Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні з підприємства за період з 28.04.2012р. по 27.01.2014р. та 2000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що вона працювала на посаді провідного інженера в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут». Згідно наказу №95К від 28.04.2012 р. була звільнена з займаної посади. При звільненні з роботи їй не була виплачена заробітна плата за період з 2010 року по квітень 2012 року. Фактичний розрахунок було проведено 27.01.2014 року, тому на підставі ст. 117 КЗпП України, просить стягнути середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 28.04.2012р. по 27.01.2014р. у розмірі 18493,86 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Позивач працювала в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на посаді провідного інженера з 01.12.1995 року по 28.04.2012 року /а.с.4/. Згідно наказу №95К від 28.04.2012 р. [PERSON] звільнена з займаної посади. Згідно статей 46, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Судовим наказом Франківського районного суду м. Львова №2н/1326/814/2012 від 31.03.2012 р., №2н/1326/813/2012 від 31.03.2012 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати, проте повний розрахунок було проведено 27.01.2014 року, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження ВП №33504090, ВП №33503857 від 27.01.2014 року /а.с.28-29/. Таким чином, матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні встановлено факт наявності заборгованості відповідача з виплати позивачу належних сум при звільненні. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки №135 від 07.04.2014 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 120,09 грн. /а.с.30/. Загальна кількість робочих днів за весь час затримки розрахунку складає 154 дні: кількість робочих днів за період з 29.04.2012 р. по 01.07.2012 р. складає 45 днів, з 01.07.2012 р. по 01.10.2012 р. 27 днів, з 01.01.2013 р. по 20.02.2013 р. 33 дні, з 20.02.2013 р. по 27.01.2014 р. 49 днів. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 28.04.2012 р. року до 27.01.2014 року буде складати: 120,09 грн. * 154 = 18493,86 грн., де 120 грн. 09 коп. - середньоденна заробітна плата, а 154 - кількість робочих днів за даний період. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 18493,86 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, суд вважає дані позовні вимоги необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору, та стягнути в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: partial