Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 3127,47 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі, який на даний час розірвано, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти. З 2015 року дитина має хронічне захворювання, потребує амбулаторного і періодичного стаціонарного лікування, у звязку з цим позивачем здійснено витрати на придбання ліків для нього та забезпечення його необхідним харчуванням. Крім того, на організацію побуту дитини, яка поступила на навчання до вищого навчального закладу в іншій місцевості позивачем також було понесені витрати. Сукупний розмір понесених додаткових витрат на дитину складає 6254,94 грн., а тому заявлено вимогу про стягнення з відповідача половини цієї суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дитина сторін з 2015 року захворіла. На лікування сина нею придбавалась лікарські засоби, всього документально підтверджені витрати на придбання ліків склали 1727,16 грн. Крім того, у звязку з хворобою син потребує спеціального харчування, у звязку з чим вона змушена була оплачувати його харчування у школі, понісши на це витрати в сумі 255,00 грн. Син сторін [PERSON] займається баскетболом, після вступу до вищого навчального закладу позивач придбавала йому форму та спеціальне спорядження, крім того, понесла витрати на придбання йому у гуртожиток мікрохвильової печі та холодильника. Відповідач усі її прохання надати кошти на вищезазначені витрати ігнорує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав в повному обсязі та пояснив, що сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]. Крім того, несе нарівні з позивачем усі витрати на його утримання: оплачував перший семестр проживання сина, завозив йому речі, надавав кошти. Відповідач вважає голослівними та безпідставними пояснення позивачки про те, що він не приймає участі у додаткових витратах на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2016 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 069351, виданим Кузнецовським відділом РАГС 14.05.99 р. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З рішення ЛКК № 212 від 17.03.17 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], хворіє на розповсюджений псоріаз стаціонарної стадії, потребує амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування. Суду позивачем надано квитанції про витрати на придбання ліків за період з 04.10.15 р. по 28.02.17 р. на суми: 737,02 грн., 781,05 грн., 505,43 грн., 395,85 грн., 269,01 грн., 680,04 грн. З наданих суду копій медичних документів про стан здоровя та лікування [PERSON] вбачається, що вперше такий діагноз йому поставлено 12.09.16 р. За таких обставин суд вважає, що додатковими витратами на лікування [PERSON] є витрати на придбання ліків, понесені за період з 12.09.16 р. по 28.02.17 р., зокрема, на суми 781,05 грн., 505,43 грн., 395,85 грн., 269,01грн., 680,04 грн., а всього на суму 2631,38 грн. Крім того, суду подано лікарську довідку, з якої вбачається призначення дитині 05.10.15 р. ряду медичних препаратів, та квитанції про придбання млікарських засобів 04.10.15 р., 05.10.15р., 08.10.15 р., 18.11.15 р., 26.02.16 р. на загальну суму 737,02 грн. Разом з тим, з переліку призначених у довідці препаратів та лікарських засобів, відповідними квитанціями документально підтверджено лише придбання 05.10.15 р. препарату «Еуфілін» на суму 50,38 грн., а також препарату «Лопракс» вартістю 272,55 грн. Інші зазначені у квитанціях лікарські засоби відсутні у медичній довідці як призначені [PERSON] у звязку з хворобою. За таких обставин суд вважає доведеним понесення на лікування [PERSON] за період з 05.10.15 р. по 11.09.16 р. витрат в сумі 50,38 грн. та 272,55 грн., а всього в сумі 322,93 грн. Таким чином, загальний розмір документально підтверджених додаткових витрат, понесених позивачем у звязку з хворобою дитини, складає: 2631,38 грн. + 322,93 грн. = 2954,31грн. З огляду на те, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1477,16 грн. як половини вищезазначених витрат. Суду також подано квитанції про оплату харчування дитини у загальноосвітньому навчальному закладі. Вимогу про стягнення половини цих витрат з відповідача позивач обґрунтовує тим, що необхідність вказаного харчування також повязана з хворобою дитини. Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження необхідності забезпечення дитині сторін особливого режиму харчування у звязку з хворобою, суду не надано. Суд вважає, що витрати на харчування дитини у навчальному закладі не можуть вважатись додатковими витратами, повязаними з станом здоровя дитини чи розвитком її здібностей, а є поточними витратами на утримання дитини, участь у яких батька вирішена шляхом стягнення з нього аліментів. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення половини цих витрат слід відмовити. Суду позивачем також подано квитанції, з яких вбачається перерахування грошових коштів за період з 21.12.16 р. по 25.03.17 р. у загальній сумі 2290,63 грн. Позивач пояснила, що дані кошти вона перераховувала сину для організації побуту у гуртожитку вищого навчального закладу, а також на придбання необхідних для зайняття у секції баскетболу речей. Разом з тим, перерахування цих коштів саме [PERSON], саме [PERSON], цільове спрямування цих коштів нічим не підтверджено. Крім того, суд враховує, що організація побуту дитини у гуртожитку навчального закладу, де навчається дитина з метою отримання вищої освіти, не є додатковими витратами, зумовленими розвитком здібностей дитини, а є поточними витратами на утримання дитини, участь у яких батька вирішена шляхом стягнення з нього аліментів. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення половини цих витрат слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial