Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просять визнати право власності на квартиру посилаючись на те, що є власником квартири [NUMBER] загальною площею - 37,9 м.кв., житловою -17,4 м.кв. в будинку [ADDRESS] проте, не взмозі оформити та зареєструвати право власності через відсутність нотаріально посвідченого договору на зазначене майно. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представники приватного акціонерного товариства «Віта», товариства з додатковою відповідальністю «Вікар», приватного акціонерного товариства «Проскурів» у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Хмельницької міської радизаперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 05 жовтня 1992 року виданого управлінням капітального будівництва Хмельницької міської адміністрації належала Хмельницькому оптово - роздрібному плодоовочевому комбінату діяльність якого припинена. Між [PERSON] та Хмельницьким оптово - роздрібним плодоовочевим комбінатом 11 грудня 1992 року було укладено договір купівлі - продажу №10 за яким передано у власність позивача однокімнатну квартиру [ADDRESS]. На підставі ордеру [NUMBER] позивач вселилася у зазначену квартиру. З даних довідки комбінату судом вбачається, що позивач провела розрахунок за зазначену квартиру у повному розмірі. Відповідно до вимог ст.44 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) у письмовій формі повинні укладатись 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Згідно ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним згідно ст..153 ЦК УРСР коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Зважаючи на викладене, враховуючи вимоги ч.2 ст.47 ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», оскільки при укладенні спірного договору купівлі - продажу сторони досягли всіх істотних умов договору суд вважає, що зазначений договір купівлі - продажу квартири є дійсним, а тому достатньо підстав для визнання права власності за позивачем на квартиру. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved