Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON], Рівненської районної державної адміністрації, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2014 року, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовної вимоги [PERSON] посилається на те, що 19.09.1989 року [PERSON] продав її батьку [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. [INFO] її батько помер, однак за життя не отримав правовстановлюючий документ на вказаний будинок. Будучи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу та по причині того, що [PERSON] належала лише 1/2 частина вищевказаного будинку, вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, що порушує її право на спадщину і є підставою для звернення до суду. До початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], у якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05.12.2012 року, просить визнати договір купівлі-продажу укладений 19.09.1989 року поміж [PERSON] та [PERSON] недійсним. В обґрунтування позовної вимоги [PERSON] посилається на те, що 19.09.1989 року [PERSON] (як продавцем) та [PERSON] (як покупцем) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Будучи спадкоємцем [PERSON] та власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку даний договір вважає недійсним, оскільки на момент його укладення [PERSON] належала лише 1/2 його частина, інша частина належала [PERSON], а відповідно він розпорядився часткою неналежного йому майна, про продаж своєї частини [PERSON] не повідомив іншого співвласника, чим порушив її право на привілеєву купівлю частки майна яка перебуває в спільній власності. Також, при нотаріальному посвідченні вищевказаного договору було порушено вимоги п.2, п.10, п.19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19.01.1976 року. В судовому засіданні [PERSON] заявлену позовну вимоги підтримала в повному обсязі, та пославшись на обставини викладенні в первісній позовній заяві просила її позов задоволити повністю. Поряд з цим, зустрічну позовну заяву не визнала повністю. Представник [PERSON] - адвокат Сидоренко М.П. позицію довірителя підтримав та просив первісний позов задоволити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити повністю. [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала повністю, а первісний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Представник [PERSON] - адвокат Квасиловець С.О. позицію довірителя підтримала, просила зустрічну позовну заяву задоволити повністю, а в задоволенні первісної позовної заяви відмовити. Представник відповідача за первісним позовом, Рівненської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи за первісним позовом, Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області позовну вимогу [PERSON] підтримала пояснивши, що на момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], яку він успадкував після смерті [PERSON]. Третя особа за первісним позовом, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення представника Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що первісний позов підлягає задоволенню повністю, а зустрічна позовна заява частково. Так, 19.09.1989 року між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який належав продавцю на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту, зареєстрованого за №1-492 від 20.06.1986 року. Вказаний договір був нотаріально посвідчений головою виконкому Городищенської сільської ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі під №31. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.06.1986 року, зареєстрованого в реєстрі під №1-492, [PERSON] успадкував після [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в с.Городище Рівненського району Рівненської області, яка належала померлій на підставі запису в погосподарській книзі за №98. Як вбачається із копії запису №98 в погосподарській книзі, копії рішення виконавчого комітету Городищенської сільської ради народних депутатів №41 від 12.12.1988 року та підтверджено поясненнями представника Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області, на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO], будинку в с.Городище, власником 1/2 якого вона була, не було присвоєно поштової адреси, в подальшому даному будинку було присвоєно [ADDRESS]. Зважаючи на викладене, на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 19.09.1989 року [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Інша частина даного будинку належала [PERSON], що підтверджено копією рішення виконавчого комітету Городищенської сільської ради народних депутатів №41 від 12.12.1988 року та копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21.05.1996 року. Згідно ст.ст. 48, 60 ЦК Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Оскільки, [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.09.1989 року належала лише 1/2 його частина, він міг укласти правочин лише щодо належної йому частини будинку. Враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладений 19.09.1989 року поміж [PERSON] та [PERSON], в частині продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала [PERSON] не відповідає вимогам закону, суд вважає, що даний договір в цій частині підлягає визнанню недійсним. Поряд з цим, посилання [PERSON] на ту обставину, що оспорюваний договір купівлі-продажу є недійсним повністю, з підстав укладення його з порушенням права [PERSON] на привілеєву купівлю частки майна, яка перебувала в спільній власності, суд вважає безпідставною. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 ЦК УРСР при продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця. За умовами вказаної норми закону, допущене порушення не тягне за собою визнання договору недійсним, а лише є підставою для переведення прав і обов'язків покупця. Окрім цього судом встановлено, що під час нотаріального посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу головою виконавчого комітету Городищенської сільської Ради народних депутатів було допущено порушення п.2, п.10, п.19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19.01.1976 року. Однак дані порушення не свідчать про відсутність волі сторін щодо укладення даного договору і жодним чином не порушують будь-якого права [PERSON], а відповідно не можуть бути підставою визнання договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 19.09.1989 року поміж [PERSON] і [PERSON] недійсним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 19.09.1989 року з [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 28.05.2010 року (серія [NUMBER]). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтями 1261, 1267 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою [PERSON], а відповідно спадкоємцем першої черги, що підтверджено свідоцтвом про народження від 18.04.2002 року (серія [NUMBER]), та свідоцтвом про шлюб від 15.01.2010 року (серія [NUMBER]). Згідно вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає доведеним, що на день смерті [PERSON] належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], а відповідно за [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, підлягає визнанню право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача за первісним позовом [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача за первісним позовом [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати за первісним позовом. Поряд з цим з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 48, 60, 114, 224, 225 ЦК Української РСР, ст.ст. 392, 1218, 1220, 1223, 1261, 1267-1270 ЦК України, 10, 60, 61, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved