Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що рішенням Липовецького районного суду із відповідача на її, [PERSON] , користь було присуджено аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.04.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто стягувачем до виконання, за яким державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Утім, у зв`язку із ухиленням відповідача від виконання аліментних зобов`язань станом на 01.03.2019 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка склала 39 850 грн., у зв`язку із чим позивач просить суд присудити із відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за судовим рішенням за період з 01.06.2017 по 01.03.2019 в розмірі допущеної заборгованості, що склала 39 850 гривень, а також просить вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 27.06.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 10.06.2014 Липовецьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист у цивільній справі №136/818/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. 05.09.2014 державним виконавцем відділу ДВС Липовецького РУЮ Ковалінською Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом (реєстраційний номер ВП № 44644013). Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженні № 44644013 (а.с.11), станом на 01.03.2019 заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №136/818/14-ц становить 39 850 грн. Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд присудити із відповідача на її користь неустойку (пеню) за період з 01.06.2017 по 01.03.2019 у розмірі 39 850 гривень. Відповідно до ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З аналізу вказаної норми слідує, що підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому, за загальним правилом форма вини - умисел чи необережність значення не має. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов`язання, яка і повинна доказувати протилежне. Суд вважає, що винна поведінка відповідача у даному випадку доведена, на що вказує доданий до матеріалів справи розрахунок державного виконавця про заборгованості за виконавчим листом №136/818/14-ц, з якого встановлено що відповідач не сплачував аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини у розмірі визначеному судовим рішенням, у зв`язку із чим прострочив виконання зобов`язання, а іншого відповідачем не доведено, відзиву на позов на пропозицію суду від 27.06.2019 ним не надано, як і не надано доказів, на спростування обставин вказаних у позові. Вирішуючи питання щодо розміру стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивача суд враховує позицію Верховного Суду Великої Палати, від 25.04.2018, у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відповідно до якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1х1 %хQ1) (A2х1 %хQ2) ………. (Anх1 %хQn). Де також зазначено, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів склала 76 167, 51 грн. за період з 01.06.2017 по 01.03.2019, з якою суд погоджується. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України встановлено максимальний розмір неустойки (пені), який не може бути більшим 100% заборгованості. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження невиконання відповідачем свого обов`язку щодо спали аліментів на утримання дитини та наявність його винної поведінки щодо невиконання аліментних зобов`язань, відтак, суд вважає, що відповідач має нести за це майнову відповідальність - додаткові втрати, шляхом стягнення із нього пені у відповідності до приписів ст.196 СК України, який не може бути більшим 100% заборгованості. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при пред`явленні даного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору, де зазначено у п.3, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Наведене свідчить, що при пред`явленні даного позову позивач була звільнена від сплати судового збору, отож сплачені нею кошти згідно квитанції за №76 їй слід повернути, а ураховуючи те, що позов задоволено, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору слід присудити із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved