Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом, котрим просила припинити право [PERSON] на 1/15 частку у квартирі [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/15 ідеальну частку у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтували тим, що після отримання документів на спірне майно Відповідач [PERSON] квартирою не цікавиться, жодних витрат по утриманню житла не несе, комунальні платежі не сплачує, що, на думку Позивача, свідчить про те, що вказана квартира його не цікавить і він фактично не вчинив жодних дій щодо здійснення права власності. Окремо своєю незначною часткою в спірній квартирі відповідач повноцінно на всій розсуд та бажання володіти не зможе, так як вищезгадане житло є неподільним та його успадкована частка не може бути виділена йому в натурі. Це в свою чергу може породжувати різні спори, що є невиправдим по відношенню до сторін. Тому Позивач вважає за можливе припинити право [PERSON] на його частку у квартирі, сплативши йому грошову компенсацію у розмірі її вартості, що не завдасть шкоди інтересам відповідача. В судовому засіданні Позивач, котра також діє і як законний представник третьої особи [PERSON] та її уповноважений представник [PERSON] позов підтримали повністю з мотивів, викладених вище. Дали пояснення аналогічно викладеним в позові, просили такий задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, через оголошення в друкованому засобі масової інформації, про причини неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Зі згоди сторони Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник Третьої особи - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторони Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Згідно ст. 183 ч. 2 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із Свідоцтвом про право власності від 10 квітня 2009 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У відповідності до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. З врахуванням вказаної норми кожен із співвласників зазначеної квартири володів її 1/5 ідеальною часткою. 30 серпня 2010 року помер [PERSON]. Спадкоємцями його 1/5 частки у квартирі [ADDRESS] були: син - [PERSON], та дві доньки - [PERSON], [PERSON]. Кожним із спадкоємців було успадковано по 1/15 ідеальній частині цієї квартири. Таким чином, після прийняття спадщини по смерті [PERSON] частки співвласників у зазначеній квартирі розподілились наступним чином: [PERSON] належало 3/15 частки квартири; [PERSON] - 4/15; [PERSON] - 3/15; [PERSON] - 4/15; [PERSON] -1/15. [INFO] померла [PERSON], співвласник 1/5 (3/15) ідеальних часток у вказаній квартирі, яка є матір'ю позивача у справі [PERSON] та третьої особи [PERSON] Спадкоємцем після смерті останньої була Позивач [PERSON], за заповітом від 30 травня 2011 року. Третя особа, [PERSON], є інвалідом 2 групи внаслідок психоневрологічного захворювання, на час смерті матері була непрацездатною, то у відповідності до ст. 1241 ЦК України вона успадкувала половину частки спадкового майна, яке належало б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадковим майном після смерті [PERSON] була 1/5 частка цієї ж квартири [ADDRESS]. [PERSON] успадкувала 1/8 від 1/5 частки квартири, що становить 1/40 частки, а Позивачем успадковано 7/8 від 1/5 частки даної квартири, що становить 7/40 ідеальних частки. Успадковані частки у зазначеній квартирі після смерті [PERSON] становили : [PERSON] - 1/40 ідеальна частка; [PERSON] - 7/40 ідеальних частки. Після прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] частки між співвласниками спірної квартири остаточно стали наступними: [PERSON] належить 35/120 (4/15 + 1/40) ідеальних частки, що становить 23,45 кв.м. від загальної площі квартири; [PERSON] - 24/120 (1/5 або 3/15) частки, що становить 16,08 кв.м.; [PERSON] - 53/120 (4/15 + 7/40) частки, що становить 35, 51 кв.м.; [PERSON] - 8/120 (1/15) частки, що становить 5, 36 кв.м. Спірна квартира розташована на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається із 4 кімнат та кухні (1-а кімната - 17.4 кв.м., 2-га кімната 9.2 кв.м., З -я кімната 11.4 кв. м., 4-а кімната 11.9 кв. м.). Загальна площа становить 80,4 кв.м., а житлова - 49.9 кв.м. Із врахуванням вказаної вище 8/120 частки відповідача у даній квартирі, що становить 5, 36 кв.м. від загальної площі квартири, така частка є незначною, та не може бути виділена йому в натурі, оскільки кімнати такої площі немає в наявності і реальному поділу зазначене житло не підлягає. В судовому розгляді справи не спростовано доводів Позивача, що Відповідач близько 30 років проживає у м. Києві. Після отримання документів на зазначене спадкове майно Відповідач квартирою не цікавиться, жодних витрат по утриманню житла не несе, хоча за вимогами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів). Окремо своєю незначною часткою в спірній квартирі відповідач повноцінно на всій розсуд та бажання володіти не зможе, так як це житло є неподільним та його успадкована частка не може бути виділена йому в натурі, що в свою чергу може породжувати різні спори, що є невиправдим по відношенню до сторін. Крім цього, Позивач здійснює догляд за сестрою, [PERSON], яка хворіє на психічне захворювання, а також є її опікуном згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2008 року. Реєстрація права власності на 1/15 ідеальну частку за відповідачем у квартирі [ADDRESS] інтереси позивача та третіх осіб на стороні позивача, які несуть витрати, здійснюють та надалі хочуть здійснювати заходи щодо утримання квартири в цілому. Висновком № 018/14 від 11 квітня 2014 року будівельно-технічної експертизи, проведеною за ухвалою суду, встановлено, що ринкова вартість 1/15 частини квартири [ADDRESS] становить 3831 у.о. ( $ США). З оглянутого в судовому засіданні оригіналу платіжного доручення №162 від 16.05.2014 р. встановлено, що Позивачем внесено на депозит суду грошові кошти в розмірі сумі 48 200 грн., як компенсацію вартості частки відповідачки в спірній квартирі (копія на а.с.110). В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира є неподільною, частка, належна відповідачці є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування є неможливим, оскільки відповідачка проживає за межами України, а припинення її права власності на таку частку є не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки нею буде отримано належну компенсації вартості її частки. Відповідно до вимог ст. ст. 4,10,11,60,61,213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення

Outcome: approved