Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд провести поділ спільного сумісного майна між нею та відповідачем, яке вони придбали в період шлюбу на тій підставі, що добровільно розділити майно вони не змогли. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали, заявлені позовні вимоги, уточнивши їх зміст та розмір, зазначивши в обгрунтування позову, що за час проживання в шлюбі позивача з відповідачем, в якому вони перебували з 24.07.1977 року по 16.05.2014 року (дати набрання законної сили рішення Таращанського райсуду від 05.05.2014 року про розірвання шлюбу), ними на імя відповідача було придбано згідно договору купівлі-продажу від 13.12.1991 року, посвідченого виконкомом Станишівської сільської ради народних депутатів Таращанського району Київської області, зреєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під №35, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 98,3 кв.м., що розташований за адресою с. Станишівка по вул. Молодіжна, 7 (колишня назва вул. Радянська) Таращанського району Київської області, загальною вартістю 119101 (сто девятнадцять тисяч сто одна) грн., а також автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія АІС 146703 від 17.03.2009 року, дійсна (ринкова) вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 15.06.2017 року №2981/17-54 становить 84779,40 грн., а всього майна на загальну суму 203880 (двісті три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп. Також зазначили, що залишається нерозділеним рухоме майно, яка набуте з відповідачем в період шлюбу на загальну суму 58150 грн.. В свою чергу позивач не заперечила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вона змогла забрати лише частину нерухомого майна на загальну суму 19150 грн.. Щодо написаної нею (позивачем) розписки про те, що вона не буде претендувати на автомобіль, то вона пояснила наступне, що на момент написання даної розписки вона не знала дійсної вартості, як самих речей так і автомобіля і забираючи частину речей вона була просто вимушена написати таку розписку, щоб хоча б щось з речей могла забрати з будинку, оскільки відповідач їй добровільно відмовлявся віддати речі, які їй були вкрай необхідні. Оскільки згода щодо добровільного поділу майна, що є спільною власністю подружжя, а саме житлового будинку та автомобіля між ними не досягнута, а у відповідності із ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, позивач та її представник просять суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя між нею та відповідачем [PERSON] в рівних частинах, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих в с. Станишівка по вул. Молодіжна (колишня Радянська), 7 Таращанського району Київської області без виділу їх в натурі; визнати право власності за відповідачем на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд без виділу їх в натурі, а також визнати за ним право власності на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER] KL1SF69YE8W22150, стягнувши з нього на її користь 42389 (cорок дві тисячі триста вісімдесят девять) гривень 70 копійок 1/2 частину вартості вказаного автомобіля. Крім того, просять стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати, а саме, сплачений нею судовий збір в розмірі 1473,35 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2560 грн. витрати в сумі 1800 грн. по проведенню технічної інвентаризації житлового будинку для встановлення його вартості та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до акта № 2981/17-54 від 15.06.2015 року, в сумі 2476 грн. Відповідач та його представник позов визнав частково і не заперечили того факту, що дійсно вказаний житловий будинок та інші господарські будівлі та споруди, а також автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] були придбані ними за час перебування в шлюбі, а тому він (відповідач) не заперечує проти того, щоб визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які розташовані в с. Станишівка по вул. Молодіжна (колишня Радянська), 7 Таращанського району Київської області без виділу їх в натурі, проте він заперечує проти того, щоб із нього на користь позивача було стягнуто 1/2 частину вартості вищевказаного автомобіля, тобто 42389 (cорок дві тисячі триста вісімдесят девять) гривень 70 копійок, оскільки після розірвання шлюбу, 29.08.2014 року позивачем власноручно в присутності їхніх повнолітніх синів було надано розписку згідно якої вона дала згоду, щоб йому залишився легковий автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, причіп та деякі речі. В той же час ним було написано розписку згідно якої позивач отримала наступне майно: меблеву стінку, холодильник, морозильну камеру, пральну машину, електродуховку, газову плиту, два дивани, стіл розкладний, сервант, прихожу, електричну січкарню, болгарку, стіл однотумбовий, швейну машину, пилосос. Також він не заперечив того факту, що він відмовився брати участь у складанні акту опису спільного майна подружжя, який складався в присутності депутата Станишівської сільської ради і не згоден із оцінкою зазначеного в ньому майна. Судом встановлено, що сторони з 24.07.1977 року по 16.05.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі сторонами на імя відповідача було придбано згідно договору купівлі-продажу від 13.12.1991 року, посвідченого виконкомом Станишівської сільської ради народних депутатів Таращанського району Київської області, зреєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 35, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 98,3 кв.м., що розташований за адресою с. Станишівка по вул. Молодіжна, 7 (колишня назва вул. Радянська) Таращанського району Київської області, загальною вартістю 119101 (сто девятнадцять тисяч сто одна) грн., а також автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія АІС 146703 від 17.03.2009 року, дійсна (ринкова) вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 15.06.2017 року №2981/17-54 становить 84779,40 грн., а всього майна на загальну суму 203880 (двісті три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп.. Також в період шлюбу сторонами було придбано і інше рухоме майно за оцінкою позивача на загальну суму 58150 грн., з якою відповідач [PERSON] не згоден, проте від будь-яких дій щодо його оцінки ухиляється, що вказує на існування спору між сторонами щодо його розподілу. В свою чергу позивач не заперечила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вона змогла забрати лише частину нерухомого майна на загальну суму 19150 грн.(за її оцінкою). Щодо написаної нею (позивачем) розписки про те, що вона не буде претендувати на автомобіль, то вона пояснила наступне, що на момент написання даної розписки вона не знала дійсної вартості, як самих речей так і автомобіля і забираючи частину речей вона була просто вимушена написати таку розписку, щоб хоча б щось з речей змогла забрати з будинку, оскільки відповідач їй добровільно відмовлявся віддати речі, які їй були вкрай необхідні. Оскільки згода щодо добровільного поділу майна, що є спільною власністю подружжя , а саме житлового будинку та автомобіля між ними не досягнута, а у відповідності із ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, позивач та її представник просять суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя між нею та відповідачем [PERSON] в рівних частинах, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих в с. Станишівка по вул. Молодіжна (колишня Радянська), 7 Таращанського району Київської області без виділу їх в натурі; визнати право власності за відповідачем на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд без виділу їх в натурі, а також визнати за ним право власності на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER] KL1SF69YE8W22150, стягнувши з нього на її користь 42389 (cорок дві тисячі триста вісімдесят девять) гривень 70 копійок 1/2 частину вартості вказаного автомобіля. Крім того, просять стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати, а саме, сплачений нею судовий збір в розмірі 1473,35 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2560 грн. витрати в сумі 1800 грн. по проведенню технічної інвентаризації житлового будинку для встановлення його вартості та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до акта № 2981/17-54 від 15.06.2015 року, в сумі 2476 грн. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, показань свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що сторони намагалися поділити рухоме майно в добровільному порядку, проте не досягли згоди щодо його оцінки, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні, а саме: свідоцтва про укладення шлюбу, рішення Таращанського райсуду від 05.05.2014 року, копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.12.1991 року, довідки виконкому Станишівської сільської ради від 29.07.2010 року №187, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія АІС 146703 від 17.03.2009 року, копії технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок від 21.11.2016 року. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що у відповідності з вимогами ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і в разі поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити. Способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені статтею 71 СК України. Так, відповідно до цієї статті, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], тобто висловлює таким чином свою згоду на отримання грошової компенсації на неподільну річ, якою є вказаний автомобіль. Відповідач заперечує проти цього, мотивуючи тим, що вказаний автомобіль повинен належати йому без отримання позивачем компенсації за нього, оскільки про це між ними було досягнуто домовленості, про що позивач написала йому розписку від 29.08.2014 року. Проте суд вважає таку позицію відповідача помилковою, оскільки вказана розписка не є нотаріально посвідченим договором про розподіл спільного майна подружжя і не є тим документом, яким стверджувалася б домовленість щодо поділу вказаного рухомого майна, і крім того позивач зазначила, що на момент написання даної розписки вона не знала дійсної вартості, як самих речей, так і автомобіля і забираючи частину речей вона була просто вимушена написати таку розписку, щоб хоча б щось з речей могла забрати з будинку, оскільки відповідач їй добровільно відмовлявся віддати речі, які їй були вкрай необхідні і вказане в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON]. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивач підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 1019,40 грн. (1% від суми задоволених позовних вимог), витрат на правову допомогу, які документально підтверджені в розмірі 2560 грн., витрат, повязаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2476 грн., а всього в розмірі 6055,40 грн.. Щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем в сумі 1800 грн. за проведення технічної інвентаризації житлового будинку для встановлення його вартості, то в цій частині необхідно відмовити, оскільки відповідно до ст. 76 ЦПК України ці витрати до судових витрат не належать. На підставі викладеного,

Outcome: approved