Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, шляхом стягування на її користь з відповідача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі по 1/6 частині на кожну дитину, а всього 1/3 частину з усіх видів заробітку відповідача і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі із відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 25.11.2013 року. Крім цього, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.07.2013 року між нею та відповідачем затверджено мирову угоду, відповідно до якої відповідач зобовязався щомісячно добровільно сплачувати на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 грн. Проте вказала, що на даний час матеріальний стан відповідача змінився, відповідач офіційно працює на постійній основі, отримує стабільний дохід в значно вищому розмірі, з якого здатний сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі. А тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з аналогічних підстав, доповнила, що матеріальні потреби дітей на сьогоднішній день є значно вищими від розміру її доходів, а також сплачуваних відповідачем аліментів. Старший син займається на різних гуртках, відвідує музичну шкоду. Молодша дитина потребує медичного догляду та лікування, спеціальних препаратів та взуття. Вона отримує середньомісячний дохід приблизно 6 000 грн. і цих коштів їй не вистачає щоб забезпечити належні умови розвитку дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно погоджується, що на даний час 1 500 грн. аліментів на утримання двох дітей є недостатньою сумою для забезпечення належних умов розвитку дітей. В той же час зазначив, що незважаючи на чинення перешкод зі сторони позивача у його побаченнях з дітьми, він регулярно надає дітям додаткову матеріальну допомогу у формі подарунків та придбання одягу. А тому з врахуванням цих обставин, а також його особистих потреб на оплату оренди житла, комунальних послуг, витрат на харчування, вважає достатнім розміром аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання дітей у розмірі 2 300 грн. А тому просить позов задоволити частково. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9) та свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.8), їхніми батьками являються відповідач [PERSON] та позивач [PERSON], яка на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25.11.2013 року (а.с.4) змінила прізвище на «Луцко». Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що питання стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей уже було предметом судового розгляду, і ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.07.2013 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, відповідно до умов якої відповідач зобовязався сплачувати на користь позивача щомісячно до 20 числа кожного місяця аліменти у розмірі 1 500 грн. і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином сторонами було домовлено, а судом визнано у відповідності до положень ст.184 СК України спосіб і порядок стягнення аліментів з відповідача на користь позивача для утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Однак, на даний позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, та виявила намір стягувати з відповідача на свою користь аліменти в порядку визначеному ст.183 СК України, а саме в частці від усіх видів заробітку відповідача. Дійсно, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст.182 СК України). Крім цього, положеннями ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вказав Верховний Суд України у своєму правовому висновку щодо застосування норм права, за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, висловленому у постанові від 05.02.2014 року у справі за № 143цс13, який у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За таких обставин, суд вважає, що незважаючи на той факт, що уже рішенням суду було визначено спосіб присудження аліментів позивачу з відповідача у виді сплати щомісячних платежів у твердій грошовій сумі, позивач вправі за наявності обґрунтованих на це підстав змінити порядок присудження аліментів та стягувати з відповідача аліменти в частці від усіх видів заробітку відповідача. При цьому, при визначенні частки від усіх видів заробітку відповідача суд повинен керуватися положеннями ст.182 СК України. Як встановлено судом, неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають разом з матірю [PERSON] та перебувають на її утриманні, відповідач сплачує щомісячно аліменти у розмірі 1 500 грн. на утримання двох дітей. В судовому засіданні позивач ствердила, що рівень її матеріального становища не дозволяє в повній мірі забезпечити потреби виховання та розвитку дітей, а матеріальна допомога відповідача, яку той надає, не забезпечує потреб дітей. В той же час, як вбачається із представленої відповідачем довідки про його доходи, на даний час він офіційно працює військовослужбовцем в УСБ України у Львівській області та отримував доходи: в березні 2016 року у розмірі 6506,91 грн., в квітні та травні 2016 року по 8122,10 грн. На підставі наведеного, оскільки відповідач на даний час офіційно працює та отримує стабільні доходи, суд вважає вимогу позивача про зміну порядку присудження аліментів та стягування з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей аліментів в частці від усіх видів його заробітків підставною. Одночасно, при визначенні розміру частки заробітку відповідача, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує потреби дітей на належне матеріальне забезпечення умов розвитку та утримання, розмір наданої допомоги самою матірю дітей, матеріальний стан відповідача, його стан здоровя та вік, за результатами чого приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей і до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, і що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дітей. А тому позов слід задоволити, судові витрати покласти на відповідача. При цьому, слід вказати, що у суду немає потреби визначати за кожною дитиною частку від заробітку відповідача, оскільки в силу положень ч.2 ст.183 СК України при стягненні аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: approved