Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 03 липня 2017 року, вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач [PERSON], як бувший власник будинку, з 03.07.2017 в ньому не проживає, але з реєстрації не знявся. Дана особа з моменту придбання будинку не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння, де проживає на даний час їй не відомо. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в її помешканні є перешкодою в реалізації нею прав власника будинку, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повістка надсилалася за адресою місця його проживання зареєстрованою у встановленому порядку та повернулася до суду з поштовою відміткою про те, що адресат за даною адресою не проживає. Оскільки на підставі ст.130-131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 липня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1008, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.3-4,5). Відповідно до довідки квартального комітету №8 «Лісний» № 543 від 06.12.2017, [PERSON] в будинку [ADDRESS], але фактично не проживає (а.с.7). Відповідно до довідок відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №7694 від 06.12.2017, № 02-22/3765 від 28.12.2017, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,13). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований у належній на праві власності позивачу [PERSON] відповідній 47/100 частці будинку [ADDRESS], однак з часу придбання позивачем будинку 03.07.2017 по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за вище вказаною адресою. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Тобто в даному випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною на праві власності позивачу [PERSON] частиною житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України,

Outcome: approved