Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року. [INFO] у сторін по справі народилась спільна дитина, син - [PERSON] , батьківство якого відповідач визнав та 17.06.2008 року в Августівській сільській раді Біляївського району Одеської області сторони по справі отримали свідоцтво про народження дитини. На даний час сторони по справі проживають окремо більше року, стосунки між собою вони припинили та відповідач створив нову родину. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає незначну та нестабільну допомогу на утримання сина, що є недостатнім для забезпечення всіх потреб дитини та всебічного розвитку дитини. Позивач намагається забезпечити сину гідний догляд та розвиток, тому вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити та зазначила, що відповідач дійсно приїжджає до дитини шість разів на рік та купує сину одяг, але не в такому розмірі, як зазначив відповідач, також погодилась на те що відповідач буде сплачувати аліменти у сумі 2000 гривень. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та зазначив, що 3000 гривень для нього велика сума та він не має можливості її сплачувати, згоден сплачувати 2000 гривень, також вказав, що дитину він одягає по сезонно, а також купує йому продукти харчування. Таким чином фактично в підготовчому судовому засіданні позивач визнав позов. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно батьком дитини є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с. 4). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Августівської сільради № 972 від 25.07.2019 року, [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утримані (а.с. 2). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно до повноліття сина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривень, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривні, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на його утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Зазначену суму, суд не вважає надмірною з урахуванням вартості життя на цей час, а також вважає її достатньою так як сторони по справі підтвердили ті обставини, що відповідач одягає дитину та купує йому продукти харчування, а також враховує той момент, що позивач погодилася на сплату відповідачем аліментів на суму 2000 грн. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial