Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки її виплати з 21 листопада 2011 року, тобто дати її звільнення з роботи. Заборгованість відповідача по виплаті їй заробітної плати складає 2342,64 грн., в зв'язку з чим на момент її звернення до суду розмір середнього заробітку за час затримки дорівнює 85918 грн. 68 коп. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Положення ст. 117 КЗпП України передбачають, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобов'язана їх виплатити. Як зазначено у п. 20 Постави Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлений рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Згідно з ч.2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з трудової книжки позивача, остання 01.08.1979 року на підставі наказу № 179 керівництва «Васильківський шкірзавод» була прийнята на посаду майстра цеху № 1. У відповідності до наказу № 91-К від 21.11.2011 року відповідача, позивач звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства. Згідно довідки № 24.04.2014 року № 37 ВАТ «Васильківський шкір завод», заборгованість по заробітні платі заявниці на момент її звільнення складає 2342,64 грн., середньоденна заробітна плата - 141,78 грн. У відповідності до Витягу з Єдиного реєстру підприємств України Відкрите акціонерне товариство «Васильківський шкір завод» перебуває в стані припинення та постановою Господарського суду Київської області від 22 серпня 2011 року призначено арбітражного керуючого зазначеного підприємства. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку, нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). У зв'язку з невиплатою основної суми заборгованості із заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки по день звернення до суду складає 85918,68 грн. (період затримки з 22.11.2011 року по 01.05.2014 року, загальна кількість робочих днів - 606; середньоденна заробітна плата). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивачки та необхідність їх задоволення в повному обсязі, та у відповідності до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 882,61 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved