Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суд з позовом про стягнення з ПрАТ «ЕК Херсонобленерго» безпідставно отриманих грошових коштів. В своїй позовній заяві посилалася на те, що нею через філію обласного управління АТ «Ощадбанк» на протязі періоду часту з грудня 2016 року по січень 2017 року були переведені кошти загальною сумою 104837,04 грн., на помилковий рахунок, а саме ПАТ ЕК «Херсонобленерго». Зазначила, що направляла відповідачу лист з вимогою повернути помилково перераховані кошти, але гроші до теперішнього часу не повернуто. Вважає, що оскільки відповідач не виконав обов'язки з повернення безпідставно набутих грошових коштів просить суд стягнути з відповідача на її користь 104837,04грн., як безпідставно набуті кошти, та суму сплаченого судового збору в розмірі 1048,37грн. Згідно з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.01.2018 року позовна заява [PERSON], прийнята судом до розгляду та відкрито в справі скорочене позовне провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Представник відповідача 24.01.2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилалася на те, що між сторонами по справі виникли правовідносини, на виконання яких позивачем і було сплачено відповідні грошові кошти. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до квитанцій за період часу з грудня 2016 року по січень 2017р., через філію обласного управління АТ «Ощадбанк» перераховано грошові кошти в сумі 25000,00 грн (07.12.2016р.); 21102,90грн (16.12.2016 р); 17398,00 грн (13.01.2017р); 21500,00 грн (05.01.2017р); 19836,14 грн (24.01.2017р) на розрахунковий рахунок ПАТ ЕК «Херсонобленерго» 2603930037242477 банк - Філія ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 352457 ЗКПО 38151729, де призначення платежу вказано «за активну електроенергію згідно договору №4822». Також судом встановлено, що відповідно до договору про постачання електроенергії за №4822 між Публічним акціонерним товариством та Органом самоорганізації населення - Будинковий комітет «Петренко,79» було укладено договір про постачання електроенергії За нормами ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві як на правову підставу своїх позовних вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з наданих матеріалів справи позивачем неодноразово здійснювалися платежі певних сум на один і той самий р/р де в графі призначення платежу вказано за активну електроенергібю по договору №4822. На підставі викладеного, враховуючи наявність між сторонами по справі договірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах. Тому позовні вимоги [PERSON], про стягнення грошової суми в розмірі 104837,04 грн., як безпідставно набутих грошових коштів, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Твердження позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що має місце помилковий переказ не заслуговує на увагу, жодних доказів на підтвердження зазначених вимог позивачем не надано. Відповідно до положень норм Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових кошів в Україні» помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (п.1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, будь-яка вина банку в здійсненні переказу грошових коштів на вказану суму на рахунок відповідача відсутня, має місце виключно волевиявлення позивача на здійснення відповідного переказу грошових коштів. У звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed