Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 09 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, та просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей, вони не проживають як сім`я разом, підстав для примирення не вбачає, кожен із них живе своїм життям та своїми інтересами. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Сторони до зали судових засідань не з`явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, відповідач просив позов задовольнити, будь-яких заперечень не зазначив (а.с. 19, 20). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 09 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1427, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні взаємини подружжя, строк окремого проживання, вік дитини, та те, що позивач піклується про стан здоров`я та розвиток дитини, яка проживає з нею, а також враховуючи те, що відповідач визнав позов та не надав заперечень на позовну заяву, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно та вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved