Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

позивач звернулася в суд до відповідача з позовом про витребування майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON], перебували у шлюбі з 17.05.2001 р. по 10.12.2008р. Також зазначає, що у неї та відповідача є спільні діти. У 2012 році [PERSON] запропонував позивачці відновити сімейні відносини, в результаті чого [PERSON] переїхала з дітьми у квартиру [ADDRESS] за місцем проживання відповідача. При цьому перевезла всі належні їй та дітям особисті речі та меблі. У червні 2013 року відповідач після чергового конфлікту вигнав позивачку з дітьми, не дозволивши при цьому забрати особисті речі та меблі. Просить витребувати у відповідача особисті речі та меблі, які знаходяться за адресою [ADDRESS] та стягнути на свою користь сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак, представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судові засідання жодного разу не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим, на підставі ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі доказами. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 17.05.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського міського управління юстиції./а.с.4/ Даний шлюб розірвано за рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.12.2008 року № 2-2799/08 ,що підтверджується копією даного рішення в матеріалах справи /а.с. 7/ та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 21.01.2009 року /а.с.8/ Як вбачається із матеріалів справи у шлюбі у позивача з відповідачем народилось двоє дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] /а.с.5/ та [PERSON] /а.с.6/ З копії талонів-замавлення салону дитячих меблів «Три Ведмеді» та магазину дитячих меблів «Cliek» вбачається, що замовником зазначених у позовній заяві меблів є [PERSON] та підтверджується її підписами /а.с.11-20/. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та с. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами цивільного законодавства, зокрема ст. 316, 317 ЦК України, передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до законуза своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто неможе бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поряд з цим, ст. 391, 392 та 393 ЦК України встановлено, що власник майна має правовимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначені норми цивільного законодавства кореспондуються і з нормами Конституції України, зокрема із ст. 41 та 55 цього Закону, якими також передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним такожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Outcome: approved