Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить суд визнати договір застави транспортного засобу №50009141 від 31.05.2013 року, реєстровий номер 681, а саме: автомобіля Volkswagen Polo, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], що належить їй на праві власності, припиненим з 02.04.2015 року у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. Мотивуючи вимоги тим, що 29 травня 2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50009141, згідно з яким відповідач надав позивачу кредит у розмірі 116 421,93 грн., що еквівалентно 14 262,15 доларів США строком на 60 місяців. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 травня 2013 року сторони уклали договір застави №50009141, відповідно до якого позивач передає у заставу ТОВ «Порше Мобіліті» автомобіль Volkswagen Polo, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. На виконання умов договору та після отримання вимоги про сплату заборгованості, позивач 02 квітня 2015 року здійснила оплату боргу у розмірі 208 062,82 грн. Проте, відповідач заперечує проти припинення застави та відмовив у вчиненні дій щодо зняття заборони відчуження предмету застави, оскільки на його думку позивач має сплатити нараховані відповідачем штрафні санкції у розмірі 100 000,00 грн. за недотримання 30-денного строку для дострокового погашення кредиту. Водночас, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 р. по справі № 753/6667/15-ц виконавчий напис №199 від 25.02.2015 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, з підстав неповідомлення позивача про необхідність достроково сплатити кредитну заборгованість, тим самим позбавивши останнього права заперечити проти розміру такої заборгованості або ж оскаржити таку вимогу у судовому порядку. Таким чином, виходячи зі змісту рішення, є доведеним та не підлягає доказуванню у цій справі на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України факт того, що 30-денний строк не відраховується з моменту направлення вимоги 04.12.2014 р., а лише з моменту фактичного її отримання позивачем тобто 25.03.2015 року. З огляду на те, що досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись із даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, відмовлено ТОВ «Порше Мобіліті» у задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки судом було встановлено факт повного погашення боргу за договором кредиту №50009141 від 29.05.2013 року. За таких обставин, у зв'язку із припиненням основного зобов'язання, просила договір застави визнати припиненим. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що твердження позивача про те, що апеляційним судом м. Києва підтверджено сплату позивачем кредитної заборгованості у повному обсязі та належним чином, - не відповідає дійсності. Позивачем не було виконано умов договору та не повернуто у вказаний у вимозі строк суму кредиту, несплачені чергові платежі та нараховані штрафні санкції. Пояснив, що не зважаючи на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року, яким судом встановлено, що основне зобов'язання за кредитним договором від 29 травня 2013 року №50009141 [PERSON] виконано 02.04.2015 року, фактично позивачем не сплачено нараховані штрафні санкції, а тому заставу не можна визнавати такою, що припинилась на підставі п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України. Враховуючи викладене просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] (в подальшому змінено прізвище на [PERSON]) був укладений кредитний договір №50009141, згідно умов якого відповідач надав позивачу кредитні кошти у розмірі 116 421 грн. 93 коп. (еквівалент суми кредиту - 14262,15 дол. США), строком на 60 місяців із змінною процентною ставкою на придбання автомобіля марки «VW», модель «Polo Sedan», рік випуску 2013 (а.с. 9). 31.05.2013 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами укладено договір застави майна, за яким позивачем передано у заставу автомобіль марки Volkswagen Polo, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] (а.с. 5-8). 04.12.2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу [PERSON] направило вимогу Вих. №50009141 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, у розмірі 208 062,82 грн. протягом 30 днів з дати одержання цієї вимоги (а.с. 14). Згідно із квитанцією №0.0.368933614.1 від 02 квітня 2015 року [PERSON] сплатила на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» 209 000,00 грн. заборгованість за кредитним договором №50009141 від 29.05.2013 року (а.с. 15, 16). Рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року позов [PERSON] до ТОВ «Порше мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про визнання застави автомобіля такою, що припинилась у зв?язку з припиненням основного зобов?язання задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 25 лютого 2015 року, за яким звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб Volkswagen Polo, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON] для погашення заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 208 062 грн. 82 коп. В іншій частині вимог - відмовлено (а.с. 17-24). Відмовляючи у позовній вимозі [PERSON] про визнання застави транспортного засобу Volkswagen Polo, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], такою, що припинилась у зв?язку з припиненням основного зобов?язання, Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що дані вимоги не були предметом дослідження у суді першої інстанції, про що свідчить протокольна ухвала суду першої інстанції від 02.09.2015 року, якою відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви в цій частині вимог. У березні 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та просило, у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору №50009141 від 25.05.2013 року, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 142 734,84 грн., з яких: 110 066,71 грн. - основна сума заборгованості за кредитним договором, 11 796,06 грн. - основна сума заборгованості за додатковим кредитом відповідно до Додаткової угоди №1 до Кредитного договору від 26.05.2014; 712,95 грн. - сума пені; 2 695,66 грн. - 3 % річних; 5 463,46 грн. - інфляційних втрат; 12 000 грн. - збитків. Також, позивач просив судові витрати солідарно покласти на відповідачів. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.67). Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився Апеляційний суд м. Києва, виходив з того, що оскільки [PERSON] 02.04.2015 року сплатила всю суму в межах строку наданого для дострокового виконання основного зобов'язання на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті», таке зобов'язання є припиненим. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання є останньою стадією його існування. Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності. Згідно положення статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належне виконання також включає в себе виконання зобов'язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо. Таким чином з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення. Оскільки застава має похідний характер від основного зобов'язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов'язання, незалежно від підстав такого припинення. Проте саме з припиненням основного зобов'язання шляхом його виконання, закон пов'язує виникнення у заставодержателя обов'язку повернути заставодавцеві предмет застави, який перебував у його володінні. Як встановлено Апеляційним судом м. Києва у цивільній справі № 758/3867/16-ц ТОВ «Порше Мобіліті» змінило умови кредитного договору, тому сплата усієї суми заборгованості у розмірі 209 000,00 грн. 02.04.2015 року є належним виконанням кредитного зобов'язання у повному обсязі. (а.с.67-70) Таким чином, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили 05.10.2017 року у цивільній справі № 758/3867/16-ц встановлена обставина того, що основне зобов'язання припинено внаслідок його виконання 02.04.2015 року, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З огляду на означене, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст. 13 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги та задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання застави такою, що припинилася. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнена від його оплати при зверненні з позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved