Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

\~\~\~\~ позивач звернулася\~ \~до суду\~з вказаним\~позовом,\~ вказавши,\~ що\~ \~06\~березня 2004\~року вона\~купила у\~відповідача [PERSON]\~житловий будинок\~по вул.\~Ольховська,\~буд.\~№ 24\~у м.\~Кривому Розі\~Дніпропетровської області,\~зазначений договір\~нотаріально посвідчений\~приватним нотаріусом\~Криворізького міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~зареєстрованого в\~реєстрі №\~454.\~Вищезазначений договір\~зареєстровано вКП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно в книзі: 199-32, номер запису: 43272. Незважаючи на ту обставину, що купівля-продаж житлового будинку, проводилась сторонами у законний спосіб, земельна ділянка площею 0,0852 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку до цього часу належить батьку відповідача [PERSON]. 08 лютого 2018 року, позивачу [PERSON] видано рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Посилаючись на перехід до неї права власності щодо вказаної земельної ділянки із придбанням житлового будинку, на обслуговування якого вказана ділянка була передана у власність, а також неможливість підтвердження своїх прав в позасудовому порядку, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0852 га, розташовану за адресою: вул. Ольховська, буд. № 24 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовану на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі, яка належала [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 579\\1 від 1.12.1996 р. № 308 11.06.1997 р. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~«у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~«Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися, представник [PERSON] надавав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON]\~ \~ до\~\~суду\~\~ не\~з'явився, про слухання справи повідомлявся. Представник відповідачам - \~[PERSON] Криворізької міської ради Дніпропетровської області до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що \~ відповідно до договору купівлі-продажу, 06 березня 2004 року посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ольховська, буд. № 24 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 7). 29.04.2004 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за позивачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3470154 (а.с. 8). Водночас, земельна ділянка площею 0,0852 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд не зазначена предметом договору-купівлі продажу. Згідно листа відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області від 29.05.2018 року № 9-4-0.22-408/105-18 земельна ділянка площею 0,0852 га, що розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, 24, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 579/1 від 11.12.96 р., № 308 від 11.06.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 09.09.1997 року за № 2198. Інформація про земельну ділянку [PERSON] до Державного земельного кадастру (Національної кадастрової системи) не внесена. В матеріалах справи відсутні відомості щодо нікчемності чи визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним в порядку визначеному чинним законодавством. Підстави, з яких позивач була змушена звернутись до суду із цим позовом підтверджується рішенням Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області для надання [PERSON] правовстановлюючого документу, що посвідчує її право власності на земельну ділянку (а.с. 9). Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини щодо визнання права власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку без зміни цільового призначення та існує причина, яка перешкоджає встановити це право у позасудовому порядку. Так, згідно ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~(в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 березня 2004 р.), право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. \~Статтею 381 ЦК України\~визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.ч. 1-3\~ст. 120 ЗК України\~(в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 березня 2004 р.), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у даному випадку, слід враховувати наступне. Відповідно до положень\~ст. 120 ЗК України\~- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм\~ст. 120 ЗК України\~у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~ст. 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~ст. 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість. Вищевказана позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016р. у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1статті 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Враховуючи наведене вище, що за даними правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку її власником до цього часу рахується [PERSON], положення\~ст. 120 ЗК України, ст.\~377,\~381 ЦК України, набуття позивачем права власності на житловий будинок, для обслуговування якого передана у власність спірна земельна ділянка, що позивачем вичерпано можливість в адміністративному порядку доведення своїх прав стосовно спірного нерухомого майна (земельної ділянки) як власника, а відтак, за положеннями\~ст. 16 ЦК України\~її право підлягає захисту судом.

Outcome: approved