Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком №13 по вул. Садовій в с. Таранівка, Зміївського району Харківської області.\~ В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є власником\~будинку №13 по вул. Садовій в с. Таранівка, Зміївського району Харківської області на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2006 року. Відповідач [PERSON] її колишній чоловік, та з 2009 року року не мешкає за місцем своєї реєстрації. На підставі викладеного, враховуючи, що реєстрація відповідача [PERSON] створює перешкоди для вільного володіння та розпорядження власним майном [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до п. 9 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Просила стягнути з відповідача на свою користь половину понесених нею витрат за сплату судового збору при поданні позову до суду в розмірі 320 грн. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягав. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2006 року КП Зміївське БТІ, власником будинку №13 по вул. Садовій с. Таранівка, Зміївського району Харківської області є позивач. (а.с. 4) З копії свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ №027955 від 04.05.2006 року та копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-ВЛ №100270 від 26.01.2010 року вбачається, що сторони перебували в шлюбі, який на даний час розірвано. (а.с. 6) З копії довідки Таранівського сільського голови [PERSON] від 04.12.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с. 7) Копією акту обстеження, складеного депутатом Таранівської сільської ради [PERSON] за участю свідків [PERSON], [PERSON] від 05.12.2017 року підтверджується факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем своєї реєстрації. (а.с. 8) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, позивач, як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З урахуванням визнання позову відповідачем,

Outcome: approved