Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом на обґрунтування якого вказала, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 01.03.2003 року по 17.08.2013 рік, та мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу сторони набули спільне майно, а саме в 2007 році автомобіль «Ніссан». Кошти на придбання даного автомобіля були отримані в кредит укладеного між позивачем та третьої особою в розмірі 19502 дол. США зі сплатою 12,5% річних за користування коштами, а автомобіль був переданий в заставу. Даний транспортний засіб використовувався в основному відповідачем для надання послуг по перевезенню. Після того як відповідач був позбавлений волі в 2011 році автомобілем фактично ніхто не користувався. Таким чином, вважає, що кредитний договір був вчинений в інтересах сімї, відповідач давав згоду на отримання даного кредиту. Зараз існує заборгованість по сплаті кредиту і по рішенню суду, заборгованість повинна сплачувати позивач. Також вказує, що після розірвання шлюбу не було вирішено питання про поділ спільного майна подружжя. Враховуючи викладене, просить поділити дане майно, а саме визнати за сторонами право власності по ? частині на вказаний автомобіль та визнати відповідача зобовязаною особою, боржником по вказаному кредиту. В судовому засіданні позивач та іі представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач проти задоволення даного позову заперечив в повному обсязі, вказав, що не памятає чи надавав дозвіл на отримання даного кредиту, автомобілем не користується з 2011 року, автомобілем весь цей час користувалась лише позивач, він на нього не претендує, спору щодо поділу та користування даним майном між ними не має. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] проти позову заперечив в повному обсязі, вказав, що кредит брала позивач, відповідач давав згоду на отримання кредиту та на заставу,проте визнання відповідача зобовязаною особою по кредиту є неможливим, оскільки між відповідачем та третьої особою відсутні будь-які договірні зобовязання. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача та третьої особи вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 01.03.2003 року [PERSON] та [PERSON] одружились, та взяли спільне прізвище [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про одружання від 16.01.2014 року серії 1-БП №077967. Відповідно до свідоцтва про народення віл 14.10.2003 року, [PERSON] народився 29.09.2003 року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] 15.10.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32.2./АА-126.07.2, відповідно до якого банк відкрив кредитну лінію на загальну суму 19502 дол. США по 15.10.2014 року на купівлю автомобіля згідно з договором №С.В.07.10.07.-03 від 07.10.2007 року, зі сплатою процентів в розмірі 12,5% річних. 22.10.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 15.10.2007 року, відповідно до якого збільшена процента ставка до 16% річних. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.10.2007 року, автомобіль [NUMBER] належить [PERSON], з правом керування [PERSON] Відповідно до вироку Обухівського районного суду Київської області від 09.08.2011 року [PERSON] засуджено до 8 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є власністю засудженого. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 17.08.2013 року. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.03.20015 року за невиконання кредитних зобовязань по кредитному договору №32.2АА-126.07.2 від 15.10.2007 року з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість 14171,54 дол. США, 294000 грн., 20513,27 грн., та судовий збір у розмірі 3654 грн. Згідно ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно на взаємною згодою, відповідно до Цивільного Кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно п.1\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч.2 п.1\~ст. 71 СК України\~якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Як встановлено в судовому засіданні, що визнається сторонами спірний автомобіль придбаний позивачем під час шлюбу з відповідачем на кошти отримані в кредит, тобто дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо поділу даного майна, то суд виходить з того, що спору про його поділ між сторонами не має, автомобіль знаходиться значний час в користуванні позивача, відповідач не оспорює право та порядок користування даним автомобілем позивачем, не претендує на дане майно, а від так суд не вбачає порушення прав позивача збоку відповідача а тому позовна вимога про визнання за сторонами права власності по ? частині спірного автомобіля не підлягає до задоволення. Згідно ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержанні за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верхового Суду України №11 від 21.12.2007 року, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач отримала кредит під час перебування в шлюбі з відповідачем на придбання автомобіля [NUMBER], який під час спільного користування використовувався в інтересах сімї і за рішенням суду в звязку з невиконанням умов кредитного договору з неї стягнуто заборгованість у розмірі 14171,54 дол. США, 294000 грн., 20513,27 грн., та судовий збір у розмірі 3654 грн. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересую Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, які порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні боргові зобовязання сторін не розділені, визначити в даному судовому розгляді їх не представляється можливим, оскільки суду не надано порядок сплати коштів по кредитному договору так і вирахування боргу по ньому в часі коли сторони перебували в шлюбних стосунках та і після розлучення, не вказано хто із сторін і в якому розмірі оплачував кредит. Крім того, позивачем в прохальній частині позову, не вказано порядок, обсяг та визначення часток розподілення боргових зобовязань. Позивач просить визнати відповідача зобовязаною особою-боржником по кредитному договору, проте даний захист права не передбачений чинним законодавством України та кредитними договором, таким чином дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed