Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками спільної дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач залишив сім'ю та добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд допустити негайне виконання рішення суду. Відзиву на позов відповідач не подав у визначений судом строк. В судове засідання позивач не з'явилась, однак до матеріалів справи додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, в судове засідання не з'явився, а судовий виклик повернуто до суду за не запитом, утім в силу ч.8 ст.128 ЦПК України, особа вважається такою, що судова повістка їй вручена належним чином, якщо вона була повідомлена за адресою зареєстрованого місця проживання, а іншої адреси суду не повідомила. Ухвалою суду від 18.09.2018 здійснюється заочний розгляд справи. Зважаючи, що в судове засідання сторони не зявились, суд фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.3). Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Згідно довідки виданої органом місцевого самоврядування від 12.05.2018, донька [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю. Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд виходить із рівного обов'язку батьків утримувати дитину, а також якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі від 26.06.2018, у тому числі щодо розміру аліментів, які позивач просить суд присудити із нього на її користь на утримання дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної із позивачем дитини у спосіб, що обраний позивачем, а саме у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України). Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved