Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 липня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя між нею та відповідачем не склалося. Вони з відповідачем мають різні погляди на спільне життя, на ведення спільного господарства та розподіл обов`язків. На підставі зазначеного між ними відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони не знаходили взаєморозуміння один з одним. Зрештою нею було подано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу позовну заяву про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим 28 вересня 2020 року за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі №214/9487/19 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Постійні непорозуміння з відповідачем призвели до припинення між ними усіх стосунків, у зв`язку з чим матеріальну допомогу на утримання дитини боржник надає нерегулярно та в малих розмірах, в житті, вихованні та розвитку дитини ніякої участі не приймає, що ставить її вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина знаходиться повністю на її утриманні та проживає з нею за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] . Вище вказані обставини стали підставою для її звернення в грудні 2020 року до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Однак ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2021 року по справі №214/8935/20 було відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, оскільки судові не вдалося встановити зареєстроване місце проживання відповідача. Враховуючи той факт, що відповідач є громадянином іншої держави - Австралії, що підтверджується даними паспорта відповідача, тому відповідач при прибутті до України не здійснював реєстрацію свого місця проживання. Як їй відомо відповідач проживає в орендованій ним однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не може забезпечити. Відповідач є здоровим та працездатним, отже він має можливість утримувати та матеріально забезпечувати їх сина. Враховуючи вказане, та те що добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося, вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про повне задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 липня 2017 року виданого Службою Громадського Реєстру Агенства Розвитку Державних Сервісів міста Тбілісі Грузія, актовий запис №01173004310 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] (а.с.8-10). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). Від спільного сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.04.2018 р. (а.с.11). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач з 17 липня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду 28 вересня 2020 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Доказів того, що [PERSON] є непрацездатною особою. Або має на утриманні інших осіб, матеріали справи не містять. Однак, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При чому обов`язком індивідуальним, а не солідарним. Тобто, обов`язок утримувати дитину належить не тільки позивачу, але й відповідачу як батьку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рівність обов`язку як матері так і батька утримувати дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 березня 2021 року, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved