Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що з 23.04.1994 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 17.06.2008 року їх сімя придбала житловий будинок № 38 по вул. С.Крушельницької в с. Липини Луцького району. 10.07.2008 року між «Сведбанк» та її чоловіком було укладено кредитний договір № 0201/0708/88-093 про надання кредитних коштів в розмірі 70\~000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання ним було передано в іпотеку банку житловий будинок № 38 по вул. С.Крушельницької в с. Липини Луцького району Вважає, що вказаний договір іпотеки не відповідає вимогам законодавства, оскільки укладений без отримання погодження органу опіки та піклування та без урахування того, що на час укладення договору\~\~в будинку\~\~фактично проживали неповнолітні діти, як член сімї власника, які лише формально були зареєстровані за іншою адресою. Також, вона, як дружина іпотекодавця, згоди на укладення договору іпотеки на надавала. Просить суд, визнати недійсним договір іпотеки від 10.07.2008 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, оскільки порушено майнові права дітей при заключні договору іпотеки, їх право на користування житлом та не надано дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину, та [PERSON] на надавала згоди на укладення такого договору. Представник ПАТ КБ «Надра» в судовому засідання позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, приходить до\~\~висновку, що позов до задоволення не підлягає. Частиною шостою ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно норм ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладеного кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 70\~000 доларів США. На виконання умов кредитного договору між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок № 38 по вул. Крушельницької в с. Липини Луцького району Волинської області. На момент укладення договору іпотеки діти та дружина іпотекодавця, не були зареєстровані в спірному житловому будинку. Дана обставина підтверджується\~\~копіями будинкових книг (а.с. 97). Отже, на момент укладення договору іпотеки неповнолітні діти іпотекодавця права користування житловим будинком, що є предметом іпотеки, не мали, тому згода органу опіки та піклування для укладання даного договору не вимагалася, а відтак, права неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] укладеним договором іпотеки не порушені. Що ж стосується посилання представника позивача на те, що [PERSON] не було надано письмової згоди на укладення її чоловіком договору іпотеки, то дана обставина спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, в матеріалах іпотечного договору наявна заява [PERSON], відповідно до якої остання надає своєму чоловікові [PERSON] згоду на укладення з ПАТ «Сведбанк» кредитного договору та на передачу в іпотеку банку нерухомого майна, а саме будинку та земельної ділянки в с. Липини Луцького району, по вул. С.Крушельницької, 38. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] здійснила своє волевиявлення щодо передачі майна в іпотеку. Таким чином, судом встановлено, що вимоги щодо отримання згоди одного з подружжя на вчинення правочину щодо нерухомого майна були дотримані. За таких обставин та в силу вимог вищенаведених норм закону, суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем договір іпотеки відповідає вимогам закону і підстав для визнання його недійсним немає.

Outcome: dismissed