Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач за первісним позовом [PERSON] зобов'язаний відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, яким був зобов'язаний починаючи з 02.04.2002 року до настання повноліття сплачувати на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно віку на утримання сина [PERSON] [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти в належному розмірі, позивач зазначила, що виникла заборгованість, яка станом на [INFO] складає - 10 381 гривня 14 копійок, яку позивач, просила стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові, відмовивши одночасно в задоволенні зустрічних позовних вимог за їх безпідставністю. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.06.2012 року з нього на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по аліментам у сумі 7 892 гривні, та вказана сума була внесена ним на рахунок [PERSON], а також вказав ту обставину, що позивач [PERSON] чинит перешкоди йому у спілкуванні з сином на настроїла сина проти нього. [PERSON] у зустрічному позові посилається, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, та вказує, що у нього тяжке матеріальне становище, та він має на утриманні малолітню дитину [PERSON], що на його думку є підставою для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам. Суд, вислухавши сторони, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2002 року, яким [PERSON] було зобов'язано починаючи з 02.04.2002 року до настання повноліття сплачувати на користь [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, на утримання [PERSON], [INFO]. Згідно довідки державного виконавця за боржником - [PERSON] станом на [INFO] значиться заборгованість по сплаті аліментів у сумі 10 381 гривня 12 копійок. Дійсно згідно копії квитанції від 07.03.2013 року [PERSON] на користь [PERSON] сплачено 7897 гривень, проте у квитанції призначення платежу вказано: надходження готівки за платіжними картками. 25 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції було складено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку досягненням дитиною [PERSON] повноліття [INFO]. Даючи оцінку вимогам позивача за первісним позовом [PERSON] стосовно пред'явлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості по аліментам та пені, суд виходить з наступного. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем ВДВС Котовського МРУЮ, станом на [INFO], тобто на день закінчення виконавчого провадження по стягненню з [PERSON] аліментів та досягнення [PERSON] повноліття, за [PERSON] числиться заборгованість у сумі 10 381 гривня 14 копійок. Частиною 1 статті 194 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. У відповідності з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача за первісним позовом [PERSON] законних підстав для стягнення заборгованості по аліментам. Даючи оцінку вимогам [PERSON] за зустрічним позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 3,4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України та у разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України, а також державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Тобто частина друга даної статті передбачає повне або часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами у разі якщо через тяжку хворобу боржника він не може погасити заборгованість або у зв'язку з іншою обставиною, що має істотне значення, частина третя даної статті передбачає звільнення від сплати заборгованості за аліментами якщо заборгованість виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно змісту позову та пояснень наданих позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні, він просить звільнити його від сплати заборгованості та пені по аліментам на підставі ст.197 Сімейного кодексу України, не уточнюючи підстави позову. Водночас, суд враховує, що на час звернення із позовом до суду, [PERSON] досяг повноліття, та виконавче провадження про стягнення з [PERSON] у ВДВС Котовського МРУЮ завершене, та на даний час іншого механізму стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам у позивача за первинним позовом, окрім стягнення за судовим рішенням - відсутнє. Позивачем за зустрічним позовом не наведено при розгляді даної цивільної справи належних, допустимих, достовірних доказів, які б доводили наявність підстав, що встановлені ст.197 Сімейного кодексу України, для звільнення її від заборгованості за аліментами. Позивач за зустрічним позовом не навів належних, допустимих, достовірних доказів, які б доводили наявність обставин для звільнення його від заборгованості по аліментам, що встановлені законом, а сам по собі факт, що не підміняє виконання таких зобов'язань, враховуючи обізнаність позивача про пред'явлений до примусового виконання виконавчий лист, враховуючи обізнаність [PERSON] про обов'язок сплачувати аліменти та розмір заборгованості. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а за зустрічним позовом є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved