Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1985 року. Сторони, у судове засідання не зявились. Позивач подала заяву, згідно з якою позов підтримує в повному обсязі строк на примирення просить не надавати, оскільки більше 13 років не проживають разом, прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, судові витрати просить залишити за нею, а справу розглянути без її участі. Від відповідача в матеріалах справи знаходиться посвідчена т.в.о. головного лікаря Семенівської ЦРЛ Полтавської області, заява адресована Кегичівському районному суду, згідно з якою [PERSON] не суперечить проти розірвання шлюбу з позивачем, разом не живуть 14 років. Враховуючи обставини справи, суд, до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сторони з 20 листопада 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, 15 грудня 1987 року народився син [PERSON], 19 лютого 1989 року - син [PERSON], 21 липня 1992 року - син [PERSON], а 12 травня 2006 року - син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, не зійшлись характерами. Сім'я розпалась і вже більше десяти років сторони проживають окремо, стали чужими людьми, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. У кожного своє особисте життя. Подальше збереження шлюбу є недоцільним. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обовязки сторін регулюються ст.ст.104-105 СК України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу унаслідок його розлучення, а також ст.ст. 110,112 СК України про право на предявлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] (а.с.3); копія паспорта та картки платника податків [PERSON] (а.с.4); свідоцтво, яким підтверджено факт реєстрації шлюбу сторін 20 листопада 1985 року (а.с.5); копії свідоцтв про народження [PERSON] - 19 лютого 1989 року, [PERSON] - 15 грудня 1987 року, [PERSON] - 21 липня 1992 року, [PERSON] - 12 травня 2006 року, батьками яких є [PERSON], [PERSON] (а.с.6,7,8); копія довідки Семенівської ЦРЛ Полтавської області від 28 грудня 2016 року про те, що [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 26 грудня 2016 року, інвалід І групи потребує стороннього догляду (а.с.9); заява [PERSON] (а.с.10). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на таких підставах: У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК України судом підстав для застосування заходів щодо примирення сторін та надання їм строку для примирення не знайдено. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає. Про вибір дошлюбного прізвища позивачем не заявлено.

Outcome: approved