Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що з 25.10.2004 року працювала у відповідача на посаді головного спеціаліста планово-виробничого відділу №4. Має вищу освіту, жодних зауважень, нарікань щодо виконання нею службових обов'язків з боку керівництва не було, неодноразово нагороджувалася керівництвом почесними грамотами за сумлінну працю. В листопаді 2016 року було скорочено планово-виробничий відділ та з 01.03.2017 року в штатний розпис введено фінансово-економічну службу, в якій їй посади не знайшлося, хоча інші працівники підприємства, у яких був менший досвід роботи у відповідача, залишились і їм були запропоновані інші посади. 22.12.2016 року відповідач попередив її про можливе скорочення з 01.03.2017 року у зв`язку із cкрутним фінансовим становищем. Під час вручення попередження про наступне звільнення їй не було запропоновано вільних вакансій, які існували у відповідача. Незважаючи на важке фінансове становище, в лютому 2017 року відповідач ввів у штат відділ охорони та набрав на штатні посади охоронників 14 чоловік. Так як в березні 2017 року вона перебувала на лікарняному, то була звільнена 03.04.2017 року після виходу з лікарняного на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що звільнення відбулося з порушенням законодавства про працю, так як відповідач не запропонував їй всі вільні посади, які існували на підприємстві на момент звільнення, при цьому найнявши на роботу багато нових працівників. Просить скасувати наказ №59-к від 03 квітня 2017 року про її звільнення з посади головного спеціаліста планово-виробничого відділу №04 03 квітня 2017 року у зв`язку із скороченням штату працівників згідно із пунктом 1 статті 40 КЗпП України; поновити її на посаді головного спеціаліста планово-виробничого відділу №04 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «ДІПРОЗВЯЗОК» з 03 квітня 2017 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача з позовом не згідна і пояснила, що позивача звільнено у зв`язку із скороченням щтату. Вважає, що звільнення відбулось з дотриманням встановленого законом порядку: позивача належним чином повідомлено про наступне звільнення за два місяці та запропоновано вільні посади згідно додатку до попередження. Наявні вакансії на момент звільнення позивача не відповідали її кваліфікаційним характеристикам, а від запропонованих вакансій вона відмовилась. Переважного права на залишення на роботі при скороченні штату працівників позивач не мала. Вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач з 25.10.2004 року працювала у відповідача на посаді головного спеціаліста планово-виробничого відділу №4 згідно наказу №282к від 30.08.2004 року (а.с.5-13). Відповідно до наказу №154/1 від 01.12.2016 року з 01.03.2017 року скорочено штат працівників ПрАТ «Діпрозв`язок», зокрема, за посадами начальника планово-виробничого відділу №04 та головного спеціаліста планово-виробничого відділу №04 (а.с.18-20). 22.12.2016 року позивач була повідомлена про наступне вивільнення в зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників (а.с.15). З попередження про наступне вивільнення від 22.12.2016 року не вбачається, які саме вакантні посади були запропоновані позивачу. Не надала такої інформації і представник відповідача, присутня в судовому засіданні. Наказом №59к від 03.04.2017 року позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.16,17). З довідки про середню заробітну плату позивача вбачається, що її середньоденна заробітна плата становить 341 грн 98 коп (а.с.36). Відповідно до ст.40 ч.1п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст.40 ч.2 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно ст.49-2 ч.ч.1-3 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Ст. 235 ч.ч.1,2 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що позивач була звільнена з роботи на підставі ст.40 п.1 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників. Про наступне звільнення позивач була попереджена у встановлений законом строк. Разом з тим, при звільненні позивача не було дотримано порядку звільнення. Так, відповідачем не було запропоновано позивачу всі наявні на підприємстві вакантні посади. Не запропонувавши позивачу вільні вакантні посади, відповідач порушив її право на залишення на роботі та звільнив позивача без дотримання встановленого ст.ст.40 ч.2, 49-2 ч.3 КЗпП України порядку. За таких обставин наказ про звільнення позивача підлягає скасуванню, а позивач має бути поновлена на роботі з моменту звільнення. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, що становить 241 робочий день (з 03.04.2017 року по 04.12.2017 року). Виходячи із середньоденної заробітної плати позивача, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 82417 грн 18 коп (241 день х 341 грн 98коп). Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за один місяць (3932 грн 73 коп). На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 824 грн 17 коп, так як позивач від його сплати звільнена. Враховуючи наведене та

Outcome: approved