Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 46-49), просила зобов`язати адміністрацію ОСББ «ЖБК-1» підготувати та укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у звязку з істотною зміною обставин; зобов`язати відповідача забезпечити її доступною та достовірною інформацією про фактичні надані послуги буд. № 17 по вул. І. Мамайчука та видати платіжний документ особовий рахунок № 743, власник кв. 12, з щомісячною платою за надані послуги за період 2012-2014 роки, а також відновити порушене право на підставі та в порядку встановленому Законом України «Про Житлово-комунальні послуги» і стягнути 5007,62 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] в якій тимчасово не проживає, тому згідно з чинним законодавством як споживач житлово-комунальних послуг має право припинити оплату послуг на час своєї відсутності. Однак відповідач продовжує нараховувати заборгованість по квартирній платі. Крім того зазначає, що між нею та відповідачем відсутній договір про надання послуг. На пропозицію укласти необхідний договір відповідачем відповіді надано не було. Такі дії відповідача порушують її права як власника квартири та споживача послуг. Безпідставне нарахування квартплати призвело до заподіяння матеріальної шкоди, а також негативне ставлення тривалий час до неї адміністрації ОСББ «ЖБК-1» призвело до заподіяння їй моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях та порушення життєвих принципів. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири 12, що знаходиться за адресою: вул. Івана Мамайчука, 17, м. Новоград-Волинський. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. Частина 5 ст. 13 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вказує, що укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. Крім цього, відповідно до ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач послуг зобов'язаний, крім іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Так, 16.01.2014 р. відповідач підготував договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак [PERSON] відмовилась його підписувати (а. с. 217-218). Вказану обставину підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 18.01.2014 року [PERSON] зверталась до відповідача із письмовою пропозицією про укладення договору в якій просила включити в перелік послуг лише освітлення підїздів(а. с. 56). 14.02.2014 року відповідачем надана відповідь на письмову пропозицію позивача з посиланням на ст. ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(а. с. 57). Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді вказаної справи позивач не довела, що її права є порушеними. Крім того, позивачем не було доведено ухилення відповідача від укладення відповідного договору на надання житлово-комунальних послуг, на основі типового договору. Вимоги позивача\~про зобов`язання адміністрацію ОСББ «ЖБК-1» підготувати та укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у звязку з істотною зміною обставин; забезпечити доступною та достовірною інформацією про фактичні надані послуги буд. № 17 по вул. І. Мамайчука і видати платіжний документ особовий рахунок № 743, власник кв. 12, з щомісячною платою за надані послуги за період 2012-2014 роки, а також відновити порушене право на підставі та в порядку встановленому Законом України «Про Житлово-комунальні послуги» не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту права, передбачений ст. 16 ЦК України. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 16 ч.3 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. \~\~\~\~ Зважаючи на те, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту права, суд відмовляє у цій частині у позові за необґрунтованістю вимог. Відповідно до ст. 1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Докази розміру шкоди, та причинного наслідкового зв'язку між шкодою та діями винної особи мають бути належними, допустимими, тобто такими, які відповідають вимогам закону, підтверджують необхідні обставини та не викликають сумніву у їх достовірності. Вимога позивача про стягнення 5007,62грн. матеріальної шкоди не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивачем не зазначено причинного зв'язку між матеріальною шкодою в сумі 5007,62 грн. і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів щодо заподіяння їй моральної шкоди, не зазначено якими доказами це підтверджується, наявність причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, оскільки розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) з врахуванням стану здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed