Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] та Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання права власності зазначивши, що 15. 11. 2000 року, нею спільно з [PERSON] було придбано 13/20 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS], шляхом укладання договору обміну квартири на частину житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Озерним Г.М. Таким чином, вказана частина житлового будинку належала позивачці, її чоловікові [PERSON] та їх сину [PERSON] Після смерті чоловіка [PERSON] позивач продовжила проживати в будинку та користуватися ним спільно з відповідачем 1, який є спадкоємцем за законом першої черги спадщини [PERSON], однак від прийняття спадщини відмовився. Відповідач -2 заяву про визнання спадщини відумерлою не подавав. Вважаючи, що вона є володільцем та користувачем частини житлового будинку, що належала [PERSON], позивач з даним позовом звернулася до суду. Представник позивача до суду подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснити без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач -1 у судове засідання не з'явився, проте надав заяву, згідно з якою розгляд справи просив здійснити без його участі за наявними матеріалами. Відповідач - 2 у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. З урахуванням вищевикладеної обставини, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору обміну квартири на частину жилого будинку від 15.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Озерним Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3657, [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], а також [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони, уклали цей договір, згідно з яким [PERSON] [PERSON] та [PERSON] обміняли, належну їм на праві особистої власності квартиру [ADDRESS], на 13/20 (тринадцяти двадцяту) частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] і належну гр. [PERSON] на праві особистої власності. Згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.09.2010 року, позивачеві, її колишньому чоловіку [PERSON] та відповідачеві -1, згідно з зазначеним вище договором міни належить 13/20 часток житлового будинку у [ADDRESS]. Крім того, відповідно до цього ж Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належало 7/20 часток будинку, на підставі договору дарування /82/ від 16.01.2009 року. 19.05.2004 року, шлюб зареєстрований між позивачем та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 травня 2004 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції, актовий запис № 139. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.09.2010 року, виданим міським відділом по реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 2533. У відповідності до заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В., [PERSON] від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON], в тому числі за законом, за заповітом, за заповідальними розпорядженнями - -відмовився. З виданого Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Кіровоградській області сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам вбачається, що будівництво об'єкта - за адресою: [ADDRESS], закінчено та відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, забудовник об'єкта [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до п. 8 Прикінцевих положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved