Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що В період з 2003 року по 2017 рік [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. За рішенням Верхньодніпровського районного суду від 14 лютого 2017 року шлюб між ними біло розірвано. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER], видане 13.10.2006 року Головним управлінням м. Лімассол Республіки Кіпр. 03 квітня 2012 року Позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища серії [NUMBER] 12 грудня 2017 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином Ізраїля - [PERSON] та на початку лютого місяці поточного 2018 року перебралася до чоловіка, який проживає за адресою: [ADDRESS] Питання щодо переїзду сина разом зі Позивачкою поки що не вирішено, так як для цього необхідний дозвіл батька дитини. Протягом останнього часу Позивачка намагалася зв'язатися з Відповідачем, навіть направила на його адресу звернення з вимогою прибути до нотаріальної контори м. Верхньодніпровська для надання письмово дозволу на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон та вивезення неповнолітнього сина за межі України, але позитивного результату не отримала. У зв'язку з чим завертається до суду. Виїзд дитини за кордон відповідає інтересам, та бажанням дитини, так як дозволить спілкуватися з найріднішою людиною - матір'ю, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. В період з 2003 року по 2017 рік [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. За рішенням Верхньодніпровського районного суду від 14 лютого 2017 року шлюб між ними біло розірвано. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER], видане 13.10.2006 року Головним управлінням м. Лімассол Республіки Кіпр. 03 квітня 2012 року Позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища серії [NUMBER] 12 грудня 2017 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином Ізраїля - [PERSON] та на початку лютого місяці поточного 2018 року перебралася до чоловіка, який проживає за адресою: [ADDRESS] Питання щодо переїзду сина разом зі Позивачкою поки що не вирішено, так як для цього необхідний дозвіл батька дитини. На протязі останнього часу Позивачка намагалася зв'язатися з Відповідачем, навіть направила на його адресу звернення з вимогою прибути до нотаріальної контори м. Верхньодніпровська для надання письмово дозволу на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон та вивезення неповнолітнього сина за межі України, але позитивного результату не отримала, що підтверджується листами. Виїзд дитини за кордон відповідає інтересам, та бажанням дитини, так як дозволить спілкуватися з найріднішою людиною - матір'ю, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітній за кордон без згоди батька.

Outcome: approved