Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в м. Мелітополі, та на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 2310700000:01:004:0220, для обслуговування належної йому ? частини житлового будинку [ADDRESS] м. Мелітополь, які зареєстровані на праві власності за [PERSON] та стягнути з відповідачки судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірне майно було побудовано позивачем та відповідачем разом під час перебування їх у шлюбі, однак право власності було зареєстровано за його дружиною [PERSON] Також під час шлюбу ними було придбано за сумісні кошти земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, яку теж зареєстровано за відповідачкою. З посиланням на норми ст.ст. 69, 70,71 СК України вважає спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, просить провести його поділ. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від них надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування і дослідження інших обставин справи. Тобто, для вирішення питання по суті при умові визнання позову відповідачем суд з'ясовує чи не суперечить це закону та чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 19 березня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області /а.с.12/ Як вказано в позові і не заперечується відповідачкою, 20 грудня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Під час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем був придбаний житловий будинок [ADDRESS] в м. Мелітополі, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на даний житловий будинок від 02.12.2014 року, виданого реєстраційною службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень № 30300021 від 02.12.2014 року /а.с.16-17/ Також під час шлюбу ними було придбано земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, площею 0,0657 га, кадастровий номер 2310700000: 01: 004:0220. Дана земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу, Запорізької області, [PERSON] за № 5080316 також зареєстрована за відповідачкою по справі,[PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.07.2012 року, витягом з Державного реєстру правочинів за № 11519109 від 03.07.2012 року, а також копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.03.2012 року(а.с.13-15). Тобто, зазначене майно нажито сторонами в період шлюбу між собою. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, з метою уникнення в подальшому проблем, які можуть виникнути при виконанні судового рішення, при реєстрації прав власності на спірний будинок, суд вважає за необхідне зазначити, що на іншу половину майна право власності визнається за [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2078, 65 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved