Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2017 року було розірвано та стягнуто з на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті у розмірі 7619,82 грн. Розмір неустойки складає 2285,94 грн. У звязку з наведеним просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 2285,94 грн. та стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу [PERSON] було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 14.02.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 149717, виданого 07.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №668. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення Херсонським міським судом Херсонської області 17.10.2017 року видано виконавчий лист. Як вбачається з довідки-розрахунку, виданої Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсона від 05.01.2018 року №15, заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2017 року складала 7619,82 грн. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Таким чином, загальна сума неустойки (пені), яка підлягає стягненню із відповідача за період з 04.07.2017 року по 18.01.2018 року становить 2285,94 грн. З урахуванням вищевикладеного суд вважає суму у розмірі 2285,94 грн. такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.

Outcome: approved