Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилася донька. З березня 2019 року сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Дитина проживає разом з позивачем, яка повністю займається її утриманням та вихованням. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками та не надає кошти на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву, де просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення /а.с. 23/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду від 15.03.2019 було розірвано /а.с.5/. За період подружнього життя у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Дитина знаходиться повністю на утриманню позивача, відповідач не надає кошти та не приймає участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, остання повністю знаходиться на утриманні позивача, дитина є учнем першого класу, що потребує значних витрат пов`язаних з відвідуванням гуртків та придбанням товарів для школи, а відповідач є дієздатною особою та не має на своєму утриманні непрацездатних осіб, суд вважає за можливе відступити від засад рівності та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 грн., оскільки такий розмір аліментів забезпечить належне утримання дитини та буде сприяти її повноцінному розвитку та зростанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved