Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, постійно виникали сварки, подружні стосунки не підтримують, а отже подальше збереження сім»ї суперечило б їх інтересам. Також просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Позов визнає частково. Суд, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих сторонами заяв вбачається, що сторони категорично не погоджуються на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Outcome: partial