Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право приватної власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку зареєстрований відповідач-колишній співмешканець її дочки, який за місцем реєстрації не проживає. В зв`язку з реєстрацією відповідача в житловому будинку вона позбавлена права розпоряджатись належним їй на праві приватної власності будинком. За вказаних обставин звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2020 року, індексний номер витягу :198747338. В даному житловому будинку зареєстрований відповідач, який за місцем реєстрації не проживає. Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В зв`язку з реєстрацією відповідачів в житловому будинку позивач позбавлена права розпоряджатись належною їй власністю. Згідно ст.150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 Житлового Кодексу України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Той факт, що відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за цією адресою не проживає підтверджується актом від 17 лютого 2020 року комісії Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Відповідно до ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] з 2012 року не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , тому втратив право на користування даним житлом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплене право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України ). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved