Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач зазначає, що після укладення шлюбу сімейне життя складалось надзвичайно напружено, чоловік не висловлював до неї поваги, навпаки проявляв агресію та застосував фізичне насильство, в тому числі і під час того, як вона була вагітною. Позивач вказує, що після народження сина поведінка чоловіка не змінилася, він не будував сімейні стосунки на основі взаємоповаги, не приймав належної участі у веденні домашнього господарства, утриманні та вихованні дитини, продовжував поводитися агресивно, постійно вчиняв сварки та застосовував до неї фізичне та психологічне насильство. Зазначає, що спільне проживання з відповідачем припинене у вересні 2020 року. Спроби до примирення, з огляду на факт народження дитини, не призвели до зміни поведінки чоловіка, внаслідок чого було втрачено почуття любові на поваги до нього. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 16-17). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Позивач додатково пояснила, що зі своєї сторони нею було зроблено все можливе задля збереження шлюбу, проте відповідачем зустрічних дій вчинено не було, а відтак подальшого сенсу для збереження сім`ї не має. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте заперечував проти обставин викладених позивачем у позовній заяві, вказавши, що він повністю виконував покладені на нього сімейні та батьківські обов`язки, утримував сім`ю, фізичного насильства з його боку по відношенню до позивача не було, між ним та позивачем виникали сварки, мали місце конфліктні ситуації, словесні образи, налагодити відносини з позивачем задля збереження сім`ї не вдалося. Вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 05.09.2019 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 1377 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позовні вимоги визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Outcome: approved