Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 липня 1982 року, посвідченого 10 липня 1982 року державним нотаріусом Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованого у реєстрі за № 1394, вона стала власником житлового будинку і господарських споруд за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Широка, буд. № 3., Дніпропетровської області, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу № НАО 512040, виданого держаним нотаріусом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області [PERSON] 15 вересня 2015 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1-185. Прізвище «Литвиненко» присвоєно їй під час реєстрації шлюбу 7 липня 1984 року. Оскільки будинок був придбаний з готовністю 43%, вона його добудувала та привела у житловий стан. Добудувавши будинок, за зазначеною адресою вона дозволила проживати в ньому своєму брату [PERSON], одночасно передавши йому для предявлення у випадках необхідності органам державної і виконавчої влади документи на будинок та господарські споруди. [PERSON], починаючи з 1970 року і по день своєї смерті 29 серпня 2015 року був зареєстрований за адресою [INFO], буд.№ 86. З 1985 року [PERSON], з її дозволу, почав проживати у спірному будинку (користуватися) в незареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON], не розриваючи шлюб із своєю дружиною [PERSON], з якою офіційно розірвав шлюб тільки у 2013 році. [PERSON], також ніколи не була зареєстрована за місцем знаходження спірного домоволодіння, а починаючи з 29 січня 1993 року була зареєстрована за адресою [INFO]. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 1 жовтня 2015 року по цивільній справі № 175/3988/15, провадження № 2/175/1590/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 липня 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду від 1 жовтня 2015 року по цивільній справі № 175/3988/15 скасоване, і постановлене нове рішення про відмову [PERSON] у задовленні позову. Одночасно рішенням апеляційного суду від 4 липня 2016 року визнано, що куплений нею будинок у 1982 році за адресою Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул.Широка, буд. № 3, є тим самим будинком із зміненою адресою Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3. Рішення апеляційного суду набрало чинності з моменту його проголошення. Розглянувши заяву [PERSON], враховуючи рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 липня 2016 року у цивільній справі (провадження 22-ц/774/4091/16 та інші документи, виконавчий комітет [PERSON] міської ради рішенням № 189 від 20 липня 2016 року з метою упорядкування поштової адреси, змінила домоволодінню, яке знаходиться земельній ділянці кадастровий номер 1221411000:02:030:0348, що перебуває у користуванні [PERSON], загальною площею 0,10 га змінив поштову адресу з вул. Широка, (провулок I Широкий,1) м. Підгородне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області на провулок I Широкий 3 м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. З метою перевірки чи було виконано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 липня 2016 року та чи не було незаконних перереєстрацій відносно її майна, 12 серпня 2016 року вона звернулася із заявою про надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка була зареєстрована за № 18099695. На свою заяву вона одержала Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 65705377. Із зазначеної Інформаційної довідки їй стало відомо про незаконні дії по перереєстрації її майна, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], яка одночасно виконувала повноваження нотаріуса та спеціального субєкта, на якого покладаються функції державного реєстратора, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розглянувши заяву [PERSON], враховуючи рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 липня 2016 року у цивільній справі (провадження 22-ц/774/4091/16) та інші документи, виконавчий комітет [PERSON] міської ради рішенням № 189 від 20 липня 2016 року з метою упорядкування поштової адреси, змінила домоволодінню, яке знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 1221411000:02:030:0348, що перебуває у користуванні [PERSON], загальною площею 0,10 га поштову адресу з вул. Широка, (провулок I Широкий,1) м. Підгородне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області на провулок I Широкий 3 м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Навіть після укладення договору купівлі-продажу спірного будинку від 29 жовтня 2015 року між [PERSON] і [PERSON] та договору купівлі-продажу цього ж будинку від 27 травня 2016 року між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] продовжує володіти, користуватися і проживати в спірному будинку. [PERSON] того, 20 вересня 2016 року, відповідач [PERSON] надає згоду на реєстрацію [PERSON] за адресою належного їй будинку Дніпропетровський район, м. Підгородне, провулок 1 Широкий, буд. 3. Просить суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] (номер реєстраційної картки платника податків [NUMBER]) 1/2 житлового будинку загальною площею приміщень 82,4 кв.м, житлова площа 55,1 кв.м, та господарських споруд, в тому числі позначені на плані земельної ділянки: будинок-літера А площею 55,1 кв.м., прибудова-літера а площею 29,5 кв.м, тамбур-літера а-1площею 4,1 кв.м, Л.кухня літера Б площею 18,7 кв.м., вбиральня літера В площею 1 кв.м., гараж-літера Г площею 29,3 кв.м., колодязь літера К площею 5 кв.м., огорожа № 1-3, за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 890327212214, кадастровий номер земельної ділянки 1221411000:02:030:0348), яка заволоділа нерухомим майном на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку серія та номер 2076 між [PERSON] та [PERSON], виданого 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] ( номер реєстраційної картки платника податків [NUMBER]) 1/2 житлового будинку загальною площею приміщень 82,4 кв.м, житлова площа 55,1 кв.м, та господарських споруд, в тому числі позначені на плані земельної ділянки: будинок-літера А площею 55,1 кв.м., прибудова-літера а площею 29,5 кв.м, тамбур-літера а-1площею 4,1 кв.м, Л.кухня літера Б площею 18,7 кв.м., вбиральня літера В площею 1 кв.м., гараж-літера Г площею 29,3 кв.м., колодязь літера К площею 5 кв.м., огорожа № 1-3, за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 890327212214, кадастровий номер земельної ділянки 1221411000:02:030:0348), яка заволоділа нерухомим майном на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку серія та номер 2079 між [PERSON] та [PERSON], виданого 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення індексний номер 29829501 і запис номер 14739762 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 травня 2016 року, проведеного державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про право приватної спільної часткової власності [PERSON] [PERSON] на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 82,4 кв.м, житлова площа 55,1 кв.м, в тому числі позначені на плані земельної ділянки: будинок-літера А площею 55,1 кв.м., прибудова-літера а площею 29,5 кв.м, тамбур-літера а-1площею 4,1 кв.м, Л.кухня літера Б площею 18,7 кв.м., вбиральня літера В площею 1 кв.м., гараж-літера Г площею 29,3 кв.м., колодязь літера К площею 5 кв.м., огорожа № 1-3, за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3., внесеного на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку серія та номер 2076, виданого 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення індексний номер 29830159 і запис номер 14740177 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 травня 2016 року, проведеного державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 82,4 кв.м, житлова площа 55,1 кв.м, в тому числі позначені на плані земельної ділянки: будинок-літера А площею 55,1 кв.м., прибудова-літера а площею 29,5 кв.м, тамбур-літера а-1 площею 4,1 кв.м, Л.кухня літера Бплощею 18,7 кв.м., вбиральня літера В площею 1 кв.м., гараж-літера Г площею 29,3 кв.м., колодязь літера К площею 5 кв.м., огорожа № 1-3, за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3, внесеного на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку серія та номер 2079, виданого 27 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Усунути перешкоди [PERSON] зі сторони [PERSON] (номер реєстраційної картки платника податків [NUMBER]) у користуванні власністю домоволодінням за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 890327212214), шляхом виселення [PERSON] із зазначеного домоволодіння, без надання іншого житла, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання за вище вказаною адресою [PERSON] [PERSON] міською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER]) судові витрати у сумі 2756 грн. (551 грн. 20 коп. Х 5 = 2 756 грн.). Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідачі не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Конституція України є нормами прямої дії,які мають найвищу силу. У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У відповідності до ст.8 ЦПК України - суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію\~статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та\~статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає , що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» У відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини по справі «East\Alliance Limited проти України», зазначено : «167.Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу та Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див рішення по справі «Іатрідіс проти Греції»,заява №31107/96 , п.58,ECHR 1999-II. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права, що включає свободу від свавілля. «168.Суд нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою яку прагнуть досягти». Згідно копії дублікату договору купівлі-продажу від 10 липня 1982 року, посвідченого 10 липня 1982 року державним нотаріусом Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованого у реєстрі за № 1394, вбачається, що [PERSON] придбала незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 43 % за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Широка, буд. № 3. (а.с. 16) В матеріалах справи є копія свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-КИ №301248 від 07 липня 1984 року, з якого вбачається, що [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с. 17) Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, провулок 1 Широкий, буд.3. (а.с.24). На даний час є чинним рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року яким рішення Дніпропетровського районного суду від 01 жовтня 2015 року скасовано і постановлене нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] міської ради Дніпропетровського району про визнання права власності за набувальною давністю. (а.с.25-26). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Дніпропетровського району № 189 від 20 липня 2016 року про зміну потової адреси земельній ділянці та домоволодінню по пров.І Широкий м. Підгородне, яким змінено земельній ділянці з кадастровим номером 1221411000:02:030:0348 поштову адресу: з вул. Широка, 3 на пров. І Широкий, 3 м. Підгородне Дніпропетровський район Дніпропетровської області. (а.с.29). З Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 65705377 від 12.08.2016 року, вбачається, з приводу нерухомого майна у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, провулок І Широкий, буд.3, були внесені наступні відомості до реєстру: -22 жовтня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON], за № 11704872 на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року; -22 жовтня 2015 року, приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості про державну реєстрацію договору оренди нерухомого майна серія та номер 2782, виданого 22 жовтня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON], про що робить запис за № 11706069, на підставі якого орендарем зазначено [PERSON], а орендодавцем [PERSON]; -29 жовтня 2015 року, приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості № 11805527 про державну реєстрацію про право власності [PERSON] на 1/2 вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2890, виданий 29.10.2015 року приватним нотаріусом [PERSON], укладеного між [PERSON] та [PERSON]; -29 жовтня 2015 року, приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості № 11805975 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2893, виданий 29.10.2015 року приватним нотаріусом [PERSON], укладеного між [PERSON] та [PERSON]; -31 травня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості № 29829501 про державну реєстрацію права власності [PERSON] 1/2 частину вищевказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2076, виданий 27.05.2016 року приватним нотаріусом [PERSON], укладеного між [PERSON] та [PERSON]; -31 травня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області внесено відомості № 29830159 про державну реєстрацію права власності [PERSON] 1/2 частину вищевказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2079, виданий 27.05.2016 року приватним нотаріусом [PERSON], укладеного між [PERSON] та [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, у разі вибуття майна з володіння власника за вищезазначених обставин, законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 21, 22, 23, 26 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07. 02. 2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК\~звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Згідно п. 3 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 150/0/4 13 від 28.01.2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов предявлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. Оскільки спірний житловий будинок вибув з володіння власника не з її волі іншим шляхом, тому вона підлягає поверненню [PERSON] з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, шляхом витребування нерухомого майна у незаконного набувача [PERSON], разом з цим внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за [PERSON] з приводу спірного майна підлягають скасуванню. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Також суд вважає захистити права позивача та усунути перешкоди зі сторони [PERSON] у користуванні спірного домоволодінням шляхом виселення останньої із зазначеного домоволодіння, без надання іншого житла. Оскільки, згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 57-60 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн. у загальному розмірі 2756,00 грн. У зв'язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1378,00 грн. з кожного. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 387, 388 ЦК України,

Outcome: approved