Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с.Синявка в особі Козарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У позові позивач вказала, що 18 грудня 2014 року помер її батько [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №248322, виданим 19 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Козарівської сільської ради. Останнє місце проживання померлого: с. Синявка, Канівського району, Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку №53 з надвірними спорудами, вартістю 52218грн. та земельної ділянки площею 0,6173 га. розташованих по вул. Жовтнева, в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області, що стверджується довідкою №167 від 21 травня 2015 року виданою Канівським відділком БТІ та довідкою Козарівської сільської ради від 13 травня 2015 року за вих. №126, які додаються до позовної заяви. Вона являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги, родинні стосунки з спадкоємцем підтверджуються свідоцтвом про народження, де в графі батько зазначено «Зубченко Анатолій Назарович» та свідоцтво про укладення шлюбу, щодо зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON], своєчасно на протязі 6 міс. після смерті батька прийняла спадщину та вже отримала 08.09.2015 року Свідоцтво за №1- 3555 про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,6173 га.. А при оформленні решти спадкового майна, в звязку з втратою спадкодавцем Свідоцтва №4834 про право особистої власності на житловий будинок з надвірними спорудами розташованими по вул. Жовтнева, в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області, їй в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено, відповідно до п.п.4.15, 4.18, п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 із змінами від 26.12.2012 та розяснено право звернення до суду про визнання права власності на дане спадкове майно в судовому порядку. Козарівська сільська ради не повинна заперечувати проти вимог, адже вона своєчасно прийняла спадщину та ця спадщина не є відумерлою. Просить суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок №53 з надвірними спорудами, що знаходяться по вул. Жовтневій, в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області та належали померлому 18 грудня 2014 року [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади с.Синявка в особі Козарівської сільської ради не зявився надали телефонограму про розгляд справи за їх відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - свідоцтва про смерть серії 1-СР №248322, виданим 19 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Козарівської сільської ради, Канівського району, Черкаської області (а.с.6 на звороті), що [PERSON] помер 18.12.2014 року в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області; - з свідоцтва про народження серії VII-УР №0681381 від 25.10.1966 року, вбачаєтся що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Кошіль», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І- СР № 439629 від 01.11.1986 р. (а.с. 6) - з довідки виданої виконкомом Козарівської сільської ради, про те що житловий будинок, який належав померлому [PERSON] знаходиться в с. Синявка, Канівського району по вул. Жовтнева, 53. (а.с.16) - з довідки КП «Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації» від 21.05.2015 року №167 вбачаєтся що станом на 01.01.2013 року житловий будинок в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області зареєстровано у Канівському відділку Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації за [PERSON] документ, що підтверджує право власності свідоцтво №4834 про право особистої власності від 21.01.1991 року видане ЧОБТІ (а.с.10) , що було втрачено. (а.с.14) Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори № 1999/02-14 від 04.09.2015 року про те, що після смерті гр. [PERSON], який помер 18 грудня 2014 року, спадщину прийняла гр. [PERSON], що мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 30-36). Крім цього, судом встановлено, що постановою від 08.08.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 53 який розташований по вул. Жовтнева, в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області і належав померлому гр. [PERSON] в звязку з тим, що не надано нотаріусу правовстановлюючих документів (а.с. 17) Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON]. З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок №53 з надвірними спорудами, що знаходяться по вул. Жовтневій, в с. Синявка, Канівського району, Черкаської області. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved