Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року, який було розірвано 16.03.2010 року. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 11.12.2009 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.09.2009 року. Починаючи із вересня 2009 року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів. Дитина перебуває на її утриманні. Рішення суду відповідачем не виконується належним чином, у звязку з чим заборгованість по сплаті аліментів станом на 29.11.2017 року за період з 30.09.2009 року по 29.11.2017 року складає 32348,10 грн., крім того, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 30.09.2009 року по 29.11.2017 року становить 9985,05 грн. У звязку з наведеним просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 32348,10 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9985,05 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.12.2017 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 22.12.2017 року та матеріали позовної заяви, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року, який було розірвано 16.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КГ №040381. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №044759, виданого 22.03.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №244. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.12.2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 30.09.2009 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідок від 07.06.2016 року №16 та від 29.11.2017 року №13, виданими Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на користь [PERSON] в період з 30.09.2009 року по 29.11.2017 року становить 32348,10 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Таким чином, загальна сума неустойки (пені), яка підлягає стягненню із відповідача за період з 30.09.2009 року по 29.11.2017 року становить 9985,05 грн. З урахуванням вищевикладеного суд вважає суму у розмірі 9985,05 грн. такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.

Outcome: approved