Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що вона є фізичною особою-підприємцем та для здійснення підприємницької діяльності придбала павільйон у 2003 році та 25 березня 2004 року їй було надано в користування земельну ділянку для встановлення торгівельного павільйону за адресою: [ADDRESS] , вказане майно було застраховано. У зв`язку із чим, позивач вважає, що вказане майно належить їй на праві приватної власності для здійснення підприємницької діяльності. Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області чоловіка позивача було засуджено та задоволено цивільний позов, у зв`язку із чим відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі більше 100 000 грн. 28 січня 2013 року державною виконавчою службою Магдалинівського районного управління юстиції був складений Акт опису й арешту майна боржника, яким описано торгівельний павільйон, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Державний виконавець, не маючи правовстановлюючих документів, не встановивши дійсного власника майна, провів його оцінку та виставив на торги. Акт опису та арешту майна був підписаний державним виконавцем, боржником та двома понятими. Вищезазначений акт опису та арешту майна не було надано для ознайомлення позивачеві, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження. Таким чином позивач не була проінформована належним чином щодо переліку майна, зазначеного державним виконавцем в акті опису та арешту. Державною виконавчою службою Магдалинівського районного управління юстиції було порушено право власності Позивача [PERSON] , коли державний виконавець не маючи правовстановлюючих документів, не встановивши дійсного власника майна, незважаючи на заперечення з боку позивача щодо права власності на торгівельний павільйон, провів його оцінку та включив до Акту опису і арешту майна боржника, не повідомивши про даний факт позивача. 05.05.2015 року позивач звернулась до Державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції із заявою про зняття арешту з належного мені майна. На підтвердження права власності на торгівельний павільйон, до даної заяви було надано документи, що підтверджують належність арештованого майна, відповіді на неї ніякої надано не було. 06.05.2015 року належне позивачеві майно було виставлено на продаж ДВС Магдалинівського районного управління юстиції через електронні торги, а 13.05.2016 року державний виконавець передав торгівельний павільйон стягувану в рахунок погашення заборгованості, оскільки реалізувати майно через торги не вдалося. Позивача, як власника торгівельного павільйону, про дії державного виконавця повідомлено не було. На підставі порушення Магдалинівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області прав як власника майна, позивач змушена була звернутися до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства. Постановою Магдалинівського районного суду від 15 червня 2017 року позивачеві було поновлено строк на звернення до суду, дії ДВС Магдалинівського району визнано протиправними та скасовано акт опису та арешту майна від 28.01.2013 року. Натомість, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року вищезазначену постанову було скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства. Прагнучи захистити власні інтереси та довести право власності на спірний торгівельний павільйон 15 вересня 2017 року, позивачем було подано позовну заяву про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпоряджання майном. Рішенням Магдалинівського районного суду від 4 липня 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог, натомість постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року апеляційна скарга була задоволена частково. Колегія суддів апеляційної інстанції звернула увагу позивача на можливість повторного звернення до суду з відповідним позовом в передбачений законом порядок, а саме шляхом пред`явлений власником манна позову про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Таким чином,

Outcome: dismissed