Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що 06.05.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 17.07.2003 року був розірваний. 18.05.2008 року позивач повторно уклала шлюб з відповідачем, яки був розірваний на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2010 року. 12.11.2012 року позивач втретє уклала шлюб з відповідачем, який теж було розірвано за рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 08.05.2015 року. У періоди між реєстраціями шлюбу та його розірванням сторони разом з дітьми постійно проживали у спірному будинку №77а (до зміни нумерації з №71а) по вул. Жовтневої революції в с. Станіслав, Білозерського району, Херсонської області. Перебуваючи у шлюбі сторони добудували вказаний будинок та здали його в експлуатацію. Позивач просила суд визнати житловий будинок №77а по вул. Жовтневої революції в с. Станіслав, Білозерського району, Херсонської області обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, що відповідають викладеному в позові, збільшили позовні вимоги та просили суд, окрім вказаного, встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу у періоди з 17 липня 2003 року до 18 травня 2008 року та з 20 січня 2010 року по 12 листопада 2012 року. Відповідач належним чином повідомлений про збільшення позовних вимог, про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб серії АКР №140817, серії АКР №140818, серії АКР №140819, свідоцтв про розірвання шлюбу серії 1-КГ №028275, серії 1-КГ №053060, рішення Білозерського районного суду №648/1220/15-ц від 08.05.2015 року, сторони перебували у шлюбі в періоди: з 06.05.1995 року по 17.07.2003 рік, з 18.05.2008 року по 20.01.2010 рік, з 12.11.2012 року по 08.05.2015 рік. Відповідно до договорів купівлі-продажу домобудівлі та земельної ділянки від 29.12.1999 року, Акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських споруд від 28 жовтня 2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2008 року, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.06.2015 року, [PERSON] є власником житлового будинку №77а по вул. Жовтневої революції в с. Станіслав, Білозерського району, Херсонської області, який згідно довідки Станіславської сільської ради Білозерського району, Херсонської області №1499 від 19.06.2015 року було перенумеровано з №71а на №77а. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що з 06.05.1995 року позивач та відповідач постійно (також в періоди розірвання шлюбу з 17 липня 2003 року по 18 травня 2008 року та з 20 січня 2010 року по 12 листопада 2012 року) проживали родиною, вели спільне господарство, в цей період вони придбали житловий будинок з земельною ділянкою по вул. Жовтневої революції та побудували на цій земельній ділянці новий житловий будинок. Статтею 60 СК встановлено, що майно, набуте подружжям піж час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 334 ч. 4 ЦК України встановлено момент набуття права власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.ст. 68, 70 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. При цьому, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що суду надано достатньо доказів факту спільного проживання однією сім`єю сторін у вказані періоди, крім того придбання та державна реєстрація спірного будинку відбувалися в періоди їх спільного проживання в зареєстрованому шлюбі, тому суд, зважаючи на вищевикладене дійшов висновку про задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved