Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08.12.2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати аліменти в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - на тверду грошову суму у розмірі 5 000 грн., а саме по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати аліменти в розмірі 2 500 грн. на молодшу дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем шлюб розірвали за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2013 року. Від шлюбу з [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року по справі № 755/32045/14-ц з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08.12.2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття - аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений рішенням суду та сплачується відповідачем значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зокрема, за останні місяці суми, які сплачуються щомісячно відповідачем на утримання двох дітей складають в середньому 2 200 грн. на місяць, що в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для матеріального утримання їхніх дітей та ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач вказує, що на даний час діти [PERSON] навчається в Зазимському навчально-виховному комплексі, а [PERSON] навчається в НВК «Фортуна» та відвідує ДЮФШ «Фаворит», з жовтня 2019 р. платіж за одне тренування складає 700 грн., також відвідує інші додаткові заняття. Тому діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Також діти потребують медичного лікування та періодично перебувають на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. Зокрема, на проведення медичного обстеження [PERSON] 03.01.2020 р. було витрачено 1 069,50 грн. Оскільки діти проживають з нею, вона значну частину грошових коштів щомісячно витрачає на житлово-комунальні послуги. Також для доставлення дітей до закладів освіти вона використовує автомобіль Міцубісі, витрачаючи на паливо в середньому 3 000 грн. на місяць. Тому зазначені витрати на дітей щонайменше складають 7 500 грн. на місяць, проте крім цього, вона витрачає велику кількість коштів на купівлю продуктів харчування для дітей, одяг. Так, відповідно до інформації, наведеної на електронному ресурсі Державної служби статистики України щодо витрат одного домогосподарства з дітьми, реальні витрати на утримання двох дітей на місяць фактично перевищують суму в 10 000 грн. Відповідач ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні їхніх спільних дітей, також постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що судячи з розміру сплачуваних аліментів, відповідач отримує мінімальну заробітну плату, проте його зарплата є значно вища за мінімальний дохід. Зокрема, з відкритої інформації, розміщеної на електронних ресурсах, у тому числі за проектом Громадської організації «Канцелярська сотня», розшифровки до звіту про формування виборчого фонду кандидата на пост Президента України, [PERSON] зробив пожертву на користь кандидата на пост Президента України [PERSON] у сумі 144 600 грн. Вона працює вихователем у дитячому садочку № 443 ЗДО Дніпровського району, її заробітна плата не дає можливості у повній мірі забезпечувати розвиток дітей на достатньому рівні. Ухвалою суду від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 41, 42). 28.08.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказує, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що не відповідає дійсності та не доведено позивачем приховування його доходів, оскільки він офіційно працевлаштований, має стабільний але не великий дохід, зважаючи на вік (48 років) працевлаштуватись на більш оплачувану роботу є проблематичним, крім того, в останні роки у нього почались проблеми з підвищенням тиску. На даний час вони з дружиною та її донькою живуть за рахунок заробітної плати його дружини і залишку його зарплати після сплати аліментів, проживають в однокімнатному будинку площею 40 кв.м. і в межах наявних у них фінансових можливостей. Він жодним чином не пов`язаний з політичними силами, а внесок у 2019 р. як пожертва на користь одного з кандидатів в Президенти України ним був зроблений на підставі договору доручення за рахунок коштів, належних іншій особі, довіритель уповноважив його на внесення пожертви, зважаючи на його бажання не розголошувати свої персональні дані, тому він не може надати копії підтверджуючих документів через наявність угоди про нерозголошення. Позивач намагається стягнути з нього свої витрати, які мають всі ознаки додаткових і не є систематичними та у більшості випадків не підтвердженими та необхідними, що є проявом звички позивача до забезпеченого життя. Позовні вимоги перевищують його доходи. Його стан здоров`я є незадовільним, через проблеми з артеріальним тиском та конфліктні ситуації, які постійно провокує позивач, що погіршує його стан, йому періодично доводиться звертатися за медичною допомогою, у тому числі 14.10.2019 р., 29.12.2019 р. викликалась швидка медична допомога. За час спільного життя з позивачем він забезпечував добробут їхньої сім`ї, після розлучення позивач залишилась проживати в належному йому з позивачем по Ѕ частині будинку площею 212,7 кв.м., звідки він виїхав, залишивши всі меблі та побутову техніку (а.с. 46-48). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2020 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик свідків (а.с. 87, 88). 07.10.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача [PERSON] зазначає, що сума аліментів, яку сплачує відповідач, є недостатньою для утримання двох неповнолітніх дітей, відповідач не має обмежень працездатності, має рухоме та нерухоме майно, у тому числі майно, з якого має дохід, має значні витрати, походження яких не може довести, будує власний будинок, утримує автомобіль та квартиру, оплачує представництво адвокатів у декількох судових процесах одночасно, виїжджає на відпочинок за кордон (а.с. 91-93). 13.10.2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що на даний час відповідач не має можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатись належним йому майном, у тому числі з метою отримання прибутку, оскільки повинен погоджувати це питання із співвласником - позивачем, яка свідомо уникає цього, позивач намагається втілити у життя свої погрози про залишення відповідача жебраком, постійно направляє скарги до правоохоронних органів та відділів ДВС, у яких на виконанні перебуває судове рішення про стягнення аліментів. Всі судові процеси між сторонами ініційовані позивачем, відповідач за станом здоров`я та з огляду на відсутність спеціальних знань не може здійснювати свій захист самостійно, при цьому представник позивача намагається ввести суд в оману, не маючи дійсного уявлення про фактичні обставини та про умови співпраці відповідача і його представника (а.с. 115-118). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях, просили задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його недоведеність та безпідставність. Суд, вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.1994 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2013 року (а.с. 9,10). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року по справі № 755/32045/14-ц стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] (фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08.12.2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття стягнуто аліменти в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 15, 16). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Нормою частини 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника чи одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мотивуючи заявлені позовні вимоги, як на підставу покращення майнового стану відповідача, позивач посилається на внесення відповідачем 19.02.2019 р. пожертви у сумі 144600 грн. на користь кандидата на пост президента України [PERSON] та отримання доходів від майна. Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються показами свідків, які суд приймає до уваги. Так свідок [PERSON] суду засвідчила, що вона є дружина відповідача з 2015 р., проживає з [PERSON] та восьмирічною донькою від іншого чоловіка, батько її дитини помер, через що аліменти на доньку вона не отримує, фінансово свою сім`ю забезпечує вона, окрім заробітної плати будь яких додаткових доходів відповідач не має, вище оплачуваної роботи чоловіку знайти не вдалося, фінансову спонсорську допомогу кандидату від імені відповідача вносив їхній знайомий, який попросив про це для збереження конфіденційності такого внеску, свої кошти вони не сплачували, через брак грошей будівельні роботи у їхньому будинку протягом п`яти років не закінчені, стан здоров`я відповідача погіршився, через що йому купують медикаменти, також несуть витрати по утриманню квартири у м. Києві у якій квартиранти не живуть. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона є сусідкою сторін по справі, знає їх 9 років, позивач мешкає в триповерховому будинку зі всіма зручностями, відповідач повністю забезпечував свою першу сім`ю, виховував дітей, [PERSON] проживає в меншому будинку. Згідно довідки про доходи від 18.08.2020 року № 9, відповідач з 01.08.2018 р. працевлаштований у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів, його заробітна плата за липень 2020 р. становила у розмірі 4 797,30 грн. (а.с. 55, 56). Як зазначено вище, рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти по Ѕ частці усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, тобто по ј частці заробітку (доходу) на кожну дитину. Позивач посилається на те, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів є меншим ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Разом з тим, за приписами частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість, у межах розгляду даного спору суд має з`ясувати про зміни матеріального або сімейного стану відповідача чи позивача, або стану їх здоров`я. Матеріали справи не містять жодних доказів про отримання будь яких додаткових доходів відповідачем, за виключенням заробітної плати, а також про набуття у власність майна після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, у тому числі доходів від передачі майна в оренду. Посилання позивача на реєстрацію права власності 15.01.2020 року за [PERSON] на ј частини квартири [ADDRESS] , на підтвердження чого надано інформаційну довідку про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 02.04.2020 р., суд не може прийняти до уваги, як покращення майнового стану відповідача, оскільки таке право власності на вказану частку нерухомого майна виникло у [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.2007 року виданого Відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, тобто було набуто у власність у період перебування сторін по справі у шлюбі та на момент ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Суд також враховує ті обставини, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 06.06.2016 року між сторонами у справі поділене спільне сумісне рухоме та нерухоме майно подружжя (а.с. 71-75). Наявність транспортного засобу та нерухомого майна у відповідача не може свідчити про отримання ним реальних доходів, що має значення для вирішення питання чи змінився матеріальний стан відповідача, який надає можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено попереднім судовим рішенням від 05.03.2015 року. До того ж, як пояснила сама позивач, у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності сторонам по справі по Ѕ частині, з пояснень сусідів орандарі не проживають. Крім цього, позивачем надано довідку від 03.07.2020 року про те, що дитина [PERSON] з жовтня 2019 р. відвідує ДЮФШ «Фаворит», щомісячний платіж за тренування складає 700 грн. (а.с. 17), замовлення № 602001876 від 30.01.2020 р. на отримання результатів аналізів [PERSON] на суму 1069,50 грн. (а.с. 28); виписку № 153 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] про знаходження в стаціонарі з 25.02.2018 р. по 04.04.2018 р. (а.с. 29, 30), виписку № 40 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] про знаходження на стаціонарному лікуванні з 27.01.2020 р. по 07.02.2020 р. (а.с. 31, 32). Натомість, такі докази відносяться до додаткових витрат на дитину та оцінка їм має надаватися відповідно норми ст. 185 ЦПК України, що не є предметом цього спору, так як зазначені документи не доводять покращення майнового стану позивача та/або стану його здоров`я, що слугувало б підставою щодо необхідності збільшення розміру аліментів. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: dismissed