Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що позивач з відповідачем у січні 2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим у 2011 році шлюб між сторонами було розірвано, а син залишився проживати біля позивача та перебуває на її повному утриманні. Відповідач з 2011 року по теперішній час ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків щодо свого сина [PERSON], не піклується про його здоров'я, розвиток, навчання, ні духовно ні матеріально не допомагає, аліменти на дитину не сплачує. Позивач самостійно дбає про дитину, утримує та виховує його, тому з метою захисту прав та інтересів дитини позивач змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність без зазначення причин такої відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що проживає по сусідству з позивачем, за останніх 7 років ніколи не бачила відповідача [PERSON], який долею сина не цікавиться, якого добре знає, який в роботі гарний але як вип'є дебоширить, страшний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що син позивачки протягом трьох років відвідував групу дитячого садочка в якій вона була вихователем, але батька ніколи не бачила. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з\~\~наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 075234, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області від 26 січня 2009 року, актовий запис № 16. (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої Новоукраїнською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 8 Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області від 11.08.2017 року № 131 про те, що [PERSON], учень 3-А класу, проживає з мамою [PERSON]. Батько [PERSON] за час навчання [PERSON] у школі не цікавився станом успішності сина, батьківські збори не відвідував (а.с. 7). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 09.08.2017 року № 7927 до складу сім'ї [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], входять: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки про неотримання аліментів, виданої Новоукраїнським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 09.08.2017 року №511, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року, згідно з виконавчим №2-466 від 08.06.2011 року, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до висновку виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 02.08.2017 року № 988/02-24, який був підтриманий представником в судовому засіданні, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] міська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 12). Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ прямо вказує на те, що вирішуючи питання про позбавлення батька батьківських прав на дитини слід враховувати не тільки доводи, надані матір'ю дитини та іншими свідками з її боку, відповідно до яких заявник втратив цікавість до свого сина. Суд не має сумнівів, що такі доводи могли бути належними. Однак з урахуванням усталеної практики Суду, що стаття 8 включає імпліцитні процесуальні вимоги, потрібно визначити, чи було залучено заявника до процесу прийняття рішень у цілому в тій мірі, яка була достатньою для забезпечення необхідного захисту його інтересів, беручи до уваги конкретні фактичні обставини справи, а також важливість прийнятих рішень. Повертаючсиь до обставин справи «Хант протии України» ЄСПЛ зазначив, що відповідне цивільне провадження стосувалось сімейних відносин заявника та позбавлення його батьківських прав. Ці питання як за національним законодавством, так і в оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Крім того, національні суди не врахували факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, який також міг свідчити про його інтерес до дитини ( п. п. 49-60 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року. Судом встановлено, що [PERSON] долею дитини не цікавиться протягом останніх 7 років, участі у вихованні не приймає, свої батьківські обов'язки не виконує, матеріально дитині не допомагає та доказів на спростування наведеного з боку відповідача суду надано не було, а навпаки подано заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог, що лише підтверджує про відсутність інтересу до дитини та небажання займатися вихованням дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.\~\~ Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків і його належить позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини, а тому позов є обгрунтованим, законним та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача за подачу позову про позбавлення батьківських прав судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved