Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, вимоги за якою уточнила заявою 06.10.2017, просить збільшити розмір аліментів, які стягувались відповідно до рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2010 в сумі 250 грн. щомісячно, на утримання [PERSON], [INFO] та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2010 було встановлено стягувати з [PERSON] аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 250 грн. на кожну дитину. Відповідач сплачує їй аліменти в розмірі визначеному судом, однак нерегулярно, інколи заборгованість може становити 3-4 місяці. На час винесення рішення суду, дочці [PERSON] було 7 років. На даний час дочка виросла, перейшла до старших класів, відповідно і збільшилися витрати на її утримання. Крім того прожитковий мінімум для дітей відповідного віку значно зріс, а тому їй складно забезпечити дитині нормальний фізичний та духовний розвиток. Відповідач у добровільному порядку не бажає збільшувати розмір аліментів, у звязку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Як вбачається із представленого свідоцтва про народження (а.с.6), батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2010 стягнуто з [PERSON] аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 250 грн. на кожну дитину. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином суд вважає, що встановлений розмір аліментів судом може бути переглянутий та збільшений або зменшений судом у випадку наявності для цього передбачених законом підстав. Заявляючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що дочка виросла, внаслідок чого збільшилися витрати на її утримання, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку змінився та став значно більшим в порівнянні з 2010 роком. Крім того вказала, що відповідач сплачує аліменти, однак нерегулярно. Дійсно, суд погоджується із доводами позивача про збільшення розміру аліментів на дитину, оскільки визначений рішенням суду розмір є значно низьким і не відповідає інтересам дитини. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її потреби, матеріальне становище платника аліментів та виходячи з визначеного законодавством рівного обовязку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, інфляційних процесів, що відбувалися у державі впродовж періоду з 2010 по 2017 роки, приходить до переконання, що встановлений раніше розмір аліментів рішенням суду підлягає збільшенню до 1000 грн., які відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дитини щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При цьому такий розмір аліментів є достатнім, та таким, що здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання. А тому позов слід задовольнити частково, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial