Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача 44940 грн. заборгованості по сплаті аліментів та 374358 грн. 55 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 19 січня 2008 року. На утримання дітей сторін [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення дітьми повноліття. Цим же рішенням з відповідача стягнуто на користь позивача на її утримання аліменти до досягнення сином [PERSON] трирічного віку у сумі 300 грн. щомісячно до 14 квітня 2013 року. Зобовязання по сплаті аліментів відповідач виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 1 лютого 2016 року обчислювалась сумою в 44940 грн. 00 коп. Позивачка вважає, що відповідач навмисно не сплачує аліменти, хоча має таку можливість. З огляду на наявність вини відповідача у виникненні заборгованості просить стягнути з нього заборгованість зі сплати аліментів у вказаній сумі, а також покласти на нього відповідальність за прострочення виконання своїх зобовязань у вигляді пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 374358 грн. 55 коп. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у її відсутність, а також зг одуна ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце вирішення спору, до суду не зявився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин за згодою позивача, висловленою у її письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе вирішення спору при заочному розгляді справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на утримання яких з [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 року на користь позивача стягнуті аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення дітьми повноліття. Цим же рішенням з відповідача стягнуто на користь позивача на її утримання аліменти до досягнення сином [PERSON] трирічного віку у сумі 300 грн. щомісячно до 14 квітня 2013 року (а. с. 6). 16 березня 2012 року на підставі виконавчого листа відкрите виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду (а. с. 8). Як випливає з довідок державного виконавця, загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.02.2016 року становить 44490 грн. 00 коп. (а.с. 40, 41). Згідно із ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Вирішуючи позов в частині вимог про покладення на відповідача відповідальності за несплату аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині у повному обсязі, так як погоджується з вірністю наведеного позивачем розрахунку, якому відповідачем всупереч принципу змагальності не протиставлено жодних фактичних даних. Відсутність доказів, які мають значення для вирішення спору і можуть в силу ч. 2 ст. 196 СК України вплинути на розмір неустойки, підкріплює наведений висновок суду. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по аліментам, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки аліменти вже стягнуті рішенням суду, яке набрало законної сили і підлягає обовязковому виконанню, тому отримання зазначених сум має бути наслідком сукупності виконавчих дій, спрямованих на ефективне виконання рішення.

Outcome: partial