Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. У зв*язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити та стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн., оскільки відповідач взагалі не надає грошових коштів на утримання дитини з березня 2013року, в обґрунтування розміру аліментів зазначила, що в місяць вона витрачає приблизно 5000гривень на дитину, з яких частина коштів витрачається на лікування дитини, оскільки за рік остання хворіла 7 разів, останній раз в серпні місяці хворіла бронхітом, на лікування якого було витрачено 2000гривень, 350грн. витрачається на оплату харчування в дитячому садку, 960грн. на оплату послуг логопеда, 1500-2000грн.- на харчування, приблизно 500грн. витрачається на оплату додаткових витрат, це танці в хореографічній школі та в дитячому садку, на одяг для дитини витрачається різна сума, оскільки в сезон є потреба в придбанні куртки, черевиків, колгот, тощо. Окрім того, позивач зазначила, що їй відомо, що відповідач працює неофіційно, він постійно знаходиться у відрядженнях, в нього є автомобіль, на якому він їздить та який він заправляє пальним, тому вважає, що останній має можливість сплачувати 1500грн. щомісячно на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та зазначив, що він не працює, перебував на обліку в центрі зайнятості, з 2014року він офіційно безробітній, тому не має можливості сплачувати зазначену позивачем суму на утримання дитини, мешкає разом з матір*ю та утримується за рахунок заробітної плати матері, розмір якої складає 2400грн., також зазначив, що в нього є автомобіль, який він використовує рідко, оскільки не має матеріальної можливості заправляти його пальним. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції\~про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованої Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91р. визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач, як батько дитини, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, має не регулярний, мінливий дохід, тому суд стягує з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що дитина відвідує дитячій садок, вартість харчування в якому складає 350грн. щомісячно, відвідує логопеда, вартість послуг якого складає 960грн. в місяць, займається танцями вартість яких дорівнює 240грн. Окрім того, дитина потребує щоденно продукти харчування, сезонного одягу, взуття, відвідування заходів ляльковий театр, дельфінарій, театр юного глядача та таке інше, що потребує значних коштів, які позивач витрачає на утримання дитини. Оглядом медичної карти дитини встановлено, що остання в 2015році хворіла 7 разів, останній раз березні 2016року, було призначене медикаментозне лікування вартість якого в березні 2016р. склала 651,08грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно на дитину, оскільки відповідач має не регулярний, мінливий дохід, є працездатним, має нормальний стан здоров*я та саме цей розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини. Доводи відповідача про те, що він не може сплачувати 1500 гривень судом до уваги не приймаються, оскільки останній не надав доказів неможливості надання утримання дитини саме в такому розмірі. Окрім того, обставин потреб дитини відповідач в судовому засіданні не спростовував,заперечень щодо витрат на утримання дитини та потреби останньої в одязі, харчуванні, відвідування кружків, секцій, дитсадка, постійних потреб на лікування також не відкидав. З огляду на таке суд приходить до висновку,про те,що витрати на дитину щомісячно складають біля 3000гривень та дані обставини в судовому засіданні не спростовано. Відповідачем доказів свого важкого матеріального стану або неможливості працювати не надано суду тому утримання в розмірі 1500 гривень з врахуванням існуючих ринкових цін в Україні є цілком доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 487,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved