Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що відповідач зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає з липня 2016 року, його особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач та її представник адвокат Дьяченко О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав про неможливість участі у розгляді справи через його перебування закордоном України, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 31.07.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. вбачається, що [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Довідки про склад сім`ї вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1957 року народження заявник; [PERSON] , 1979 року народження відповідач. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». \~ \~ \~ \~Відповідно до Акту обстеження житлового приміщення від 20.07.2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 30 липня 2016 року за вказаною адресою не проживає по теперішній час. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що реєстрація [PERSON] у житловому будинку [PERSON] створює останній перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вказане порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим [ADDRESS] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved