Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному вище будинку окрім неїо значиться зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , який з 2010 року не проживає у спірному будинку. Витрати по сплаті комунальних послуг вона несе самостійно, утриманням будинку відповідач не займається, особисті речі відсутні, спільним побутом не пов`язані. У зв`язку з викладеним просить визнати [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2019року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 10.08.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., є власником житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується наданим до суду витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2004року. Відповідно до довідки- підтвердження від 21.10.2019 року виданої Головою квартального комітету №14 про те, що за адресою: [ADDRESS] значиться ареєстрованим але не проживає [PERSON] . Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавився чи цікавиться житловою площею, а також поважності причин його відсутності у житлі, суду не надано. Суду також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо певного порядку користування спірним будинком та інших умов припинення права користування житлом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved