Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу частини будинку а саме Ѕ від 21.09.2017 року та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право власності від 18.03.2014 року. У вказаному житловому будинку значиться зареєстрованою, але не проживає її тітка відповідач по справі [PERSON] , яка виїхала до Росії і там проживає та зареєструвалася з 12.08.2016 року. Крім того,\~зазначила,\~що остання\~власних речей\~в будинку\~не має,\~будинком не\~користується,\~комунальні послуги\~не сплачує.\~ Оскільки\~відповідач \~у спірному\~будинку не\~проживає,\~але значиться\~зареєстрованою вона\~змушена нести\~за неї\~комунальні витрати,\~ що\~ставить її\~в скрутне\~матеріальне положення\~та порушує\~її права\~як власника\~вільно розпоряджатися\~власним майном.\~У зв`язку\~з чим,\~просить визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.03.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 18.03.2014 року. Крім того, їй належить також Ѕ частина вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 21.09.2017 року посвідченого державним нотаріусом третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-1529 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого від 21.09.2017 року. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.2017 року [PERSON] належить земельна ділянка 0,0445 га за адресою [ADDRESS] посвідченого державним нотаріусом третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-1530 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого від 21.09.2017 року. Відповідно до довідки №525 від 02.08.2018 року виданої Головою квартального комітету №26 вбачається що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими: позивач [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] , невістка [PERSON] та тітка позивача та власника будинку [PERSON] , яка зареєстрована але не проживає у вказаному будинку. Крім того, з копії наданих до суду документів що засвідчують особу відповідача вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованою з 2016 року в РФ в Калужскій області. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавиться чи цікавилася житловою площею, а також поважності причин їх відсутності у житлі, суду не надано. Суду також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved