Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилась дитина, в подальшому шлюб було розірвано, дитина залишилась проживати разом із позивачем, а відповідач добровільно не виконує обов'язок по утриманню дитини, у в'язку з чим позивач просить стягнути аліменти на утримання дитиниу твердійгрошовій сумі в розмірі 1500 грн., оскільки це є мінімальна сума для утримання з боку відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач та представник останнього позовні вимоги визнали частково, просив стягувати аліменти на дитину у розмірі 400 грн., посилаючись на те, що відповідач нещодавно розпочав власний бізнес та на даний час фактично прибутку не отримує. Крім того, теперішня дружина відповідача навчається на контрактній, а також сім'я вимушена винаймати житло за браком власного, оскільки при розлученні з позивачем, відповідач залишив усе рухоме та нерухоме майно останній. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення суду /а.с. 8/. Від шлюбусторін народився син [PERSON], [INFO] року /а.с. 7/. Після розірвання шлюбу дитина сторін, залишилась проживати разом із позивачем, яка здійснює його утримання. Відповідно до наданих відповідачем копій квитанції вбачається, що утримання останнім дитини здійснюється проте не регулярно, що в свою чергу спростовує доводи позивача щодо повного ухилення відповідача від обов'язків по утриманню дитини /а.с. 29-30/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні відповідач визнав вимоги в частині стягнення аліментів у трведій грошовій сумі, визнавши що на даний час не має стабільного заробітку. Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, який просить визначити позивач є завищеним з урахуванням наступного. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», розмір мінімального прожиткового мінімуму на дитину від шести років становить 1268 грн. Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Виходячи з того, що жодна із сторін не надала в порядку ст. 60 ЦПК України доказів суду про дохід останніх, в свою чергу суд позбавлений можливості витребувувати докази за власною ініціативною, суд вважає, що при визначені розміру аліментів необхідно виходити саме із розміру мінімального прожиткового мінімуму встановленого законом. Виходячиіз принципу рівності батьків в утриманні дитини суд, вважає що розмір аліментів повинен дорівнювати половині вказаного прожиткового мінімуму, що забезпечить рівність обов'язку по утриманню. З наведених підстав суд вважає неспроможними доводи відповідача та представника останнього про наявність витрат у іншому шлюбі, а також доводи представника позивача про необхідність стягувати аліменти у більшому розмірі. Так, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що у зв'язку з розвитком дитини остання потребуватиме додаткових витрат, проте такі витрати можуть бути стягнуті в порядку ст. 185 СК України. Щодо витрат на лікування та оздоровлення, то позивачем не надано доказів, які б вказували на те, що дитина сторін має хронічні захворювання і у зв'язку з чим дитина сторін потребує більшого утримання постійно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial