Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила зобов'язати відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні майном, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом звільнення проходу, проїзду в напрямках до та від зазначеного будинку та забезпечення можливості потрапляння до будинку в будь-який час та без будь-яких обмежень. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці що в оренді у ЗАТ «Київгума». На вказаній земельній ділянці розташований паркан і ворота, через які можливо здійснити заїзд до належного їй будинку. Представниками відповідачів систематично вчиняються дії щодо недопущення її до будинку, шляхом зачинення воріт. Тому позивач, посилаючись на правові підстави на правові підстави ст. 391 ЦК України звернулась до суду за захистом свого порушеного права. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.09.2015 року [NUMBER] виданого Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля (по літ. «Я1») загальною площею 511,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] перебуває в оренді в Закритого акціонерного товариства «КИЇВГУМА» про що свідчить договір оренди земельної ділянки від 22 серпня 2003 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрований в реєстрі під № 830. Наказом ліквідатора ЗАТ «Київгума» № 7 від 07 листопада 2014 року організованого охорону вищевказаної земельної ділянки, а також об'єктів нерухомості, що розташовані на ній та доручено її організацію обслуговуючому кооперативу «Городок 149». 07 листопада 2014 між Обслуговуючим кооперативом «Городок 149» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна охорона «Ягуар» укладено договір № 7-11/14 «Про надання послуг по охороні об'єкта», предметом якого є організація охорони котеджного містечка в [ADDRESS]. 01.11.2015 року приблизно о 11 годині 15 хвилин за вищевказаною адресою працівниками охоронної фірми вчинено самоправні дії, які полягають у недопущенні позивача до об'єкту нерухомого майна, що їй належить, про що свідчить копії витягу з кримінального провадження № 12015100010010507 та протоколу допиту позивача як свідка від 17.11.2015 року. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 33 Постанови пленум № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. За таких обставин, суд вважає даний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved