Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 17.05.2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина є інвалідом дитинства, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 25.08.2010 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону на утримання сина [PERSON] починаючи з 03.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, а саме 400 грн. щомісячно було визначено судом у звязку з тим, що відповідач згідно виконавчого листа від 13.04.1997 року зобовязаний був сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після набрання чинності рішення суду про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], тобто з 03.08.2010 року відповідач добровільно щомісячно пересилає їй на банківську картку аліменти в розмірі 400 грн. без проведення індексації. Однак визначених аліментів в сумі 400 грн. на даний час не достатньо на утримання неповнолітньої дитини, у звязку з фізичним станом сина та смертю її матері, яка допомогала їй в догляді за сином, внаслідок чого на даний час вона не працює, так як постійно займається доглядом за дитиною. Вдвох з сином отримують щомісячно державну соціальну допомогу у розмірі 2876,40 грн. та аліменти від [PERSON] у розмірі 400 грн., однак цих коштів недостатньо на утримання дитини-інваліда. На підставі чого просила суд збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.10.2010 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття від дня предявлення позову. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1500,00 грн. та справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в розмірі 1500,00 грн. та просить суд розглядати справу у його відсутність. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в\~повному обсязі. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.11.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 17.05.2011 року розірвано. З копії свідоцтва про народження серії І-НО № 310815, виданого 13.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 25.08.2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково та стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 03.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з висновку ВЯКК №18-4/231 [PERSON] страждає ДЦП, спастічеським тетрапарезом тяжкого ступеню з порушенням функції статики та відсутності самостійної ходьби по стану здоровя є інвалідом дитинства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved