Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Овруцької ЦРЛ\~ про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5759,14 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі\~ 10637,40 гривень за період з 24.05.2018 р. по 23.08.2018 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 15.04.1998 р. по 23.05.2018 р. працювала на посаді медреєстратора поліклініки. Наказом №34-ОС від 21.05.2018 року по Овруцькій ЦРЛ вона була звільнена з займаної посади з 23.05.2018 року. В день звільнення відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі в сумі 5759,14грн., на день подання позову до суду сума середньогомісячного заробітку за несвоєчасний розрахунок склала 10637,40 грн., тому просить на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП позов задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 10637,40 грн., оскільки заборгованість по заробітній платі виплачена відповідачем повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про час та місце слухання справи, не надав суду належних доказів на підтвердження причини неявки, не подав відзив. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання, не надав суду належних доказів на підтвердження причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач\~ у період з 15.04.1988 року по 23.05.2018 року перебувала у трудових правовідносинах з Овруцькою центральною районною лікарнею,\~ а з 23.05.2018 року звільнена у зв»язку з скороченням штату, на підставі наказу №34-ОС від 21.05.2018 року, що стверджується копією трудової книжки БТ-ІІ № 2457353 (а.с.2). Однак, відповідач при звільненні працівника з позивачем не розрахувався, і, як вбачається із довідки Овруцької ЦРЛ від 06.08.2018 року заборгованість підприємства перед працівником по зарплаті на момент його звільнення склала 5759,14 грн. (а.с.5). Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки, відповідач, не здійснивши вчасно розрахунок по заробітку при звільненні працівника, відповідно до ст. 117 КЗпП України, несе матеріальну відповідальність перед працівником у межах середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (з наступними змінами та доповненнями.) Так, відповідно до п.3 ч.2 вказаного Порядку збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Довідка Овруцької центральної районної лікарні від 10.08.2018 року за №352 ЦРЛ свідчить про те, що заробітна плата [PERSON] за два повних календарних місяці роботи, що передували звільненню становить по 3723,00 грн. щомісячно, а тому розмір середньоденного заробітку позивача становить 177,29 грн. Тому, на підставі викладеного та наданої довідки, розрахунок середнього заробітку за час затримки у розрахунку слід проводити за весь час затримки з 24.05.2018 року по 16.08.2018 року, який за розрахунком суду складає: 177,29 грн. (середньоденна заробітна плата ) х 60 (робочі дні з часу звільнення по день звернення до суду) = 10637,40 грн. (середній заробіток за весь час затримки). Тому, середній заробіток який підлягає стягненню складає\~ 10637,40 грн.. За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України обовязок виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Доводи позивача відповідачем не спростовано, а тому з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 10637,40 грн. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, позивач сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн., який\~ у відповідності із ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial