Київського районного суду м.Донецька від 17.10.2011 року. З жовтня 2009 року відповідач [PERSON] не мешкає у вищевказаній квартирі. На теперішній час, у зв'язку з тим, що в будинку зареєстрован відповідач, позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, а крім того не має можливості у повному обсязі розпоряджатися будинком. Позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, крім того пояснила , що відповідач не мешкає за вказаною адресою з 2009 року, що підтверджується наданим нею актом. Крім того, позивач надала суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. (а.с. 28) Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником [ADDRESS] на підставі договору дарування від 07.06.1994 року (а.с.12) та постійно мешкає в даній квартирі. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача та зареєстрован за вищевказаною адресою. (а.с.11) Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано відповідно до рішення Київського районного суду м. Донецька від 17.10.2011 року. (а.с.15) Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, актом майстрів ЖЕУ №6 від 09.01.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрован, але не мешкає за адресою : [ADDRESS] без поважних причин з жовтня 2009 року. Відповідно до ст.156 ч. 4 ЖК України у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. За таких обставин суд вважає, що відповідач за відсутності угоди між ним та власником квартири про безоплатне користування жилим приміщенням, мав реалізувати своє право на жилу площу в спірній квартирі як наймач жилого приміщення, уклавши у встановленому законом порядку договір найму цього жилого приміщення з відповідною оплатою квартирної плати та плати за комунальні послуги. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.1 и 5 ч.3, ч.4 ст. 71 ЖК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що відповідач, який був відсутній в спірній квартирі без поважних причин більше року, втратив право на жилу площу в цьому будинку, та відсутні достовірні підстави для визнання поважними причин його відсутності в зазначеному будинку. Суд встановив, що реєстрація відповідача в спірному будинку, належному позивачам, порушує законні права позивачів на власність та житло, гарантовані чч.1, 4 ст.41, чч.1, 3 ст.47 Конституції України. Тому суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на жилу площу, законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджуються матеріалами справи та протоколом судового засідання. На підставі викладеного, чч. 1, 4 ст. 41, чч. 1, 3 ст. 47 Конституції України, ст. ст. 71 ч. 1, 150 ч.1, 156 ч. 4, 162 ч. 1, 2, 163 ч. 1, 2, 191 ЖК України,

Outcome: approved