Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що з січня по серпень 2016 року позивач проживала з відповідачем однією сімєю. 02.04.2016 у них народився син [PERSON] Позивач посилається на те, що з серпня 2016 року вона разом з сином проживає окремо від відповідача, самостійно несе витрати на виховання та утримання сина, єдиним джерелом доходу є державна соціальна допомога малозабезпеченим сімям та щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, тому вона не в змозі забезпечити достатній та необхідний рівень життя для сина. Відповідач взагалі не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання та виховання сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, однак періодично виїздить до РФ на заробітки. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.02.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.03.2019. Сторони в судове засідання не зявилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ЕД № 371959, виданим 06.04.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Рибянцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 24.01.2019 за вих. № 99, позивач [PERSON] проживає в [INFO], разом з нею проживає син [PERSON], [INFO]. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Проте, суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обовязок відповідача, який є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та проживає окремо від нього, сплачувати аліменти на його утримання, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved