Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться по вул.Освицька в м.Львові з усіма наявними у ній предметами широкого вжитку; у зв'язку із визнанням за нею права власності на квартиру, заборгованість відповідача - [PERSON] у сумі 2089,03 грн. по сплаті аліментів на дитину [PERSON] [INFO]., вважати такою, що є погашеною. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 17 липня 2004 року по 10 грудня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому мають дочку [PERSON], [INFO]. У період шлюбу у 2007р. нею було придбано квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за нею, як за одноосібним власником. Станом на 09.05.2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь їх дитини становить 2089,03 грн. Оскільки добровільно про поділ квартири домовитись не вдалось, просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить такий задоволити з підстав, викладених в ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, вважаючи таке майно спільною сумісною власністю. Судом роз'яснено відповідачу право звернення до суду із зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.31 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, в якому мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 25 грудня 2007 року позивач придбала квартиру [ADDRESS]. Реєстрація права власності проведена ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 18 лютого 2008 року. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Також 22 лютого 2016 року цим же судом ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Разом з тим, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №17770183, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», позивач є одноосібним власником даної квартири. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що позивачем є особа, права якої порушено чи оспорюється, а відповідно відповідачем - особа, яка порушила його права. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України (право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, розмір часток, способи та порядок поділ, застосування позовної давності) та ст.372 ЦК України поділ майна, що є у спільній сумісній власності). При цьому, суд враховує приписи ст. 392 ЦК України, за якими власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного, при зверненні позивача [PERSON] до суду з вимогою про визнання права власності на квартиру, за відсутності зустрічного позову, не вбачається порушення прав останньої, оскільки вона є єдиним зареєстрованим власником майна. Тому відсутні правові підстави для захисту права власності у судовому порядку при зверненні до суду з вимогами про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що вимога про визнання права на квартиру та похідна від неї про припинення заборгованості по сплаті аліментів є безпідставними та в задоволенні позову слід відмовити. Також, згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed