Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна, в якій з урахуванням уточнень просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , ІНН [NUMBER] та скасувати реєстраційний запис про обтяження за № 6673492 внесений 27.02.2008 року та реєстраційний запис про обтяження № 6673608 внесений 27.02.2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20 березня 2007 року у [PERSON] та [PERSON] , вона придбала квартиру [ADDRESS] , про що між ними було укладено договір купівлі - продажу квартири від 20.03.2007 року. 18 жовтня 2019 року, під час формування державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Дзябко М.І. Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 185201279, їй стало відомо, що на спірну квартиру [ADDRESS] , державними виконавцями Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області накладено арешт від 27.02.2008 року за реєстраційним номером обтяження № 6673492 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 718760 від 27.02.2008 року та накладено арешт від 27.02.2008 року за реєстраційним номером обтяження № 6673608 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 718789 від 27.02.2008 року. Арешт на спірне нерухоме майно накладено в інтересах стягувачів за вказаними виконавчими провадженнями, а саме [PERSON] та [PERSON] . На час здійснення виконавчої дії щодо звернення стягнення на спірну квартиру боржником та власником спірного майна державним виконавцем зазначено колишнього власника спірної квартири [PERSON] . Тобто арешт на спірну квартиру у відношенні боржника [PERSON] накладено органом державної виконавчої служби 27 лютого 2008 року, коли вона вже придбала дану квартиру у [PERSON] 20 березня 2007 року та його право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно ще 24.03.2007 року. В даному випадку, державний виконавець, не пересвідчившись у тому, що дана квартира на день накладення обтяження дійсно належить боржнику на праві власності, безпідставно наклав арешт на нерухоме майно яке належить їй. Таким чином, у зв`язку з тим, що вона, як власниця вищезазначеного нерухомого майна, не має можливості в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися та розпоряджатися даною квартирою у зв`язку із накладенням арешту та неможливість вирішення спору у позасудовому порядку, вона вимушена звернутися до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають та просять позов задовольнити в повному обсязі та прийнятим рішення на підставі обставин викладених у позові та за наявними в матеріалах справи письмових доказів. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзиви на позов та клопотання від відповідачів не надходили. Представник третьої особи - Мелітопольського міськрайонного відділу виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позов та клопотання від третьої особи не надходили. Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що 20 березня 2007 року у [PERSON] та [PERSON] , позивачка придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджуються копією договору купівлі - продажу квартири від 20.03.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Горох Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 979. Набуття права власності в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано 24.03.2007 року (а.с.7-9). 18 жовтня 2019 року, під час формування державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Дзябко М.І. інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №185201279, [PERSON] стало відомо, що на її квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 12) вбачається, що постановами про арешт майна боржника та заборони його відчуження (АА № 718760 та АА № 718789 від 20.02.2008), винесеними державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Онуфрієнко О.А. на підставі ухвал Лозівського м/р суду Харківської області № 2-388 та № 2-387 від 24.01.2008, на вищевказану квартиру, що належить позивачці з 24.03.2007 року, накладено арешт з реєстраційним номером обтяження № 6673492 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №718760 від 27.02.2008 року та з реєстраційним номером обтяження № 6673608 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 718789 від 27.02.2008 року. Як вбачається з ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області № 2-388 від 24.01.2008 судом задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, подану в рамках справи за позовом останнього до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 40-41), внаслідок чого був накладений арешт на квартиру , яка розташована за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ-21102, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать на праві приватної власності [PERSON] . Як вбачається з ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області № 2-387 від 24.01.2008 судом задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, подану в рамках справи за позовом останньої до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 42-43), внаслідок чого був накладений арешт на квартиру , яка розташована за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ-21102, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать на праві приватної власності [PERSON] . Таким чином арешт на спірне нерухоме майно накладено в інтересах стягувачів [PERSON] та [PERSON] при вирішенні питання про стягнення шкоди, заподіяної їм діями [PERSON] , який на час накладення арешту на квартиру не був її власником. З вищевказаних ухвал Лозівського міськрайонного суду Харківської області вбачається, що спір про відшкодування шкоди виник між сторонами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 травня 2007 року на автодорозі «Якимівка-Кирилівка». Як встановлено в судовому засіданні, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.7), за яким позивачка придбала у власність вказану квартиру, був укладений 20.03.2007 року, тобто до події ДТП, за якою вирішувався спір щодо стягнення шкоди з [PERSON] . Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] ще 24.03.2007 року. Тобто на час прийняття державним виконавцем постанови про обтяження квартири [ADDRESS] , її власником була позивачка [PERSON] , а не [PERSON] . В даному випадку, державний виконавець, не пересвідчившись у тому, що дана квартира на день накладення обтяження дійсно належить боржнику на праві власності, безпідставно наклав арешт на нерухоме майно яке належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 20.03.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Горох Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 979, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14004918 від 24.03.2007 року та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с.7-11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак на даний час позбавлений цього права через наявність обтяження на належне їй нерухоме майно. Таким чином, наявність обтяження позбавляє позивача як власника вищезазначеного нерухомого майна, можливості в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з квартири [ADDRESS] . Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved