Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Посилається на те , що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25 березня 1999 року Горбівською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області позивачу, [PERSON] на праві власності на землю належить земельна ділянка площею 0,5242 га, що розташована в селі Банчени, Герцаївського району Чернівецької області, яка межує із земельною ділянкою відповідача [PERSON],що підтверджується копією державного акту на право власності на землю. 10 серпня 2015 року в результаті контрольного заміру виявилось, що відповідач самовільно зайняла 0,0583 га належної позивачу земельної ділянки, при цьому остання зруйнувала встановлену нею межу у вигляді металевих стовпчиків. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до різних органів, зокрема до Горбівської сільської ради, відділу Держземагенства в Герцаївському районі, до обласної державної інспекції сільського господарства, до прокуратури району, але відповідач не бажає повернути їй частину захоплену нею земельної ділянки, чим грубо порушує конституційне право позивача на особисту власність - ст.41 Конституції України. Як власник землі просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою площею 0,5242 га, що розташована в селі Банчени Герцаївського району , які чинить відповідач [PERSON], зобов'язавши відповідача поновити знесені нею межові знаки у вигляді металевих стовпчиків, які були винесені в натурі у встановленому законом порядку землевпорядною організацією ПП «Захід-Зем». В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві. Крім цього уточнили свої вимоги просив повернути у землекористування позивача самовільно зайняту частину земельної ділянки за результатом експертизи в розмірі 0,0340 Га. самовільно зайняту відповідачем, поновити межові знаки та стягнути понесені судові витрати,зокрема за оплату експертизи 3855грн. та витрати по оплаті послуг адвоката. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] завжди користувалась земельною ділянкою, якою користується і на даний час . Землевпорядна організація почала встановлювати межові знаки на території її городу, а саме в посадженій нею кукурудзі. Тому як землекористувач [PERSON] посмикала кілька колів - межових знаків, які були забиті на її городі. Вважають , що проведеною експертизою повністю доводиться, що ніякого захоплення землі з боку відповідача не було, тому просять у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що сторони у справі є суміжними землекористувачами, а 25 березня 1999 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,5242 Га з цільовими призначеннями для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (розміром 0,1312га) та для ведення особистого підсобного господарства (розміром 0,3930га.), що підтверджується відповідно копією державного акту на право власності на землю [NUMBER]. 10.08.2015 року позивач [PERSON] замовила у ПП «Захід-Зем» технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та її закріплення межовими знаками. Того самого дня ПП «Захід-Зем» була виготовлена технічна із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі . Як пояснили сторони у справі в судовому засіданні, під час встановлення меж земельної ділянки позивача між сторонами виник спір щодо межи. Згідно пояснювальної записки до технічної документації та схеми виносу земельної ділянки в натурі було виявлено захват земельної ділянки сусіднім землекористувачем площею 0,0583 га, та через те ,що виник спір спеціалістом ПП «Захід-Зем» межі земельних ділянок межовими знаками не закріплювались. Хоча матеріали технічної документації містять акт встановлення меж та передачі межових знаків на збереження позивачу (а.с.48) , який підписаний нібито позивачем та інженером-землевпорядником [PERSON] Як пояснив допитаний в якості свідка [PERSON] на місці встановлював межові знаки представник підприємства [PERSON], при цьому був присутній і тодішній голова сільської ради [PERSON] , на межі із земельною ділянкою відповідача були забиті усі коли в кількості 5-6 , потім якась жінка викликала його в сільську раду та надала на підпис акт передачі межових актів, можливо це була [PERSON] Те що [PERSON] не була присутньою при встановленні межових знаків підтвердив в судовому засіданні і свідок [PERSON], який пояснив , що працював Горбівьским сільським головою з квітня 2002 року по листопада 2015 року, тому знає що між сторонами періодично виникали суперечки щодо межі земельних ділянок. Тому коли приїхав представник землевпорядної організації для встановлення межових знаків він теж був присутнім. Після того як були забиті біля 3-4 колів виник спір між сторонами щодо межі, почалась сварка та викликали міліцію. Тоді був забитий останній кіл та усі розійшлися, ніякого акту не складали на місці . Дійсно декілька колів були забиті в посадженій [PERSON] кукурудзі, тобто на обробленій останньою земельної ділянки. Зміст зазначеного акту встановлення та передачі на збереженні межових знаків , крім цього суперечить усім іншим доказам по справі та не може бути належним доказом передачі на збереження межових знаків. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи між земельними ділянками сторін наявна необроблена ділянка землі по всій довжині від Г до Д з багаторічною трав'янистою рослинністю, кущами та деревами, якою, в ході дослідження експертами, сторони заявили , що не користуються , та розташована по лінії межі між обробленою [PERSON] та необробленою нею земельною ділянкою. Площа земельної ділянки ,якою фактично користується позивач складає 0,4892га, що є меншою від площі вказаної у державному акті на права власності на землю на 0,0350га. Зазначена невідповідність в розмірі 0,340га знаходиться по лінії Г-Д ситуаційного плану до експертизи , на межі із земельною ділянкою, якою користується відповідач, а решта - на межі із іншими землекористувачами. Висновок проведеної по справі експертизи сторони не оспорювали, разом з тим кожна сторона трактує зазначений висновок, як такий, що підтверджує різні обставини: позивач - захоплення частини земельної ділянки позивача відповідачем, а відповідач - що ніякого захоплення земельної ділянки позивача з боку відповідача не відбулось. Як вбачається зі змісту висновку проведеної по справі експертизи та підтвердженого в судовому засіданні експертом [PERSON] на відрізку меж земельних ділянок сторін захоплення частини земельної ділянки позивача з боку відповідача немає , згідно схеми до висновку експертизи червоною лінією зазначені межі земельної ділянки позивача відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, а синім кольором визначено межу обробленої земельної ділянки позивачем , а на відрізку В-Д та Г- Д є частина земельної ділянки загальною площею 0,0340га , яка згідно Державного акту фактично належить позивачу, але остання не обробляє. Крім цього частина земельної ділянки( коси) з багаторічними травами, кущами, деревами, що необроблена площею 0,0297га має перебувати в користуванні [PERSON], хоча останньою ця частина земельної ділянки не оброблена. Решта частина фактичної межі земельних ділянок сторін у справі як суміжних землекористувачів проходить по лінії межі зазначеної у державному акті позивача ( червоної лінії ситуаційного плану) . Таким чином судом встановлено, що відповідач не порушувала межі земельної ділянки позивача, тому відповідач не чинить перешкод позивачу у користуванні своєю земельною ділянкою , позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1,3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Зважаючи на те, що фактично висновком проведеною по справі судової земельно-технічної експертизи, який сторонами у справі не оспорюваних, та сукупністю інших доказів встановлено, що межові знаки ПП «Захід-Зем» частково були встановлені на обробленої відповідачем [PERSON] земельної ділянки , що не відповідає межі встановленої державним актом на право власності на землю [PERSON] серія [NUMBER], обов'язок встановлення межових знаків належить обом сторонам , а за наявності спору, він може бути вирішений відповідно до вимог ст.106 ЗК України. Тому позов не підлягає задоволенню і в цій частині. На підставі викладеного, ст.ст.91, 106, 152,158 ЗК

Outcome: dismissed