Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вироком Луцького міськрайонного суду від 22.01.2015 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вироком суду вирішено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вироком суду встановлено, що обвинувачений [PERSON] 08.07.2014 року близько 15:30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21063, д.н.з. 52984, на автодорозі сполученням Луцьк-Радомишель-Демидівка-Дубно неподалік с. Лаврів, порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: перебуваючи в стані алкогольного спяніння та здійснюючи обгін, проявив безпечність і неуважність, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу контролювати рух, що перебуває у прямому причинному звязку і стало наслідком зіткнення з вантажним автомобілем марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER], під керуванням потерпілого [PERSON], в результаті чого даний транспортний засіб зїхав на узбіччя, де зіткнувся з придорожнім деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Мерседес Бенц» [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що несли загрозливі для життя явища шок тяжкого ступеня, від якого потерпілий помер у Луцькій міській клінічній лікарні 16.07.2014 року. У прямому причинному звязку з ДТП і наслідками, що настали, стало порушення обвинуваченим [PERSON] п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України Відповідач [PERSON], який є власником легкового автомобіля марки ВАЗ 21063, д.н.з. 52984, згідно з страховим полісом АІ/2124054, виданим ПрАТ «СК «УНІКА», застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Кримінальне правопорушення вчинено ним у період дії страхового полісу. Позивач вказує, що згідно з договором поставки № 58 від 17.06.2015 року, актом виконаних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордера № 865 від 17.06.2015 року за виготовлення та встановлення надгробного памятника вона сплатила приватному підприємцеві [PERSON] 35\~750,00 грн. На підставі вироку Луцького міськрайонного суду від 22.01.2015 року та страхового полісу АІ/2124054 від 24.05.2014 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодувала [PERSON] витрати на виготовлення та встановлення надгробного памятника в розмірі 14\~471,29 грн. Сума невідшкодованих відповідачем витрат становить 21\~278,00 грн. (35\~750,00-14\~471,29=21\~278,71). Крім того, вказує, що відшкодуванню підлягають понесені нею витрати за транспортування транспортного засобу з місця ДТП на стоянку в м. Луцьку згідно з рахунком № 772 від 30.04.2015 року в сумі 720,00 грн. На підставі наведеного просить суд, стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 21\~998,00 грн., а також судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши документи справи суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдано неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 розяснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду від 22.01.2015 року (а.с. 4-9) [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вироком суду вирішено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вироком суду встановлено, що обвинувачений [PERSON] 08.07.2014 року близько 15:30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21063, д.н.з. 52984, на автодорозі сполученням Луцьк-Радомишель-Демидівка-Дубно неподалік с. Лаврів, порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: перебуваючи в стані алкогольного спяніння та здійснюючи обгін, проявив безпечність і неуважність, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу контролювати рух, що перебуває у прямому причинному звязку і стало наслідком зіткнення з вантажним автомобілем марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER], під керуванням потерпілого [PERSON], в результаті чого даний транспортний засіб зїхав на узбіччя, де зіткнувся з придорожнім деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Мерседес Бенц» [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що несли загрозливі для життя явища шок тяжкого ступеня, від якого потерпілий помер у Луцькій міській клінічній лікарні 16.07.2014 року. У прямому причинному звязку з ДТП і наслідками, що настали, стало порушення обвинуваченим [PERSON] п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України Згідно\~ст. 1201 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] понесла витрати необхідні для поховання та спорудження надгробного памятника, зокрема, нею було придбано памятник, проведені роботи щодо художніх робіт та монтажу цього памятника на загальну суму 35750,00 грн. (а.с. 10-18). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування шкоди у звязку із смертю потерпілого. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати та предявлення свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Станом на 08.07.2014 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1218,00 грн. Відповідно розмір страхового відшкодування у звязку із смертю потерпілого склав 14616,00 грн., тобто максимально можливий розмір згідно положень ст. 27.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно розяснень Верховного Суду України наданих у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, витрати на виготовлення памятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до відповідей на запит Луцького спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування Виконавчого комітету Луцької міської ради від 12.10.2016 року № 336/01-12 та № 337/01-12 судом встановлено, що середня вартість памятника з мозаїчної крихти у 2016 році становила від 1550,00 грн. до 3100,00 грн., вартість зі встановлення від 1600,00 грн. до 3090,00 грн. (а.с. 43-44).\~\~ Оскільки, позивачу [PERSON] ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування у звязку із смертю потерпілого в розмірі 14 616,00 грн., то збитки по виготовленню та встановленню надгробного памятника, передбачені законодавством, повністю відшкодовані. Щодо стягнення 720,00 грн., сплачених [PERSON] за транспортування транспортного засобу з місця ДТП на стоянку, то суд враховує, що дані витрати зобовязана була повернути страхова компанія, однак з такою заявою до останньої позивач не зверталася, а тому і підстав для їх стягнення з відповідача немає. На підставі викладеного, суд, з врахуванням розяснень Верховного Суду України наданих у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставності. Судові витрати та витрати за надання юридичної допомоги залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed