Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить постановити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з\~\~відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1997 року, який було розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року. Від шлюбу подружжя мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Як зазначила позивач, питання про матеріальну допомогу вони вирішували на договірній основі. Але позивач вважає, що розмір аліментів, який виплачує відповідач не відповідає дійсному матеріальному стану відповідача, який практично ігнорує необхідність утримувати дитину в розмірі, встановленим законом, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлен належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність у задоволенні позову, виходячи з наступного. Так, судом, встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі та від цього шлюбу мають неповнолітню дитину \~[PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І-ВЛ №108426. ( а.с.8) Син [PERSON], [INFO] проживає разом із матірю та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved