Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технодрім» в якому просив суд: -стягнути з відповідача на його користь сплачені за договором залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0095/1 від 15.06.2017 року кошти та неустойку у розмірі 195810,00 грн. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 15 червня 2017 року між нею та відповідачем було укладено Договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0095/1. За попередньою домовленістю між сторонами, відповідач зобов'язався передати транспортний засіб марки TOYOTA LC PRADO. а позивач мав сплатити авансовий платіж в розмірі 40 000 грн., після сплати якого автомобіль мав бути переданий останньому протягом 3-х днів після сплати вище зазначеної суми. Після даного узгодження, відповідач надав позивачу платіжні реквізити для сплати авансу в розмірі 183 000 грн. Позивач вказує, що він сплатив суму авансу, та надав копії квитанцій відповідачу, після цього був підписаний договір і йому було повідомлено менеджером, що його автомобіль буде доставлений йому через три дні. Після чого телефони відповідача перестали відповідати. Після чого, 19.07.2017 року позивачем було направлено на зазначену у договорі адресу ТОВ «Технодрім» заяву про розірвання договору з вимогою про повернення сплачених коштів у зв'язку із розірванням договору. Проте станом на дату подання позовної заяви відповідачу ніяких дій щодо повернення сплачених коштів не було. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій вказав, що позовні вимоги з урахуванням збільшення позовних вимог підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заперечення на позовну заяву в якій вказав відмовити у задоволенні позову. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2017 року між нею та відповідачем було укладено Договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0095/1. За попередньою домовленістю між сторонами, відповідач зобов'язався передати транспортний засіб марки TOYOTA LC PRADO. а позивач мав сплатити авансовий платіж в розмірі 40 000 грн., після сплати якого автомобіль мав бути переданий останньому протягом 3-х днів після сплати вище зазначеної суми. Після даного узгодження, відповідач надав позивачу платіжні реквізити для сплати авансу в розмірі 183 000 грн. Позивач вказує, що він сплатив суму авансу, та надав копії квитанцій відповідачу, після цього був підписаний договір і йому було повідомлено менеджером, що його автомобіль буде доставлений йому через три дні. Після чого телефони відповідача перестали відповідати, про що свідчить копії квитанцій(а.с. 26, 27). 15.11.2017 року [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, зокрема просив стягнути кошти у розмірі 183000 грн., неустойку 215840 грн., а всього 398940 грн. Позивач вказує, що протягом строку визначному договором йому не передано автомобіль. 19 червня 2017 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Технодрім» із заявою в якій у зв'язку не переданням їй транспортного засобу просив розірвати договір та повернути їй кошти сплачені за договором. З матеріалів справи вбачається, що договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансового лізингу) № 0095/1 від 15.06.2017 року, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного суду України, яку викладено в постанові від 16 грудня 2015 року по аналогічній цивільній справі № 6-2766цс15. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог. За правилом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 141 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який на день ухвалення рішення складає 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved