Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів\~ мотивуючи, тим що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2013 року. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], 23.01.2014р.н., яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісячно з моменту звернення та до повноліття дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року справу про стягнення аліментів відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 17.07.2018 року, до суду надійшло поштове повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив від відповідача\~ на позовну заяву до даного часу суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ №080425 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №175326 мають малолітню доньку [PERSON], 23.01.2014р.н. Відповідно до договору найму квартири від 10.01.2018р. укладений між [PERSON] та [PERSON], в тому що [PERSON] разом з донькою [PERSON] наймає житло за адресою [ADDRESS] Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зв'язку з тим, що [PERSON] перебуває в працездатному віці, не надав жодних доказів на підтвердження того, що він сплачує аліменти на утримання інших осіб або відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб, тому не в змозі сплачувати вказану суму аліментів щомісячно, являючись батьком малолітньої [PERSON] зобов'язаний утримувати її до повноліття, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., який на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

Outcome: approved