Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача і просить суд розірвати їхній шлюб та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частину всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: Микиту, [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відносини в сімї не склались, постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дітей, що негативно впливає на формування їх світогляду. Неодноразові розмови на дану тему не дали результатів, в сімейних стосунках нічого не змінилося в результаті чого сторони прийшли до висновку, що збереження їх сімї і подальше спільне проживання є неможливим. Вимога про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має постійний дохід. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження серії 1-ТП №083587 (а.с.4) та свідоцтвами про народження серії І-ТП №036039, серії 1-ТП №116428 та серії 1- №ТП №153190 (а.с.5,6). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої заяви та неявка в судове засідання відповідача, вказують на не бажання сторін зберегти сімю. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало неможливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач належним чином не виконує вказаного обов'язку, оскільки першочергової матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти знаходяться на утриманні позивача. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. За правилами ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав суду доказів неможливості сплати аліментів у розмірі, який просить позивач. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved