Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач\~ звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 02.10.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, актовий запис № 449. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 02.10.2004 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач не мають дітей. Під час спільного проживання відносини між ними не склались внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З травня 2015 року припинені шлюбні стосунки. Вони з відповідачем повністю розірвали між собою шлюбні відносини. Подальше спільне життя суперечить їх інтересам. Спір з приводу спільного майна подружжя відсутній. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом повідомлення на офіційній веб-сторінці «Судова влада України». Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 02 жовтня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП № 110597, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції, актовий запис № 449. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, відповідачем не надано заперечень проти позову, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved