Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб сторони зареєстрували 04.06.2019 у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 633. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Разом з тим, в добровільному порядку розірвати шлюб неможливо у зв`язку з ухиленням відповідача. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 10.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження До початку судового засідання представник позивача надав до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день та час слухання справи повідомлявся у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду відзив не надіслав. Судом в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 04.06.2019 у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 633 (а.с. 18). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до листа ЧВП ГУНП в Чернігівській області, місце знаходження [PERSON] встановити не виявилось можливим, але встановлено, що останній виїхав за межі України 26.03.2020. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved