Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 28 жовтня 2016 року, права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на присадибній ділянці за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, селища [PERSON], вул. Золотий Яр, 7. Свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на присадибній ділянці за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський р-н, с.Нова Прага, вул. Золотий Яр, 7. Зазначає, що рішенням виконкому Олександрійської ради депутатів трудящих від 1975 року та рішенням загальних зборів колгоспників від 13 березня 1975 року, йому було виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку загальною площею 0,07 га на дільниці земель з земельного фонду колгоспу «Прогрес» Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Виконком Олександрійської ради депутатів трудящих надав [PERSON] дозвіл № 13 на виконання будівельних робіт по спорудженню індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями на присадибній ділянці по вул. Золотий Яр в с.Нова Прага Олександрійського району по типовому проекту № 30-2 к-4 та видане «Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР». [PERSON] збудував житловий будинок протягом 1975-1980 років та отримав технічний паспорт на будинок від 26 січня 1981 року, але будинок не було введено в експлуатацію, оскільки, на той час чинним законодавством цього не вимагалося. Будучи спадкоємцем першої черги, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 756/02-31 від 05 вересня 2017 року, оскільки вона не надала доказів належності будинку її чоловікові. Згідно з архівною довідкою КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.02.2017 року № 513 право власності на житловий будинок № 7 по вул. Золотий Яр в с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області не зареєстровано за [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки не повідомила, представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа державний нотаріус [PERSON] надала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 вересня 1968 року [PERSON] та [PERSON] одружились, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого долучена до матеріалів справи. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «Голбін». Рішенням виконкому Олександрійської ради депутатів трудящих від 1975 року та рішенням загальних зборів колгоспників від 13 березня 1975 року, [PERSON] було виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку загальною площею 0,07 га на дільниці земель з земельного фонду колгоспу «Прогрес» Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Виконком Олександрійської ради депутатів трудящих надав [PERSON] дозвіл № 13 на виконання будівельних робіт по спорудженню індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями на присадибній ділянці по вул. Золотий Яр в с.Нова Прага Олександрійського району по типовому проекту № 30-2 к-4 та видане «Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР». 26 січня 1981 року [PERSON] отримав технічний паспорт на будинок за вищевказаною адресою, який 25.05.17 року був погашений, а взамін 25.05.17 року виготовлений інший технічний паспорт. 28 жовтня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 233524. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок вул. Золотий Яр, 7 в с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області. Позивач [PERSON] звернулася в Олександрійську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, [PERSON] Постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори за № 756/02-31 від 05 вересня 2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 7, що знаходиться на вул. Золотий Яр в сел. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області. Відмова обґрунтована тим, що вона не надала доказів належності будинку її чоловікові. (а.с. 11). Статтею 1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. [PERSON] власності на збудований житловий будинок набувається у порядку, який існував на час його будівництва. У 1975-1980 роках питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.48 р.), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою ради міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.48 р.), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно із ст. 1 Указу від 26.08.48 р., кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26.08.48 р. та Постановою від 26.08.48 р., підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року. Житлові будинки, побудовані в сільській місцевості, до експлуатації не приймалися. За таких обставин, оскільки будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці та на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні ст. 105 ЦК Української РСР) і те, що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, що підтверджується технічним паспортом від 25.05.17 р., виданий взамін технічного паспорту від 26.01.1981 р., спірний житловий будинок є обєктом права власності, тому є правові підстави для визнання за позивачем, як спадкоємицею першої черги після смерті її чоловіка, права власності на цей будинок у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved