Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила встановити факт належності на праві власності [PERSON], померлому [INFO] року, наступного майна: 63/100 частин квартири [ADDRESS] та 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS]. Визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Встановити факт належності на праві власності [PERSON], померлому [INFO] року, наступного майна: 63/100 частин квартири [ADDRESS], 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частини присадибної земельної ділянки по [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000 : 85 : 263 : 0030, площею 0,1000 га - в порядку спадкування за заповітом. Визнати за [PERSON] право власності на 63/100 частини квартири [ADDRESS], 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частину присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 8000000000 : 85 : 263 : 0030, площею 0,1000 га - в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Визнати за [PERSON] право власності на 63/100 частини квартири [ADDRESS], 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частину присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 8000000000 : 85 : 263 : 0030, площею 0,1000 га - в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя був зареєстрований і проживав у комунальній квартирі [ADDRESS]. Після його смерті Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 357/2011 на підставі заяви [PERSON], який був його племінником та чоловіком позивача, від 18.04.2011 року. Маса спадкового майна, яка залишилася після смерті [PERSON], складалася з: 63/100 частин квартири [ADDRESS], 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS], 1/8 частина присадибної земельної ділянки по [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:85:263:0030, площею 0,1000 га. Із зазначеного вище майна лише на земельну ділянку залишилися оригінали правовстановлюючих документів. На частину квартири та житлового будинку оригінали правовстановлюючих документів не збереглися. За життя [PERSON] склав заповіт на користь свого племінника [PERSON], згідно якого заповідав йому все своє майно. У шестимісячний строк [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Лише 18.04.2011 року він звернувся до нотаріуса за отриманням відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак не встиг звернутися до суду щодо встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки помер у 2013 році. Зазначила, що факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується наступним. За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 2004 року постійно проживав разом з рідним дядею [PERSON] за адресою : [ADDRESS], це було викликано тим, що у квартирі [ADDRESS] постійно проживали і були зареєстровані рідний брат [PERSON] з дружиною і двома дітьми, а також у цій квартирі проживали позивач та її син. Житлові умови були дуже тяжкими, на побутовому підґрунті часто виникали сварки, син був вже повнолітнім і готувався створювати свою сім'ю. Заради уникнення конфліктів між рідними і близькими людьми [PERSON] зі згоди [PERSON] вирішив переїхати і постійно проживати разом з дядею, тим більше, що дядя вже зробив на користь чоловіка позивача заповіт і всі знали, що згодом спірна кімната залишиться йому. Істотним фактом було й те, що [PERSON] був одиноким, дружини та дітей в нього ніколи не було. За характером своєї роботи [PERSON] часто і тривало від'їжджав у відрядження, і вони один одному ніколи не заважали. [PERSON] навіть пропонував зареєструвати [PERSON] у квартирі, але заради економії на комунальних витратах вирішили почекати з реєстрацією. Коли [INFO] року помер [PERSON], чоловік позивача [PERSON] та позивач повністю взяли на себе всі витрати по його похованню, поминкам та влаштуванню пам'ятника. Одночасно позивач і син переїхали до чоловіка в кімнату, де він проживав разом з [PERSON], зробили ремонт у кімнаті, місцях загального користуванні, сплачували комунальні витрати. При цьому позивач з чоловіком вирішили, що будуть намагатися для сина придбати окрему квартиру, а вони з ним залишаться проживати в спадковій квартирі [PERSON] Заради цієї мети чоловік позивача [PERSON], який станом на 22.08.2008 року працював у ТОВ «Ф1 Центр» на посаді інженера з ремонту згідно наказу № 28-к від 01.06.2010 року, був вимушений регулярно від'їжджати у відрядження за межі м. Києва і Київської області, що випливало з умов та характеру його роботи. [INFO] року [PERSON] у віці 56 років раптово помер від серцевого нападу. Враховуючи викладене, [PERSON] вважав, що прийняв спадщину як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від її прийняття. Саме тому він і не квапився з оформленням нотаріальних документів. Дізнавшись у 2011 році про необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем або визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] через відрядження та раптову смерть у віці 56 років не встиг вирішити це питання у судовому порядку. При цьому трирічний строк позовної давності для звернення [PERSON] до суду на день його смерті не сплинув (заява про прийняття спадщини подана 18.04.2011 року, а помер [PERSON] [INFO] року). Встановлення зазначеного вище факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] необхідне позивачу для реалізації нею свого права на спадкування майна після померлого чоловіка [PERSON] Це пов'язано з тим, що позивач має право на спадкування майна [PERSON] в даному випадку в порядку спадкової трансмісії. Після смерті [PERSON] Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 28/2014 на підставі заяви позивача. Всю масу спадкового майна, яка залишилася після смерті [PERSON], прийняла позивач, як його дружина і спадкоємець першої черги за законом. За життя померлий чоловік своїм майном не розпорядився і заповіту не складав. На частину спадкового майна, яке позивач набула з чоловіком за час шлюбу на підставі відповідних договорів, [PERSON] вже отримала відповідне свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом. А на решту спірного майна (63/100 частин квартири [ADDRESS] та 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частину присадибної земельної ділянки за цією ж адресою) нотаріус видати відповідні правовстановлюючі документи не змогла, оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини, і факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] немає. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява в якій він визнав змінені позовні вимоги частково, зазначив, що покійний [PERSON] з літа 2004 року постійно проживав однією сім'єю разом з його братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день його смерті, а саме [INFO] року. Визнає за [PERSON] право на спадкування на 63/100 частини квартири [ADDRESS]. Щодо визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідач заперечує, оскільки він з 2000 року разом зі своєю родиною постійно проживає в цьому домоволодінні та несе витрати по його ремонту і утриманню. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити частково. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала посилаючись на те, що заява надана [PERSON], яка посвідчена нотаріально, була оформлена під диктовку представника позивача, і [PERSON] цю заяву не читав і не розумів, що він підписує. Також зазначила, що право на спадкування [PERSON] після смерті свого чоловіка немає, оскільки останній пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] без поважних причин. З урахуванням викладеного просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, врахувавши заяву відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], вданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 7). Після його смерті Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №357/2011 на підставі заяви [PERSON] від 18.04.2011 року (а.с. 41-51). Маса спадкового майна, яка залишилася після смерті [PERSON], складалася з: 63/100 частин квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району 14.08.2011 року (а.с. 50); 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою 06.09.1956 року (а.с. 50); 1/8 частина присадибної земельної ділянки по [ADDRESS], кадастровий номер 8000000000:85:263:0030, площею 0,1000 га, яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого 23.08.2007 року (а.с. 49). Із зазначеного вище майна на земельну ділянку залишилися оригінали правовстановлюючих документів. На частину квартири та житлового будинку оригінали правовстановлюючих документів не збереглися, що підтверджується відповідями КМБТІ № 49347 та № 49341 від 02.11.2013 року (а.с. 10-11). Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт на користь свого племінника [PERSON], згідно якого заповідав йому все своє майно, що підтверджується матеріалами спадкової справи №357/2001 (а.с. 41-51). У шестимісячний строк [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пізніше, 18.04.2011 року [PERSON] звернувся до нотаріуса за отриманням відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак, за життя він не встиг звернутися до суду щодо встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки помер у 2013 році. Позивач просила встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Встановлення зазначеного вище факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] необхідне позивачу для реалізації свого права на спадкування майна після померлого чоловіка [PERSON], оскільки вража, що вона має право на спадкування майна [PERSON] в даному випадку в порядку спадкової трансмісії, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України та п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками виданими ЖБК «Дарницький-10» №65 від 25.11.2013 року та №64 від 25.11.2013 року (а.с. 18-19). Як пояснила в судовому засіданні позивач, з 2004 року [PERSON] постійно проживав разом з рідним дядею [PERSON] за адресою : [ADDRESS], це було викликано тим, що у квартирі [ADDRESS] постійно проживали і були зареєстровані рідний брат [PERSON] з дружиною і двома дітьми, а також у цій квартирі проживали позивач та її син (а.с. 18). Житлові умови були дуже тяжкими, на побутовому підґрунті часто виникали сварки, син позивача був вже повнолітнім і готувався створювати свою сім'ю. Заради уникнення конфліктів між рідними і близькими людьми [PERSON] зі згоди [PERSON] вирішив переїхати і постійно проживати разом з останнім, тим більше, що він вже зробив на користь [PERSON] заповіт і всі знали, що згодом спірна кімната залишиться йому. Істотним фактом було й те, що [PERSON] був одиноким, дружини та дітей в нього ніколи не було. За характером своєї роботи [PERSON] часто і тривало від'їжджав у відрядження. [INFO] року помер [PERSON], у зв'язку з чим чоловік позивача [PERSON] і сама позивач повністю взяли на себе всі витрати по його похованню, поминкам та влаштуванню пам'ятника. Одночасно позивач і син переїхали проживати до чоловіка в кімнату, де він проживав разом з [PERSON] [PERSON] станом на 22.08.2008 року працював у ТОВ «Ф1 Центр» на посаді інженера з ремонту згідно наказу № 28-к від 01.06.2010 року, та був вимушений регулярно від'їжджати у відрядження за межі м. Києва і Київської області, що випливало з умов та характеру його роботи, що підтверджується повідомленням ТОВ «Ф1 Центр» від 15.04.2014 року за №7 (а.с. 16). В період з 22.08.2008 року по 16.08.2013 року [PERSON] не був у відрядженнях лише 134 дні. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 8). Враховуючи викладене, [PERSON] вважав, що прийняв спадщину як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття. Саме тому він і не квапився з оформленням нотаріальних документів. Дізнавшись у 2011 році про необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем або визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] через відрядження та раптову смерть у віці 56 років не встиг вирішити це питання у судовому порядку. При цьому трирічний строк позовної давності для звернення [PERSON] до суду на день його смерті не сплинув (заява про прийняття спадщини подана 18.04.2011 року, а помер [PERSON] [INFO] року). Викладені обставини підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача [PERSON] у суду немає. Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], підтверджується також квитанціями про сплату житлово-комунальних та інших послуг (а.с. 85-92). В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява відповідача [PERSON] про визнання ним факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с. 80). Вказана заява є єдиним документом, який свідчить про безпосереднє ставлення конкретно відповідача до заявленого юридичного факту. Заперечення на позовну заяву, наданих представником відповідача, взагалі не охоплюють змінених позовних вимог і стосуються лише первісної редакції позову. Покази представника відповідача є показами представника. А тому, в даному випадку суд має всі підстави покласти в основу своїх висновків саме безпосередню думку відповідача про визнання ним факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не читав, що підписував у нотаріуса, є сумнівними. Так, належність підпису відповідачу ніким не оспорюється, з'явитися у судове засідання і висловити свою безпосередню думку суду [PERSON] бажання не виявив, у нотаріальному порядку заяви про спростування заяви від 07.08.2014 року не зробив. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України відповідач на свій розсуд обирає яким чином йому розпорядитися своїми процесуальними правами і яким чином доводити свої заперечення проти позову. Визнання відповідачем вказаного вище факту відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України звільняє позивача від його доведення. Слід зазначити, що дана заява не була відізвана відповідачем у нотаріуса. Однак, не дивлячись на це, позивач клопотав про допит свідків [PERSON] та [PERSON] Вказані свідки зазначили, що добре знали і [PERSON], і [PERSON], регулярно бували в квартирі [ADDRESS]. Вони категорично стверджували, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], а потім в цій квартирі [PERSON] став проживати разом з сином і дружиною. З урахуванням викладеного, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача і не приймає їх до уваги. Також, суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виходячи з того, що їх свідчення суперечать поясненням відповідача, викладеним у нотаріальній заяві від 07.08.2014 року, а також протирічать п.п. 187, 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ № 20/5 від 03.03.2014 року, з яких вбачається, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця; місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання; записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця. Ніяких інших доказів, які б свідчили про постійне проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], суду не надано. Також необхідно зазначити, що вказані свідки з позивачем не знайомі, у квартирі [ADDRESS] ніколи не були. Участь свідка в судовому засіданні і дача правдивих показань - обов'язок, який забезпечується цивільною процесуальною відповідальністю і кримінальною відповідальністю. На об'єктивність і повноту показань свідків про відомі їм обставини можуть впливати інші існуючі неправові зв'язки між свідками і сторонами - товариські, родинні, громадські, моральні та психологічні фактори, які при дослідженні і оцінці показань свідків судом підлягають урахуванню. При дослідженні і оцінці показань свідків підлягають врахуванню нормативно встановлені умови: можливість їх використання в цивільному процесі, відношення їх до даної справи і стосунки з сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, характер їх заінтересованості в справі. Для можливого використання показань свідків у справі встановлені дві умови: правильність сприйняття обставин, що мають значення для справи, і дача про них правильних показань. Сприйняття може відбуватися в безпосередній або в опосередкованій формі. Особисте сприймання свідком дій (бездіяльності) чи подій може відтворюватися по-різному під впливом об'єктивних умов - відстань, видимість, стан погоди і часу, суб'єктивних умов - гострота зору, притуплення слуху тощо. При опосередкованому сприйнятті свідок довідується про факти з повідомлень інших осіб, тому створюються умови для неправильного їх сприйняття. З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що вказані свідки свідчили на користь сторони у справі, яка заявляла клопотання про допит даних свідків в судовому засіданні, суд критично ставиться до показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в даній справі. Слід зазначити, що відповідач не є спадкоємцем [PERSON] і [PERSON], разом з ними на момент відкриття спадщини він не проживав, заяви про прийняття спадщини не подавав. На час розгляду справи в суді з зустрічним позовом або самостійним позовом про визнання за ним права на яку-небудь частину спадкового майна не заявляв. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], позивачу [PERSON] необхідне для реалізації свого права на спадкування майна після померлого чоловіка [PERSON] Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню. Також, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування майна [PERSON] в даному випадку в порядку спадкової трансмісії. Як встановлено вище, [INFO] року [PERSON] у віці 56 років помер. Після смерті [PERSON] Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 28/2014 на підставі заяви позивача [PERSON] (а.с. 52-78). Всю масу спадкового майна, яка залишилася після смерті [PERSON], прийняла позивач [PERSON], як його дружина і спадкоємець першої черги за законом. За життя померлий чоловік своїм майном не розпорядився і заповіту не складав. Встановлено, що на частину спадкового майна, яке позивач та [PERSON] набули за час шлюбу на підставі відповідних договорів, позивач отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом (а.с. 70, 77). На решту спірного майна (63/100 частин квартири [ADDRESS], 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частину присадибної земельної ділянки за цією ж адресою) нотаріус видати відповідні правовстановлюючі документи не змогла. Державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної зазначила, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Заяву про прийняття спадщини подала його дружина, [PERSON]. Видати їй свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить [PERSON], померлому [INFO] року, спадкова справа після смерті якого заведена у нотаріальній конторі за заявою [PERSON], немає можливості, оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини, і факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а відповідно й визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 63/100 частини квартири [ADDRESS], 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/8 частину присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 8000000000 : 85 : 263 : 0030, площею 0,1000 га. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат, які складаються з суми судового збору 3654,00 грн.

Outcome: approved