overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні позивач підтримала уточнені вимоги і суду показала, що 13.06.2014 року та 16.08.2014 року між нею та відповідачем були укладені договори про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами яких вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмір 30 000 грн. та 20 000 грн. Строк дії договорів 13 місяців. Після закінчення строку дії договору відповідач в добровільному порядку суми депозитів в добровільному порядку не повернув. Просить стягнути з відповідача на її користь депозити на загальну суму 50 000 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 13.05.2013 року між сторонами по справі був укладений договір № 0351/2013 про внесення термінового внеску (вкладу) на депозитний рахунок, за умовами якого позивач внесла грошові кошти на депозитний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 30 000 грн. на строк 13 місяців з виплатою 22% річних щомісяця. а.с. - 3. 16.07.2013 року між сторонами по справі був укладений договір № 0424/2013 про внесення термінового внеску (вкладу) на депозитний рахунок, за умовами якого позивач внесла грошові кошти на депозитний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 20 000 грн. на строк 13 місяців з виплатою 25% річних щомісяця. а.с. - 4. До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором внесення вкладу, не повернув вклад за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладів загальним розміром 50 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні позивач уточнив заявлені вимоги і суду показав, що 17.07.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір № 0426/2013 про внесення термінового внеску (вкладу) на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 23204,09 грн. Строк дії договору - до 17.08.2014 року. З моменту укладення договору він, окрім депозиту, вносив на рахунок відповідача ще й нараховані відсотки. Після закінчення строку дії договору відповідач в добровільному порядку ані суму депозиту, ані суму внесених відсотків позивачу в добровільному порядку не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь суму депозиту - 23204,09 грн., суму внесених відсотків - 5074,43 грн., понесені судові витрати по оплаті судового збору - 283 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом встановлено, що 17.07.2013 року між сторонами по справі був укладений договір № 0426/2013 про внесення термінового внеску (вкладу) на депозитний рахунок, за умовами якого позивач вніс грошові кошти на депозитний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 23204,09 грн. на строк 13 місяців з виплатою 20,5% річних щомісяця. а.с.-6. В подальшому позивач вносив на рахунок відповідача отримані ним відсотки на загальну суму - 5074,43 грн. а.с.-7,8. До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та сплачених відсотків. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором внесення вкладу, не повернув вклад за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладу - 23204,09 грн., сплачених відсотків - 5074,43 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути, також, понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 283 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і суду показала, що 11.02.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0121/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 10460 грн. на строк 13 місяців під 27% річних. В добровільному порядку відповідач до теперішнього часу суму депозиту та відсотків в повному обсязі не повернув. Просить стягнути з відповідача на її користь суму вкладу 10\~460 грн. та нарахованих на них відсотків за період з 01.02.2014 року по 12.03.2014 року включно в сумі 296,16 грн. та понесені судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Вислухав пояснення позивача, дослідив надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Судом встановлено, що 11.02.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0121/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 10460,00 грн. на строк 13 місяців під 27% річних. (а.с.3-7). До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та нарахованих відсотків. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором внесення вкладу, не повернув вклад та відсотки за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладу в розмірі 10\~460,00 грн. та нараховані на них відсотки за період з 01.02.2014 року по 12.03.2014 року включно в сумі 296,16 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги і суду показала, що 07.10.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0517/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 30\~000 грн. на строк 13 місяців під 22% річних. В добровільному порядку відповідач до теперішнього часу суму депозиту не повернув. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 30000 грн. та понесені судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Вислухав пояснення представника позивача, дослідив надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Судом встановлено, що 07.10.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0517/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 30\~000,00 грн. на строк 13 місяців під 22% річних. (а.с.5-6). До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та нарахованих відсотків. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором внесення вкладу, не повернув вклад за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладу в розмірі 30 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, який обгрунтувала тим, що 01.03.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0189/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого вона внесла на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 7500 грн. на строк 24 місяці під 28% річних. В добровільному порядку відповідач до теперішнього часу суму депозиту та відсотків в повному обсязі не повернув. Просить стягнути з відповідача на її користь суму вкладу з нарахованими відсотками на загальну суму 12943,44 грн., та понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідив надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Судом встановлено, що 01.03.2013 року між сторонами по справі був укладений депозитний договір № 0189/2013 про внесення термінового внеску на депозитний рахунок, за умовами якого він вніс на депозит відповідача грошові кошти в розмірі 7500 грн. на строк 13 місяців під 28% річних. (а.с.3). Станом на 01.03.2015 року позивачем нараховані відсотки за 15 місяців за договором депозиту на загальну суму 5443,44 грн. До теперішнього часу відповідач в добровільному порядку не повернув позивачу суму депозиту та нарахованих відсотків. Суд вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки останній не виконав свої зобов`язання за договором внесення вкладу, не повернув вклад та відсотки за вимогою вкладника, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму вкладів та нараховані ни нах відсотки на загальну суму 12943,44 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 17643,0 гривень. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у зв`язку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк п`ять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 166100,0 гривень та судових витрат у розмірі 1661,0 гривень. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у зв`язку із складністю справи, суд вважає, що слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк п`ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно виконавчого листа №2-175, виданого Маньківським районним судом Черкаської області 30.03.2006 року на виконання рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30.03.2006 року у справі №2-175, відповідач зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів прибутку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з 20.03.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час їх спільний з відповідачем син [PERSON] вже досяг повноліття, і з того часу нарахування та стягнення аліментів припинено. Постанову про закінчення виконавчого провадження позивач отримала у відділі виконавчої служби 17.06.2020 року. Як вбачається з постанови державного виконавця 04.10.2016 року, державним виконавцем

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасно виплачену зарплату. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила і суду пояснила, що працювала у відповідача на посадах заступника директори з економіки, начальника фінансового відділу в період з 20.08.2012р. по 20.10.2014р. В подальшому вона була звільнена за власним бажанням. В день звільнення відповідач не провів з нею остаточного розрахунку, у зв`язку з чим залишилася не виплаченою заборгованість по розрахунковим коштам на загальну суму 7510,44 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь, а також - компенсацію за несвоєчасно виплачену зарплату за червень 2014 року - 137,97 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомої причини, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Вислухав доводи позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.08.2012р. по 20.10.2014р. позивач [PERSON] працювала у відповідача на посадах заступника директори з економіки, начальника фінансового відділу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-5). При звільненні позивача, відповідач не провів з нею остаточного розрахунку, та залишилися невиплаченими належні їй грошові кошти, а саме: заборгованість по розрахунковим коштам - 7510,44 грн., компенсація за несвоєчасно виплачену зарплату 137,97 грн. (а.с.6,7). Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені, не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, оскільки в день звільнення позивача [PERSON] не були виплачені всі суми, що їй належать від підприємства, а саме: заборгованість по розрахунковим коштам - 7510,44 грн., компенсація за несвоєчасно виплачену зарплату за червень 2014 року - 137,97 грн., вони підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі не виплаченої при звільненні з роботи. Позивач подове засідання не з»явився про час слухання справи повідомлений належним чином, направив суду заяву в якій на позові наполягає та просить слухати справу в його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, своїх заперечень щодо позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні з 03.03.1995 року по 05.09.2013 року позивач працював на посаді бригадира відділу забезпечення Комплексу наземного обслуговування у ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». Наказом № 1789-ос від 05.09.2013 року його звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію. Станом на день звільнення з роботи заборгованість перед позивачем по заробітній платі склала 45437,17 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с.8), так як при звільненні з роботи з ним не проведено повного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем не надано доказу того, що невиплата належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України була не з вини власника або уповноваженого ним органу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі не виплаченої при звільненні з роботи. Позивач подове засідання не з»явився про час слухання справи повідомлений належним чином, направив суду заяву в якій на позові наполягає та просить слухати справу в його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, своїх заперечень щодо позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні з 10.07.2012 року по 21.01.2013 року позивач працювала на посаді провідного інженера Департаменту з управлінням маршрутною мережою та доходами Комерційного комплексу у ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». Наказом № 171-ос від 21.01.2013 року її звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Станом на день звільнення з роботи заборгованість перед позивачем по заробітній платі склала 13518,52 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с.7), так як при звільненні з роботи з нею не проведено повного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем не надано доказу того, що невиплата належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України була не з вини власника або уповноваженого ним органу. На підставі викладеного,

Outcome: approved