Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачзвернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення часток у спільному майні, покликаючись на те, що їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира №1 в будинку №2 на вул.Кобилянської у м.Львові, яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м., коридору площею 3,2 кв.м., загальною площею 65,10 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру №Г-16138 від 19.05.1997 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради депутатів. Стверджує, що між нею та відповідачами існує непорозуміння з приводу порядку користування вказаною квартирою, її утримання та проживання. Просить суд визначити за нею, [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри; визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри; визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри; визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри; визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри; визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 квадратних метри в тому числі першої кімнати площею 11,50 квадратних метри, другої кімнати площею 26,30 квадратних метри, третьої кімнати площею 13,70 квадратних метри; а також кухні площею 7,8 квадратні метри, ванної кімнати площею 1,8 квадратних метри, вбиральні площею 0,8 квадратних метри, коридору площею 3,2 квадратних метри, загальною площею 65,10 квадратних метри. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявилися, подали клопотання про проведення розгляду справи без їх участі та про визнання позову в повному обсязі (а.с.61-65). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник у судовому засіданні зазначили про те, що фактично не заперечують проти запропонованого відповідачкою варіанту розподілу квартири, однак вважають, що немає спору про право, оскільки вони не чинили позивачу жодних перешкод у вирішенні вказаного питання мирним шляхом, а відтак просять суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №1 в будинку №2 на вул.Кобилянської у м.Львові, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру №Г-16138 виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради депутатів (а.с.11). Вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 51,5 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м., коридору площею 3,2 кв.м., загальною площею 65,10 кв.м. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності є одним із видів права спільної власності. Разом з тим, право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за такими ознаками: 1) невизначеністю часток, оскільки у спільній сумісній власності частка кожного із співвласників не визначена, тоді як у спільній частковій власності частки визначаються законом або домовленістю сторін; 2) підставами виникнення й припинення права спільної власності, тобто, на відміну від підстав виникнення спільної часткової власності, право спільної сумісної власності виникає лиш у випадках, передбачених законом чи договором; 3) характером внутрішніх правовідносин спільної власності. Згідно із ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Варто зазначити, що існує загальне правило, відповідно до якого співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Водночас зазначена норма статті є диспозитивною, у звязку з чим співвласники мають право визначити свої повноваження щодо належного їм майна на праві спільної сумісної власності за домовленістю між собою, тобто реалізація певних правомочностей (володіння, користування та розпорядження) щодо спільного майна здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами як співвласниками вказаної квартири виникають непорозуміння та суперечки з приводу порядку користування вказаною квартирою, її утримання, проживання. Зокрема, 23.09.2015 року позивачем на адресу відповідачів надіслано письмові пропозиції про укладення договору про поділ майна, що є у спільній сумісній власності (а.с.18-21; 22-25), однак відповіді нею отримано так і не було. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З урахуванням положень ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 3 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі фактично не заперечують проти запропонованого позивачкою варіанту розподілу майна, що є у спільній сумісній власності, такий порядок визначення часток не порушує майнових прав власників, та з урахуванням того, що в позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо спільного користування майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved