Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила під час розгляду справи вказавши, що з 02.04.2010 року перебувала на посаді медичної патронажної сестри в Ніжинській міській організації Червоного Хреста України, яке є одним з підрозділів Чернігівської обласної організації Червоного Хреста України. 15.12.2016 року її було звільнено з займаної посади на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з скороченням штату працівників. В день звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок. Так виплачено вихідну допомогу в розмірі 746,59 гривень замість необхідних 2562,42 гривень, тобто не доплачена сума становить 1815,83 гривень. Затримка розрахунку при звільненні складає 15984,62 гривні за період з 16.12.2016 року по 23.06.2017 року з розрахунку середньоденної заробітної плати 122,02 гривень. Заборгованість з виплати індексації на заробітну плату з травня 2014 року по листопад 2016 року включно становить 9717,55 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в \~судовому засіданні заперечила заявлені вимоги пояснивши, що у день звільнення 15.12.2016 року роботодавцем позивачці виплачені всі належні кошти. Всі надані позивачем розрахунки належних їй до виплати сум не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому не повинні бути взяті судом до уваги. Заслухавши позивача, представника позивача та представників відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Копією трудової книжки позивача підтверджується, що 02.04.2010 року [PERSON] прийнята відповідачем на посаду сестри медичної патронажної. З займаної посади звільнена 15.12.2016 року на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату працівників (а.с. 7-8). Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно вимог ч.1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Позивачу нараховано та виплачено вихідну допомогу в розмірі 746,59 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком на а.с. 51 та не заперечується сторонами. В заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] наведено розрахунок вихідної допомоги, що підлягає їй до сплати в розмірі 2562,42 гривень. Вказаний розрахунок заперечується відповідачем. З огляду на те, що розрахунок наведений позивачем є обґрунтованим та здійснений з дотриманням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року, ухвала суду від 06.07.2017 року про призначення судово-бухгалтерської експертизи відповідачем не виконана, суд бере до уваги розрахунок наданий позивачем, як належний доказ. Враховуючи, що відповідачем сплачено 746,59 гривень вихідної допомоги, до сплати підлягало 2562,42 гривень, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1815,83 гривень (2562,42-746,59 гривень) вихідної допомоги, яка була не доплачена позивачу. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення затримки розрахунку при звільненні за період з 15 грудня 2016 року по 23 червня 2017 року, що складає 131 робочий день. \~ \~В частині першій пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що затримка розрахунку при звільненні позивачу складає 131 робочий день (враховуючи вимоги позивача з 16.12.2016 року по 23.06.2017 року), її середньоденна заробітна плата становить 122,02 гривень, отже розмір компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 131 х 122,02 = 15984,62 гривень. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України індексації на заробітну плату за період з травня 2014 року по листопад 2016 року. Згідно ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. З наданого [PERSON] розрахунку вбачається що заборгованість з виплати індексації заробітної плати за період з травня 2014 року по листопад 2016 року становить 9717,55 гривень, вказана сума відповідачем не спростована, а отже підлягає стягненню на користь [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні відповідачем порушені строки виплати всіх належних при звільненні сум оплати праці, ухала суду від 06.07.2017 року про призначення судово-бухгалтерської експертизи відповідачем проігнорована, належних доказів на спростування тверджень позивача в розумінні ст.ст. 60, 61 ЦПК України суду не надано, вина роботодавця не виключається при фінансових труднощах чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України \~судовий збір у розмірі \~по 640 гривень за кожну з трьох уточнених вимог, а всього на загальну суму 1920 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, в силу положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлена на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи за послуги адвоката позивачем понесено витрати за послуги по ознайомленню та опрацюванню документів, на що витрачено 3 години, узгоджена вартість послуг 300 гривень за годину, складення процесуальних документів (позову, клопотання, розрахунки) витрачено 5 годин, узгоджена сума послуг 600 гривень за годину, участь у судових засіданнях - узгоджена вартість 500 гривень за годину. Вартість послуг на правову допомогу не перевищує граничний розмір компенсації витрат визначений законодавством, тому суд погоджується з такою вартістю, врахувавши, що адвокат приймав участь у судових засіданнях загалом 3 години, а не 4 як зазначено в розрахунку(з 17 травня 2017 року по 14.11.2017 року 2 години 09 хвилин, та 04.12.2017 року - 50 хвилин. Тому враховуючи узгоджену вартість надання послуг, компенсація витрат на участь у судових засіданнях становить 1500 гривень. Загальна сума витрат на правову допомогу становить (900+3000+1500) 5400 гривень.

Outcome: approved