Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, подружні стосунки не підтримують. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, у підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] від 07.03.2002 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; паспорт громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] від 19.03.2002 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] від 02.07.1997 р.; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] .. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 07.03.2002 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 22. Після укладання шлюбу прізвище позивачки змінено на « [PERSON] ». На момент розгляду справи подружжя має малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , на даний час донька мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка у позовній заяві зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через те, що між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен мав різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. З червня 2020 р. сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Позивачка не бажає зберегти шлюб, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. У відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору 908 грн.

Outcome: approved