Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що з 15.06.1996 перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: повнолітнього [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо, при цьому неповнолітній син [PERSON], [INFO] мешкає разом із позивачем і перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. На утриманні у відповідача більше нікого немає. Тому, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2018 провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій розяснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.1996, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 016328 від 15.06.1996, актовий запис № 241 (а.с.2). Із копії свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ № 265013 від 10.02.2004, актовий запис № 108, вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], матір'ю є [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що сімейні стосунки сторони не підтримують, батько дитини проживає окремо від позивача та дитини, а позивач самостійно виховує і утримує сина, відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до правил ст. 181 СК України, при визначенні аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved