Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

позивач звернулася до суду 24.03.2015р. з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням вказавши, що на підставі договору дарування від 22.09.2014 р. вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є її чоловіком, шлюб між ними не розірвано, однак фактично вони не проживають разом. Відповідач пішов з родини та мешкає з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, з серпня 2013 року він в квартирі не проживає, особистих його речей в будинку немає, фактичне місцезнаходження його невідоме. Факт його реєстрації у належній їй квартирі тягне за собою нарахування комунальних послуг, які він не сплачує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час слухання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 18). Начальник Довгинцівського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1993 року (а.с. 10 копія свідоцтва про укладення шлюбу). Згідно договору дарування квартири від 22 вересня 2014 року відповідач [PERSON] як дарувальник подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8,9 копії договору, витягу). В зазначеній квартирі крім позивача та їх з відповідачем сина зареєстрований також відповідач по справі [PERSON] (а.с. 11 копія довідки), який з серпня 2013р. у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 23 березня 2015р. (а.с. 12 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] став членом сімї власника з 22 вересня 2014 року, оскільки до укладення договору дарування квартири був власником вказаного помешкання, та не проживає в квартирі як член сімї власника менше року без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача втратившим права користування житловим приміщенням передчасні, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed