Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до Роздільнянського районного суду з позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей по 400 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повноліття. На даний час сума аліментів визначена в 2011 році є недостатньою для матеріального утримання дітей. Відповідач має постійний дохід, здоровий, працездатний, просить суд змінити розмір аліментів стягнутих з відповідача з 400грн. на 1/3 частину від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а з [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. 23.01.2019 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 15.04.20119 року на адресу суду відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що позивач вводить суд в оману щодо його доходу, оскільки з 2014 року по теперішній час він не працює, у нього тяжке матеріальне становище, наявність на утриманні малолітньої дитини - сина від другого фактичного шлюбу та непрацездатної матері є істотними і свідчать про неможливість та неспроможність надавати додатково матеріальну допомогу його дітям від першого шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові. Пояснила, що їх син з відповідачем, [PERSON] в 2018 році в школі впав та вдарився, з того часу він дуже хворіє, перебуває на обліку у лікаря невропатолога, їй самій зараз 33 роки, сама вона також дуже хворіє, має важкі головні болі та потребує операційне втручання, відповідно до одного виконавчого листа, який знаходиться Первомайському районі Миколаївської області відповідач має заборгованість, другий лист про стягнення аліментів на дитину був втрачений, але її матеріальним станом щодо утримання дітей не цікавиться зовсім, тому оскільки змінився розмір аліментів, визначений законом, який підлягає стягненню з відповідача, а добровільно відповідач не бажає виплачувати аліменти у підвищеному розмірі, тому просила задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги щодо зміни розміру стягуваних аліментів, оскільки відсутні підстави, зазначив, що ніде не працює, має мінливий мінімальний заробіток, часто знаходиться на лікуванні, оскільки має кистозно - поліпозний полісінусіт. На даний час він утримує свою цивільну дружину, малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження , відносно якого встановив батьківство, допомагає своїй матері, яка являється людиною похилого віку, пенсіонерка, яка також часто хворіє, окрім того йому приходиться також допомагати і тещі, яка також є пенсіонеркою. Також відповідач вказав на те, що регулярно сплачував аліменти на утримання дітей, та не мав заборгованості не дивлячись на те, що у нього не було постійного заробітку з 2014 року. На даний час намагається сплачувати трохи більше грошей, так як має заборгованість та погоджується з тим, що 800грн. на дітей це дуже мало, але його матеріальний стан на теперішній час не дозволяє йому виплачувати аліменти в більшому розмірі. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, пояснення сторін, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2013 рік. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.6), які перебувають на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.5). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2011 року (справа №2-350/11) було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 400 грн., щомісячно, починаючи з 19.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття , а саме до [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.3;4). Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» тощо). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувана, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. В судовому засіданні були оглянуті надані позивачем: виконавчий лист Первомайського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Миколаївської області виконавчий лист щодо стягнення аліментів з [PERSON] , виданий на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2011 року, щодо стягнення аліментів на утримання дітей по 400 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повноліття та постанова про наявність заборгованості по аліментам; амбулаторна картка [PERSON] , в якій зазначено, що дитина хворіє з 2008 року та зараз перебуває у лікаря невропатолога на обліку. Позивачка просить переглянути розмір аліментів у зв`язку з тим, що сума аліментів, визначена рішенням суду в 2011 році на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей. Крім того, матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. В судовому засіданні відповідач визнав та не заперечував факт наявності у нього заборгованості по аліментам, погодившись з тим, що 800грн., аліментів на утримання дітей не є прожитковим, тим паче, якщо дитина хворіє. [PERSON] на підтвердження свого матеріального стану та погіршення свого стану здоров`я надав копії виписного епікрізу КЗ «Одеський обласний клінічний медичний центр» № 938, в якому зазначено діагноз: кистозно - поліпозний полісінусіт, копію свідоцтва про народження дитини, копію пенсійного посвідчення його матері. Даних про те, що у зв`язку з наявним захворюванням він не може працювати, відповідач суду не надав. Посилання відповідача на погіршення стану його здоров`я у зв`язку з чим він несе постійні витрати, як на підставу для відмови в зміні розміру аліментів, належними та допустимими доказами не доведені. В той же час, відповідач, є працездатний, отже спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дітей, а не для матері. Оскільки в ході судового розгляд встановлено факт зміни матеріального становища позивача, як отримувача аліментів, які сплачує відповідач на утримання їх доньки та сина, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Ч.2 ст. 182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 800 грн., що вочевидь не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому законодавством на теперішній час і значно менше від прожиткового мінімуму. Таким чином, враховуючи мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», рівень життя станом на 2019 рік суттєво різниться з рівнем життя 2011 року, тому є підстави для збільшення визначених рішенням Роздільнянського районного суду від 10.06.2011 року аліментів, суд вважає можливим змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO], а потім в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, до повноліття дочкою [PERSON], тобто до [INFO]. Приймаючи рішення по суті усіх позовних вимог, суд розцінює критично заперечення відповідача про відсутність постійної роботи та стан його здоров`я, оскільки сам відповідач підтвердив, що він не є інвалідом за станом здоров`я, а відтак є працездатним чоловіком, та має нести обов`язок по утриманню дітей на рівні з матір`ю дітей. Суд вважає можливим змінити розмір аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, на частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved