Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України у Російську Федерацію та інші країни світу та вїзд до України неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька строком до досягнення дитиною повноліття та дозволити позивачу без згоди батька дитини оформити проїзний документ дитини до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 2003 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON], від якого має дитину - [PERSON], [INFO], однак на теперішній час сторони проживають окремо, відповідач будь-якої участі у житті дитини не приймає та фактично самоусунувся від виконання батьківських обовязків, на звернення позивачки щодо надання дозволу на виїзд дитини закордон відповідає немотивованою відмовою. Неповнолітній [PERSON] потребує лікування та оздоровлення, проте батько не надає згоди на виїзд сина за кордон, що суперечить інтересам дитини. За таких обставин позивач просила суд визнати відмову відповідача неправомірною та надати їй матері неповнолітнього [PERSON] - дозвіл на виїзд за кордон дитини без згоди батькау Російську Федерацію та інші країни світу до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.07.2022 року. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не надав. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. З наявних у матеріалах справи відомостей про виклик сторін суд вбачає, що належним чином повідомлений про місце та час судового засіданнявідповідач (через курєрську службу), не повідомивши суд про поважні причини своєї неявки, повторно не зявився у таке судове засідання, у звязку з чим суд ухвалив постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК, ст.224 ЦПК України. З матеріалів справи вбачаються наступні фактичні та юридичні обставини справи. Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини, [PERSON] народився 11.07.2004 року у батьків [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів громадянського стану про народження 11.08.2004 зроблено відповідний запис № 1121. Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час сторони припинили спільне проживання, відповідач будь-якої участі у житті дитини не приймає, у тому числі не сплачує аліменти на утримання дитини, з причини чого виникла заборгованість, однак надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон відмовляється, не пояснюючи при цьому жодних причин такої відмови. Згідно довідки дитячого лікаря з причини погіршення стану здоровя неповнолітній [PERSON] потребує лікування та оздоровлення влітку на морському курорті, бажано на курорті Криму. Статтею 33 Конституції України від 28.06.1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. На підставі ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Українугромадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правилперетинання державного кордону України громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (зі змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 зі змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноваженим одним з батьків за нотаріально посвідчено згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення оригіналів документів чи їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципів рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Зокрема, ст.155 Сімейного кодексу України визначає, щоздійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повній повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, законодавством визначено права та обовязки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.4Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Українугромадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того при вирішенні даного питання суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, та будучи повідомленим про розгляд справи у встановленому законом порядку жодних заперечень не надав. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved