Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, уточненим під час розгляду судом, до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський міськрайонного управління юстиції 24.01.2005 року зроблено актовий запис № 08. Від спільного подружнього життя в них народилась дитина, дочка: [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. На сьогоднішній день їх дочка навчається в Ужгородському національному університеті на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та отримувати заробіток у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказує, що вона постійно несе витрати, пов'язані з навчанням дочки, а саме: на проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку, харчування, придбання одягу, канцелярських товарів, літератури. Вона сама не в змозі забезпечити дитині належний рівень проживання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою судді від 23.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 08.05.2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі ј частини його заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі ј частини його заробітку до закінчення нею навчання. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, сободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Довідкою № 144 від 15.03.2018 року, виданою Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» підтверджується, що [PERSON] навчається стаціонарно на державній формі навчання в даному навчальному закладі. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. В свою чергу, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами домовленості щодо добровільного надання коштів на утримання дочки, яка продовжує навчання не досягнуто. З пояснень позивача вбачається, що вона несе витрати по оплаті проїзду до місця навчання дитини, витрати по місцю її проживання, витрачає кошти на придбання для дитини підручників, одягу та продуктів харчування. Наведене підтверджується наданими квитанціями на оплату зазначених послуг, білетами. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. З врахуванням обов'язку надання утримання дитині, яка продовжує навчання обома батьками, розміру отримуваних відповідачем доходів та визнання ним уточнених позовних вимог, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved