Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 10.07.2008 року до нього звернувся відповідач з проханням позичити йому 300\~000 грн. Він дав в борг [PERSON] 300\~000 грн. з умовою повернення не пізніше 10.07.2013 року, про що відповідачем було написано йому розписку про отримання 300\~000 грн. та зазначено, що в разі несвоєчасного повернення грошей, [PERSON] зобов»язується сплатити на його користь штраф в розмірі 100\~000 грн. Термін повернення займу давно минув, але відповідач гроші не повернув. На його вимогу та за своєї згоди 15.09.2013 року відповідач написав ще одну розписку про повернення боргу разом із сумою штрафу, вказавши термін повернення боргу 15.09.2016 року. Однак, і в цей термін відповідач свої зобов»язання не виконав і борг йому не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошей, але відповідач відповідає, що грошей в нього зараз немає. Тому звернувся до суду. В судове засідання сторони не прибули, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у свою та його довірителя відсутність, позов підтримав і просив суд задовольнити його в повному обсязі (а.с.42). Відповідач про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі і просив суд позов задовольнити (а.с.39). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, 10.07.2008 року позивач дав в борг відповідачу [PERSON] 300\~000 грн. з умовою повернення не пізніше 10.07.2013 року, про що відповідачем було написано позивачу розписку про отримання 300\~000 грн. та зазначено, що в разі несвоєчасного повернення грошей, відповідач [PERSON] зобов»язується сплатити на користь позивача штраф в розмірі 100\~000 грн.(а.с.44). Термін повернення займу давно минув, але відповідач гроші не повернув. 15.09.2013 року відповідач написав ще одну розписку позивачу про повернення боргу разом із сумою штрафу в сумі 400\~000 грн., вказавши термін повернення боргу 15.09.2016 року (а.с.45). Однак, і в цей термін відповідач свої зобов»язання не виконав і борг позивачу не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошей, але відповідач грошей не повернув. В звязку з тим, що відповідачем сума боргу добровільно не сплачена, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідача примусово. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved