Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 листопада 2007 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 12. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 24 листопада 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітні діти: син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. З відповідачем сумісно не проживають три роки. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони були не сумісні, між ними не було порозуміння, тому в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв'язку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, на їх утримання відповідач надає матеріальну допомогу добровільно. Позивач у судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 24 листопада 2007 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24.11.2007 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 12. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08 травня 2009 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 березня 2013 року виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області відповідно. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору, що складає 640 грн.

Outcome: approved