Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою захисту права споживача та стягнути з ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» на її користь грошові кошти у розмірі 160 000 грн., що перераховані нею на виконання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу укладеного 05.05.2018 року. Зазначила, що 05.05.2018 року між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0152. Відповідно до умов договору сторони зобов`язалися у поставлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, встановлених у попередньому договорі. Основний договір купівлі-продажу сторони зобов`язалися укласти 07.05.2018 року за умови виконання пункту 2.1 попереднього договору, згідно з яким позивач на підтвердження своїх намірів переказує на поточний рахунок відповідача грошові кошти у сумі 60000 грн., а також додатково перераховано 07.05.2018 року 100000 грн., а останній у свою чергу своїм підписом під цим попереднім договором засвідчує отримання таких коштів. На виконання попереднього договору позивачем було перераховано на рахунок ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» грошові кошти у сумі 160000 грн., але після здійснення оплати зв`язок з відповідачем було втрачено. 15.05.2018 року позивачем було направлено на адресу ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» заяву про розірвання попереднього договору №0152 від 05.05.2018 року, відповідач на вказану заяву не відповів. ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» ухиляється від спілкування, за фактичною та юридичною адресою не знаходиться. Обумовлений транспортний засіб надано так і не було. Крім того, позивач виявила порушення відповідачем добросовісності та справедливості умов при укладенні вказаного договору. Вважає, що їй була нанесена шкода, у вигляді порушення її прав та законних інтересів як споживача. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 160000 грн., тому позивач звернулася до суду. В судове засідання представник позивача не з`явилась до суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення розміщені на сторінці офіційного веб-порталу судової. Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2018 року між ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0152. Відповідно до пункту 1.5 вказаного договору сторони зобов`язуються укласти основний договір 07.05.2018 року. Предметом договору є продаж покупцеві транспортного засобу марки « Nissan Juke», 2018 року випуску, інші характеристики SE, білий перламутр. Згідно з пунктами 1.3 попереднього договору основний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти основний договір і прийняття пропозиції другою стороною. У відповідності з абзацом другим пункту 1.5 попереднього договору якщо у зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на п`ятий день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. У такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31.12.2019 року. Пунктом 2.1 договору визначено, що на підтвердження намірів сторін укладання основного договору в момент укладення попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти у сумі 60000 грн., а продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання таких грошових коштів. 05.05.2018 року на виконання умов попереднього договору позивач сплатив відповідачеві грошові кошти у сумі 60000 грн., а також додатково 07.05.2018 року позивач перерахував ще 100000 грн. В подальшому 15.05.2018 року відповідачу було направлено заяву про розірвання попереднього договору. За правилами, встановленими частиною 1статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що у порушення приведеної норми та умов попереднього договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Згідно зі статтею 17 Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Таким чином, умови договору є несправедливими, якщо вони одночасно порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини 1 статті3, частина 3 статті 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві. За правилами, встановленими пунктами 4, 6, 7 частини 3акону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Статтею 19 3акону України «Про захист прав споживачів» визначено, що нечесна підприємницька практика забороняється та вона є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, вчинені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. З огляду на викладене, укладений між сторонами правочин є недійсним в силу 3акону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 216 ЦК України кожна із сторін недійсного правочину зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів укладеного між сторонами попереднього договору та наявності невиконання відповідачем умов попереднього договору № 0152 від 05.05.2018 року, отже вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved