Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до [PERSON] , треті особи : [PERSON] , Управління реєстрації місця проживання Департаменту Харківської міської ради, в яких просить визнати відповідача такою , що втратила право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстрації , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування свого позову позивач зазначила , що відповідно до свідоцтва про право власності , реєстраційний номер № [NUMBER] від 30.04.1999 , договору про уточнення ідеальних часток квартири № 1888 від 06.09.2007 року , договору дарування № 2113 від 28.09.2007 року , їй на праві приватної власності належить 2/3 квартири [ADDRESS] . 1/3 частка вказаної квартири належить [PERSON] . У цій квартири зареєстровані позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] , остання не проживає в квартирі останні сім років. Відповідач не приймає участі в утриманні та ремонті житла, не сплачує комунальні послуги. Позивач зазначила , що відповідач виїхала за межі м. Харкова. У зв`язку з викладеним позивач була змушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 24.06.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні пояснила , що 2/3 частини квартири належить їй , 1/3 належить її дочці [PERSON] , відповідач [PERSON] її племінниця. З спірної квартири відповідач виїхала в січні 2012 року до м. Київ. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що квартира це власність її та позивача. В квартирі відповідача [PERSON] зареєструвала їх спільна бабуся у 2005 році. В 2012 році відповідач поїхала до м. Київ , а потім збиралась переїхати до іншої країни. Після цього зв`язок з нею перервався. [PERSON] зазначила , що вони разом з позивачем сплачують комунальні послуги за квартиру. Речей відповідача у квартирі немає. Представником третьої особи Управління реєстрації місця проживання Департаменту Харківської міської ради до суду подані письмові пояснення , в яких представник зазначив про розгляд справи за його відсутністю та просив ухвалити рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлялась у встановлений законом спосіб , причини своєї неявки суду не повідомила , відзиву не подавала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши позивача , третю особу , свідків , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як визначено ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 \~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77,\~78\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 квітня 1999 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Відповідно до договору про уточнення ідеальних часток квартири від 06.09.2007 року , квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках по 1/3 частині кожному (а.с.12). Згідно договору дарування від 28.09.2007 року [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] , подарувала належну дарувальнику 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.10.2021 року , [PERSON] зареєструвала право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.15). З актів не проживання від 03.06.2021 року , 18.11.2020 року , 20.03.2021 року , 11.06.2021 року , вбачається , що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.29-32). Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.05.2021 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] (а.с.12). Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2021 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки кожній (а.с.35). За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦПК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~і\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~(далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Частиною другою\~статті 3 СК України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 405 ЦК України\~передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом положень\~ст.41 Конституції України, ст.ст.179,\~181,\~316,\~317,\~319,\~321,\~328 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (нерухоме майно, різновидами якого житловий будинок), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача та третьої особи, пояснила, що дружні стосунки з позивачем підтримує з 1995 року. З відповідачем [PERSON] також знайома. Мати відповідача вживала алкогольні напої , тому відповідач [PERSON] жила у своєї тітки [PERSON] . Відповідач поїхала у 2012 році до м. Київ , а потім нібито за кордон. Речей [PERSON] у квартирі немає. За комунальні послуги сплачує позивач [PERSON] . Позивач не перешкоджає [PERSON] у користуванні квартирою , навіть сама хотіла з нею зустрітись , але [PERSON] не хоче. Свідок [PERSON] пояснила , що вона сусідка позивача , проживає поруч на протязі п`яти років. В квартирі проживають позивач , третя особа та її чоловік. Відповідача свідок не бачила жодного разу. В ході розгляду справи судом встановлено , що [PERSON] протягом останніх семи років не проживає у спірній квартирі , речей відповідача в ній немає. Крім того , надані суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг свідчать про те , що відповідач не сплачує комунальні послуги. Позивач [PERSON] , є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , а тому [PERSON] не має жодних законних підстав на володіння або розпорядження цим житлом. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved