Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.2017 року в м. Рубіжному Луганської області по вул. Набережна, 4, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом « SUZUKI GRAND», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та у зв`язку з чим постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.02.2018 року, яка набрала законної сили 19.02.2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вказаними обставинами. Вказаними діями [PERSON] позивачу спричинено матеріальну шкоду у розмірі 63 029,66 грн. відповідно до звіту № 01/05 від 15.05.2018 року, оплати з виконаних робіт оцінки склала - 900 грн., витрат на евакуацію автомобіля - 600, 00 грн. У зв`язку з тим, що страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номер [NUMBER] , здійснено ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 64 529,66 гривень та судові витрати у розмірі 3 204,80 грн., які складаються з: судового збору - 704,80 грн., надання професійної правочинної допомоги - 2 500, 00 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. В судове засіданні відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 03.07.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, відповідний запис № 79 (а.с.105). Транспортний засіб «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2017 року серія [NUMBER] (а.с.28). Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.02.2018 року, яка набрала законної сили 19.02.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн., оскільки він 24.11.2017 року о 08.30 год. в м. Рубіжне по вул. Набережній, 4, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Suzuki Grand», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. (а.с. 5). Відповідно до звіту № 01/05 про оцінку транспортного засобу від 15.05.2018 року власник автомобілю марки «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] поніс наступні витрати: матеріальні збитки у розмірі 63 929,66 грн. (а.с.6-27). Вартість роботи експерта з оцінки завданої шкоди транспортному засобу марки «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] становить 900 грн., що підтверджується договором № 24 від 15.05.2018 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] (а.с.30). Відповідно до квитанції від 24.11.2017 року, вартість евакуації транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] становить 600, 00 грн. (а.с.31). Страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номер [NUMBER] здійснено [PERSON] у ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» на період з 28.02.2017 року по 27.02.2018 року за шкоду, заподіяну майну на суму 200 000 грн., що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2565017 від 28.02.2017 року (а.с.48, 78). 27.11.2017 року [PERSON] повідомлено ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 24.11.2017 року о 08-30 год., що підтверджується повідомленням страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду від 27.11.2017 року (а.с.47). 27.11.2017 року [PERSON] повідомлено ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 24.11.2017 року о 08-30 год., що підтверджується повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду від 27.11.2017 року (а.с.76). 20.02.2018 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24.11.2017 року (а.с.77). ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» не є ліквідованим, або визнаним банкрутом, що підтверджується відповіддю Моторного страхового бюро України від 12.10.2018 року № 3.1-05/32040 та витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.81, 82-83). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так позивачу по справі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 64 529,66 грн. (а.с.6-29, 30, 31). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] вчасно звернулися до Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 47, 76). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до звіту № 01/05 про оцінку транспортного засобу від 15.05.2018 року, договору № 24 від 15.05.2018 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] та квитанції від 24.11.2017 року, позивач поніс наступні витрати: матеріальні збитки у розмірі 63 929,66 грн., вартість роботи експерта з оцінки завданої шкоди транспортному засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] - 900 грн., вартість евакуації транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний номер [NUMBER] - 600, 00 грн.(а.с.6-27, 30, 31) Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 65 429, 66 грн., однак оскільки на підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд не має права виходити за межи позовних вимог, тому з ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», на користь позивача необхідно стягнути майнову шкоду у розмірі 64 529,66 грн., як зазначено позовними вимогами. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат понесених позивачем у розмірі 2 500 00 грн. у зв`язку із зверненням до адвоката, то тут суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Так в матеріалах справи як підтвердження користування позивачем послугами, пов`язаними з правничою допомогою адвоката наявна лише квитанція № 15/18 від 16.06.2018 року, про передачу грошових коштів [PERSON] адвокату Степанцову В.Є. (а.с.33), яка ще і не оформлена у встановленому законом порядку, а також договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом (а.с.32), однак не додано докладний письмовий звіт адвоката по даній справі, адресований клієнту (позивачу) з переліком послуг (допомоги), які ним були надані клієнту. Таким чином відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що підстав для задоволення вимог щодо відшкодування витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, немає, а тому у цій частині відмовляє. Враховуючи те, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі, а в частині відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, - відмовлено, суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати, які складаються лише з судового збору у сумі 704,80 грн. у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1).

Outcome: approved