Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 04.06.2013 року. Уточнюючи свої позовні вимоги в судовому засіданні просила суд припинити право власності [PERSON] на 112 частину житлового будинку [ADDRESS], визнати за нею, позивачем по справі, право власності на вказану частку будинку та виплатити [PERSON] вартість належної їй 1/12 частки будинку, за рахунок коштів внесених на депозитний рахунок суду в розмірі 11 550 грн. Також просила суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 229,40 грн. та витрати на проведення судової будівельно - технічної експертизи в розмірі 3 011,04 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що їй на праві власності належить 11/12 житлового будинку [ADDRESS]. 112 частка вказаного житлового будинку належить [PERSON], яка у вказаному будинку не проживає, має інше житло. Частка відповідача є незначною, вона не може бути виділена в натурі, а отже право на неї може бути припинене на підставі рішення суду відповідно до ст. 365 ЦК України. У зв'язку з цим, позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач та його представник до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується заявою [PERSON], який просив справу розглянути за їх відсутності (а.с. 46, 92). Згідно з письмовими запереченнями відповідач позов не визнала, просила в позові відмовити, посилаючись на те, що вартість належної їй 1/12 частки будинку не визначена експертизою, позивачем на депозитний рахунок суду не внесено кошти в розмірі вартості 1/12 частки житлового будинку, а також на те, що для припинення права власності на частку у спільному майні необхідна сукупність умов передбачених ст. 365 ЦК України. Винесення рішення суду про позбавлення права власності на 1/12 частку будинку, за таких обставин, буде порушенням її права власності. Крім того, як зазначає відповідач, позивач не наводить доказів неможливості спільного володіння і користування майном (а.с.44). Вислухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши письмові заперечення відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317, 318 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Зі змісту ст.ст. 355-356 ЦК України вбачається, що право спільної власності є частковим, якщо має місце визначення часток співвласників у спільному майні. Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 365 ЦК України передбачає випадки можливого припинення права особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників. Так право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно з ч.2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналогічна позиція висловлена ВС України у постанові по справі № 6-81 від 16.01.2012 року і є обов'язковою для судів, в силу ст.. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належить право спільної часткової власності на 11/12 житлового будинку А-1 з господарчими спорудами: гараж Б, літня кухня В, сарай Д, сарай Ж, огорожа № 1,3, водоколонка І, вимощення ІІ, за [ADDRESS] Дніпропетровської області, а [PERSON] належить 1/12 вказаних житлового будинку з господарчими спорудами, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 14), технічним паспортом на будинок (а.с. 9-13), довідкою КП ДОР «Криворізьк БТІ» (а.с. 83) та не заперечувалося сторонами. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 91,2 кв.м, житловою площею 49,2 кв. м, що підтверджується довідкою КП «Іванівське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 47), інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 51). За вказаною адресою [PERSON] і проживає, що не заперечувалося відповідачем та підтверджується також довіреністю виданою від її імені, де вказано її місце проживання (а.с. 46) Згідно висновку № 06-13 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 177154113 від 24.10.2013 року відсутні варіанти розподілу житлового будинку [ADDRESS], у зв'язку з неможливістю виділу в натурі ізольованих допоміжних приміщень (санвузлів, кухонь, житлових кімнат, коридорів), входів (виходів). Вартість вказаного житлового будинку складає 138599 грн., а відповідно 1/12 частина будинку - 11550 грн. (а.с. 64-76). На виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України вартість 112 частку вище вказаного житлового будинку внесена позивачем на розрахунковий рахунок суду за квитанцією від 05.11.2013 року (а.с. 90). Земельна ділянка площею 0,13 га, яка значиться за домоволодінням [ADDRESS] Дніпропетровської області знаходиться у користуванні, у приватну власність не передавалася (а.с. 91). У зв'язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] у праві спільної власності на житловий будинок з господарчими побудовами за [ADDRESS] Дніпропетровської області є незначною, оскільки складає 1/12, виділ цієї частки в натурі неможливий, згідно висновку експертизи. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, забезпечена іншим житлом, позивачем вартість 1/12 частки вище вказаного житлового будинку з господарчими спорудами в розмірі 11 550 грн. внесена на депозитний рахунок суду, що свідчить про те, що припинення права власності відповідача на спірну частку будинку, не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її членів сім'ї. Заперечення відповідача в частині не проведення експертизи з метою визначення вартості майна та не внесення вартості спірної частки на депозитний рахунок суду, спростовуються матеріалами справи. Припинення права [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності відповідатиме інтересам позивача, яка отримає можливість необмеженого розпорядження вказаним майном та правам відповідача, яка отримає відшкодування вартості своєї частки. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про можливість припинення права власності [PERSON] на 1/12 частину житлового будинку з господарчими спорудами [ADDRESS] Дніпропетровської області та про визнання права власності на вказану частку житлового будинку за [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України до судових витрат, серед іншого, належать судовий збір та витрати на проведення експертизи. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 3240,44 грн. (229,40 грн. судовий збір + 3011,04 грн. витрати на оплату експертизи) (а.с.1, 89). На підставі викладеного й

Outcome: approved