Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власниками домоволодіння № 33 по вул. Королюка в м. Херсоні За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку [PERSON] (колишня дружина сина позивача), яка за вказаною адресою не проживає з 2008 року, її особисті речі відсутні. В 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування домоволодінням №33, яке знаходиться по вул. Королюка у місті Херсоні. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяви про розгляд справи у її відсутність, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння № 33 по вул. Королюка в м. Херсоні на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12. 2007 року, договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 09.04.2008 року, свідоцтва про право власності на домоволодіння № 265 від 02.12.1987 року. Право власності зареєстровано в ХДБТІ реєстраційні номери № 20915610. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 12 від 04.03.2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні шлюб між [PERSON] Вячеславом Сергійовичем та [PERSON] розірвано. Згідно довідки № 277 від 07.06.2017 Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради за адресою м. Херсон, вул. Королюка, 33 перебуває на реєстраційному обліку [PERSON]В,, яка з 2008 року за вказаною адресою не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачами та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved