Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В обґрунтування зазначила, що 07.09.2012 року [PERSON] склав заповіт відповідно до якого все належне йому майно заповів позивачу - [PERSON] 22.07.2014 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач у шестимісячний строк, звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], якою було відкрито спадкову справу. До складу спадкового майна входить квартира № 71, що розташована в будинку № 17 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, яка належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його дружини, [PERSON], померлої 14.05.2011 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року, залишеного ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року без змін. Постановою нотаріуса від 24.09.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], у звязку із тим, що право власності на спадкову квартиру не було зареєстроване за останнім відповідно до діючого законодавства. Позивач зверталась до Реєстраційної служби ЗМУЮ з проханням провести державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, але їй в проведені реєстрації було відмовлено у звязку з відсутністю на те правових підстав. У звязку з викладеним позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач, в судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду надіслала копію спадкової справи померлого [PERSON] та заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - ЖБК №297 «Весна-6» в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив що проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року за [PERSON] було визнано право власності на квартиру № 71, що розташована в будинку № 17 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя в порядку спадкування за законом після смерті його дружини - [PERSON], померлої 14.05.2011 року. Зазначене рішення ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було залишено без змін та набуло законної сили 22.04.2015 року. Оскільки спадкодавець, [PERSON] помер 22.07.2014 року, тобто до набрання законної сили рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року він за своє життя не встиг зареєструвати своє право власності на спадкову квартиру відповідно діючого законодавства. 07.09.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 745, відповідно до змісту якого все належне йому майно заповів позивачу - [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач у шестимісячний строк, визначений чинним законодавством, звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], якою було відкрито спадкову справу. До складу спадкового майна входить квартира № 71 в будинку № 17 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, яка належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його дружини - [PERSON], померлої 14.05.2011 року на підставі судового рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року. Після смерті [PERSON], [PERSON] була залучена до участі у розгляді справи в Апеляційному суді Запорізької області в якості правонаступниці померлого. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року набрало законної сили вже після смерті [PERSON] 22.05.2014 року [PERSON] звернулась до Реєстраційної служби ЗМУЮ з проханням провести державну реєстрацію права власності на квартиру № 71 в будинку № 17 по просп. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, за померлим [PERSON], але їй у проведені реєстрації було відмовлено на підставі ч. 7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та розяснено, що чинним законодавством не передбачена можливість реєстрації права власності на нерухоме майно після смерті особи. Постановою нотаріуса від 24.09.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], у звязку із тим, що право власності на спадкову квартиру не було за ним зареєстроване. Оскільки, відповідно до ч. 4. ст. 25 ЦК України, вбачається, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому внаслідок смерті власника квартири № 71 в будинку № 17 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя [PERSON] зареєструвати на імя померлого спадкодавця право власності на цю квартиру у відповідних реєстраційних органах право власності на спадкове майно вже не є можливим, оскільки згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна Реєстраційна Служба ЗМУЮ не реєструє право власності за померлими особами. Тому позивачка правомірно звернулась до суду за захистом свого порушеного права, та просить визнати за нею право власності на квартиру. Права власності на квартиру було визнано за [PERSON] відповідно до судового рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року. Рішення набрало законної чинності 22.04.2015 року. на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної чинності, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановленні ці обставини. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом звернення у визначений ст. 1270 ЦК України, строк з відповідною заявою до нотаріальної контори м. Запоріжжя, нотаріусом було заведено спадкову справу. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У звязку з тим, що у позивачки були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, вона не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, заявила відповідні позовні вимоги до суду. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено щодо розгляду спорів, зокрема у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та /або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом розяснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно, в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу обєктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту, в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved