Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме двокімнатною квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина Турецької Республіки, таким, що втратив право користування вказаною квартирою. При цьому посилається на те, що вказана квартира належить їй на праві власності і після розірвання шлюбу з відповідачем, останній не знявся з реєстрації в квартирі позивача та не проживає в ній, не оплачує комунальні послуги і не несе інших витрат по утриманню квартири. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов та просила його задовольнити, а також не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 08.09.2008 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2021 року по справі №295/4139/21. Відповідач зареєстрований за місцем проживання з 05.08.2019 року у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього приміщення. Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, який є колишнім членом сім`ї позивача та вселився в жиле приміщення, що належить позивачу на праві власності зі згоди власника, має право користуватися ним. Оскільки позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів відсутності відповідача у вищезазначеному жилому приміщенні без поважних причин понад один рік, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed