Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок загальною площею 57,1 кв.м. побудованого із цегли, сараю загальною площею 11,0 кв.м. побудованого із каменя і опоки, літньої кухні загальною площею 17,9 кв.м. побудованої із каменя і опоки, сараю загальною площею 28,4 кв.м. побудованого із цегли, сараю загальною площею 15,4 кв.м. побудованого із цегли, що знаходиться по вул. Деренівка №8 в с. Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 20.04.1988 року їй та її чоловікові [PERSON] було видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок (колишній колгоспний двір) що розташований по вул. Деренівка, 8 в с. В.Ходачків Козівського району Тернопільської області. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 2 (двох) членів, а саме: [PERSON]В і [PERSON]. 23.06.2014 року помер її чоловік. Зазначає, що після смерті чоловіка вона являється спадкоємцем першої черги за законом та 01.11.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що такий обєкт, як колгоспний двір, не визначений діючим законодавством. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Деренівка №8 в с. Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 29.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не зявилася, однак подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Представник Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області у підготовче засідання не зявився, однак подав відзив на позов, згідно з яким не заперечує щодо визнання позовних вимог, просить справу розглядати у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.1988 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що розташований на вул. Деренівка №8 в с. В.Ходачків Козівського району Тернопільської області. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 2 (двох) членів (а.с.10, 29). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області членами колгоспного двору були [PERSON]В і [PERSON] (а.с.14). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON]В і [PERSON], то кожному із них фактично належить 1/2 частина колгоспного двору. 23.06.2014 року чоловік позивача\~[PERSON]\~помер.\~За життя\~він своїм\~майном,\~в тому\~числі 1/2\~частиною спірного\~будинковолодіння,\~на яку\~мав право\~як член\~колгоспного двору,\~не розпорядився(а.с.30). Згідно із копією свідоцтва про одруження серії І-ИД №015204 [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON], [INFO] (а.с.28). Відтак, на підставі ч.1 ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Крім цього, встановлено, що протягом строку, встановленого\~ст.1270\~ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від спадщини, однак вона не може оформити своїх спадкових прав в позасудовому порядку через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів (а.с.32). Вказані вище обставини учасниками справи не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно\~з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно розяснень, наданих у п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №25-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами\~ч.2 ст.328 ЦК України\~встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння на вул. Деренівка, №8 в с. Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області. Сплачений позивачем [PERSON] судовий збір у розмірі 1997, 00 грн. залишити за останньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved