Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. Зазначила, що в 2007 році уклала спадковий договір з [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач зобов`язалася, зокрема, забезпечувати повне матеріальне утримання та довічний догляд позивача і в разі смерті останньої набуває право власності на належний останній житловий будинок та земельну ділянку площею 0,73 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, з 2007 року перебуває на території Республіки Молдова. У зв`язку з наведеним просить розірвати укладений між сторонами спадковий договір від 28 грудня 2007 року. У судове засідання сторони або їхні представники не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с. 60). Відповідач також звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та просить задовольнити (а.с. 58). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2007 року між сторонами було укладено спадковий договір, згідно з яким відповідач зобов`язалася виконувати вказані у договорі розпорядження позивача, і в разі її смерті набуває право власності на належне їй майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,73 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8-12). Відповідно до п. 7 спірного договору відповідач зобовязалась: забезпечувати повне матеріальне утримання та довічний догляд позивача; надавати позивачу повноцінне харчування; допомагати позивачу щодо ведення домашнього господарства, у тому числі здійснювати дрібний ремонт (у разі потреби) вищезазначеного житлового будинку та господарсько-побутових будівель і споруд; протягом весняно-осіннього періоду власними силами обробляти присадибну ділянку (на якій розташоване нерухоме майно), вживати заходів щодо знищення бур`янів та шкідників садово-городніх культур; забезпечувати лікування позивача, купуючи за власні кошти необхідні лікувань засоби та медикаменти; у випадку смерті позивача здійснити комплекс заходів та обрядових дій з її позованням на сільському кладовищі села Вереси Житомирського району Житомирської області за християнськими звичаями відповідно до місцевого ритуалу. Згідно з довідкою Виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15 січня 2018 року № 84 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживала та догляд за [PERSON] не здійснювала (а.с. 10). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи визнання позову відповідачем, а також зважаючи на те, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 352 грн 40 коп судового збору. Також позивачу має бути повернуто 352 грн 40 коп. з державного бюджету.

Outcome: approved