Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2008 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №273. Купівлю-продаж вказаної квартири вони здійснили за домовленістю сторін за 8880 грн., які вона передала [PERSON] у відповідності до п. 2.1 договору до його підписання. Вказує, що [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання про визнання договору купівлі-продажу від 04.03.2008 року недійсним. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24.02.2015 року договір купівлі-продажу квартири, укладений між нею та відповідачем визнаний недійсним. В звязку з чим, просить стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 8880 грн., які сплачені нею за договором купівлі-продажу. Представник позивача в судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2008 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №273. (а.с. 6-7). Із п. 2.1 договору вбачається, що купівлю-продаж квартири сторони здійснили за домовленістю за 8880 грн., які продавці отримали від покупця сам на сам до підписання договору (а.с. 6-зворот). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 23.12.2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири відмовлено (а.с. 9). Однак, рішенням апеляційного суду Волинської області від 24.02.2015 року рішення Луцького міськрайонного суду від 23.12.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 04.03.2008 року між [PERSON], [PERSON], від імені яких діяв [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири визнаний судом недійсним, а тому слід зобовязати відповідача повернути позивачу сплачені нею кошти за договором у розмірі 8880,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved