Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.05.2012 року її чоловік [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі начальника відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м.Калуш [PERSON] уклали депозитний договір від 21.05.2012 року №SAMDN01000725908136, строком на 3 місяці. На виконання умов даного договору чоловіком позивачки на депозитний рахунок були внесені грошові кошти у сумі 14750,00 євро. Відповідно до п.1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 6,5% річних. 15.08.2012 року чоловік позивачки [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі начальника відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м.Калуш [PERSON] уклали депозитний договір №SAMDN80000727950447, строком на 1 місяць. На виконання умов даного договору чоловіком позивачки на депозитний рахунок були внесені грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США. Відповідно до п.1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 8,5% річних. Відповідно до умов вказаних договорів в разі, якщо після закінчення мінімального терміну вкладу, вказаного у п.1 даного договору, клієнт не заявив банку про бажання затребувати вклад, мінімальний термін вкладу автоматично вважається продовженим. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. У грудні 2013 року [PERSON] було прийнято спадщину після смерті чоловіка. У жовтні 2012 року внутрішньою службою безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» позивачку було викликано до головного Івано-Франківського обласного відділення ПАТ КБ «Приватбанк». При зустрічі позивачці повідомили, що протягом липня-серпня 2012 року працівником ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] було незаконно знято грошові кошти з депозитів клієнтів відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м.Калуш, у тому числі з депозитного рахунку позивачки у сумі 100 000,00 грн. та з рахунків її покійного чоловіка - у сумі 14750,00 євро та 10000,00 доларів США. При цьому за грошовим вкладом позивачки кошти було повернуто у повному обсязі, поте у поверненні грошових коштів її чоловіка було відмовлено без пояснення причин. На своє звернення у 2013 році позивач отримала лист від 30.08.2013 року, в якому відповідач стверджував, що по вищевказаним депозитним вкладам: «Грошові кошти були зняті Вашим покійним чоловіком». Проте не було вказано, коли і яким чином були ці кошти зняті, з яких рахунків чи є і який залишок коштів, хоча до цього відповідач стверджував, що грошові кошти були викрадені. Протягом 2013 року позивач неодноразово зверталась до відповідача із офіційними заявами про повернення коштів, які належать позивачу, як спадкоємцю першої черги, проте кожного разу ПАТ КБ «Приватбанк» у своїх листах стверджував, що грошові кошти було знято її покійним чоловіком [PERSON] Тобто, достеменно знаючи, що чоловік позивачки не знімав грошових коштів зі своїх депозитних рахунків, відповідач намагається будь-якими засобами уникнути свого зобов'язання з виплати депозиту та нарахованих відсотків, що є порушенням норм діючого законодавства України. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить: стягнути на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу від 21.05.2012 року №SAMDN01000725908136 у сумі 14750,00 євро; стягнути на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу від 15.08.2012 року № SAMDN80000727950447 у сумі 10000,00 доларів США; стягнути на її користь грошові кошти - відсотки за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 21.05.2012 року №SAMDN01000725908136 у сумі 5033,82 євро; стягнути на її користь грошові кошти - відсотки за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від стягнути на її користь грошові кошти - відсотки за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 15.08.2012 року № SAMDN80000727950447 у сумі 4324,48 доларів США. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.67,68). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про заощадження №SAMDN01000725908136, строком на 3 місяці (а.с.23). Відповідно до умов даного договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 14750,00 євро. Відповідно до п.1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 6,5% річних. Також 15.08.2012 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір №SAMDN80000727950447 «Стандарт», строком на 3 місяці (а.с.24). Відповідно до умов даного договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США. Відповідно до п.1 вказаного договору процентна ставка по вкладу складає 8,5% річних. Згідно умов вказаних депозитних договорів, якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строків, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаним у п.1 договору. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк (а.с.23,24). [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер (а.с.22). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2013 року, видане державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Локатир М.В., позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Статтею 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво. Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Проте у зобов'язаннях, не пов'язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань, а відбувається перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (ч. 2 ст. 1228 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженими постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року передбачено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Таким чином, [PERSON], прийнявши спадщину після смерті [PERSON], успадкувала в тому числі грошові кошти, які були передані ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договорів банківського вкладу. За таких обставин позивач [PERSON] набула право вимоги про стягнення вказаних коштів. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Коли позивач, як спадкоємець [PERSON], звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення вкладу та сплати нарахованих відсотків, їй було повідомлено, що «грошові кошти були зняті Вашим чоловіком [PERSON].» (а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що за фактом неповернення грошових вкладів [PERSON] працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» 27.12.2013 року слідчим СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесено відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення до ЄРДР за №12013090170001759 за ч.1 ст.185 КК України (а.с.16). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість відповідачем, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не подано жодних доказів на підтвердження зняття грошових коштів зі спірних депозитних рахунків саме [PERSON] Крім того, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 14.03.2018 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» документи (інформаційні дані) щодо: банківських вкладів за договором SAMDN01000725908136 від 21.05.2012 року та за договором № SAMDN80000727950447 від 15.08.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , а саме : яка сума коштів та якого саме числа була внесена [PERSON]; які транзакції відбувалися по даному вкладу; коли, ким і в який спосіб відбувалося зняття коштів по вкладу; вказати суму залишку коштів по даному вкладу. Проте ухвала про забезпечення доказів відповідачем не виконана з невідомих для суду причин. Згідно із ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів за договором банківського вкладу від 21.05.2012 року №SAMDN01000725908136 у сумі 14750,00 євро та за договором банківського вкладу від 15.08.2012 року № SAMDN80000727950447 у сумі 10000,00 доларів США підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Тобто, проценти по банківським вкладам підлягають нарахуванню та стягненню до дня фактичного повернення коштів вкладникам. Проценти за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 21.05.2012 року №SAMDN01000725908136, за період з 21.05.2012 року по 11.09.2017 року, в межах заявлених позовних вимог, складають 5033,82 євро (а.с.9). Проценти за користування депозитним вкладом за договором банківського вкладу від 15.08.2012 року № SAMDN80000727950447, за період з 15.08.2012 року по 13.11.2017 року, в межах заявлених позовних вимог складають 4324,48 доларів США (а.с.9-11). Таким чином, вказані суми нарахованих процентів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже, позов слід задоволити в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 608, 1058, 1060, 1061, 1074, 1216, 1228 ЦК України та

Outcome: approved