Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.06.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного життя народилась донька - [PERSON] . Спільне життя не склалося та з квітня 2017 року сторони припинили проживати разом та вести спільне господарство, а 27.11.2017 року рішенням Суворовського райооного суду м. Одеси шлюб був розірванний, після цього донька залишилась проживати з матір`ю. Відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріально не підтримує дитину, у звязку з чим звернулася до суду. Представник позивача надала суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просить проводити судове засідання в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України та не заперечує проти заочного ухвалення рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та пілкування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, подала заяву про пітримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та розгляд справи у її відсутність. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. Судом встановлено, що 20 червня 2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] , був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 20.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 66. Від спільного життя народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10. З квітня 2017 року сторони припинили проживати разом та вести спільне господарство, відповідач виїхав з квартири. Після припинення шлюбних відносин донька залишилась проживати з матір`ю у вищезазначеній квартирі, що підтверджується листом-відповідю № 1409/1-07 від 01.09.2020 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року шлюб між сторонами був розірваний, здійснений поділ спільного сумісного майна подружжя, та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Після вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , згідно витягу з бази даних № 5/12/15808 від 05.09.2017 року перетнув кордон України 02.09.2017 року о 20:38 годині через пропускний пункт «Кучурган» та з того часу його місце знаходження невідоме. Вихованням доньки займається позивачка, будь-якої матеріальної допомоги від відповідача не отримає вже на протязі трьох років. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, таке ухилення полягає в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дівчинки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та матеріально не забезпечує. Дані факти також підтверджуються характеристикою з місця проживання та місця навчання дитини. Згідно характеристики з місця проживання [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , - разом зі своєю донькою - [PERSON] . Позивачка піклується про свою дитину, є прекрасною сім`янинкою, яка піклується про свою доньку, бере активну участь у її вихованні. Вона привчає дитину до праці, займається її додатковою освітою, особисто бере участь у вирішенні всіх питань, що виникають при навчанні в освітніх установах. Донька весь час охайна, добре вдягнута та доглянута. З 2017 року рідний батько [PERSON] - [PERSON] за вище зазначеною адресою не проживає, до доньки не приходить та не бере участі у її виховані. [PERSON] повністю матеріально утримує дитину та проводять весь свій вільний від роботи час з донькою. Згідно з характеритики з навчального закладу, [PERSON] , [INFO] , навчається у 5 класі в Одеській загальноосвітній школі №22 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, надає перевагу предметам гуманітарного циклу, має широкий кругозір, любить читати. За характером спокійна, врівноважена, чуйна, користується авторитетом серед учнів класу. Вихованням та розвитком дитини займається матір - [PERSON] , яка постійно бере участь у батьківських зборах. Вона спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, виявляє інтерес до її внутрішнього світу, привчає доньку до праці, займається її додатковою освітою, особисто бере участь у вирішенні всіх питань, що виникають при навчанні в освітній установі. Дитина весь час охайна, добре вдягнута та доглянута. Рідний батько [PERSON] не приймає участі у навчальному процесі доньки, не приходить на батьківські збори, досягненнями та знаннями доньки не цікавиться. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд ухвалює судове рішення щодо малолітньої,

Outcome: approved