Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просить суд визнати право власності на цілий житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Олександрівка, вул. Гагаріна, 46, а також на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за цією ж адресою, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого 19.10.2014 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі № 27, особовий рахунок № 1408, Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, належав житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, 1968 року побудови, який розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район,с. Олександрівка, вул. Гагаріна, 46, що встановлено судом зі змісту довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 06.04.2015 року № 440. Рішенням Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 10.12.19997 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район,с. Олександрівка, вул. Гагаріна, 46. 19.10.2014 року [PERSON] помер, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 395322, виданого відділом ДРАЦС Комінтернівського РУЮ в Одеській області, актовий запис про смерть № 768 від 21.10.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 117/2015, заведеної 15.04.2015 року до майна [PERSON], померлої 19.10.2014 року встановлено, що спадщину за законом прийняла [PERSON] Інші спадкоємці не встановлені. Державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] 19.05.2015 року видано постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на житловий будинок,оскільки за життя право власності спадкодавця не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обовязків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обовязки, які нерозривно повязані з особою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що за життя належали спадкодавцю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності житлового будинку є витяг з погосподарської книги. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Олександрівка, вул. Гагаріна, 46, і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, землі ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Отже, суд вважає, що [PERSON] набув у власність спірну земельну ділянку, і, в силу наведеної норми закону, це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved