Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд до [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з вересня 2005 року перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та проживала із ним однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. 09.08.2008 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського МРУЮ Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 142. В період шлюбу, а саме у кінці серпня 2008 року за її кошти позивачкою було придбано у громадянина [PERSON] садовий будинок за № 244, який розташований у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі Черкаської області. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 476 кв.м., має загальну площу 41,9 кв.м. Дане домоволодіння складається із садового будинку, 2А, 41,9 кв.м.; ганок -; сарай, Б; хвіртка, 1; огорожа 2. Загальна вартість майна становить 54027 грн. За взаємною домовленістю між нею та відповідачем, право власності на садовий будинок за № 244, який розташований у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі було оформлено та зареєстровано на імя [PERSON] Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухому майно серії САС № 115523, яке видане 24.03.2009 року виконавчим комітетом Канівської міської ради та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.05.2016 року. 21.12.2011 року на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вони підтримували дружні відносини та спільно з відповідачем використовували зазначений садовий будинок. З квітня 2016 року відповідач заборонив позивачці користуватися садовим будинком та утримує у себе документи, які свідчать про те, що дане домоволодіння належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: оригінали свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 115523 та технічний паспорт на будинок. Добровільно надати їй можливість користуватись будинком на надати документи на домоволодіння відповідач відмовляється. Крім того, їй стало відомо про те, що відповідач здійснює пошук покупців на даний садовий будинок, що свідчить про намагання відповідача протиправно позбавити її права власності на частину спільного сумісного майна, яке було набуте під час шлюбу. Просить суд поділити майно, набуте нею за час шлюбу з [PERSON] шляхом: - припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину садового будинку за № 244, який розташований у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку за № 244 у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі, який розташований на земельній ділянці площею 476 кв.м., та має загальну площу 41,9 кв.м. і складається із садового будинку, 2 А, 41,9 кв.м.; ганок, -; сарай, Б; хвіртка, 1; огорожа 2; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку за № 244 у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі, який розташований на земельній ділянці площею 476 кв.м., та має загальну площу 41,9 кв.м. і складається із садового будинку, 2 А, 41,9 кв.м.; ганок, -; сарай, Б; хвіртка, 1; огорожа 2. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити, посилаючись на те, що даний будинок вона придбала за власні кошти, проте зареєстрували право власності на чоловіка [PERSON] Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4350,00 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. При цьому вказував, що придбав до шлюбу майно за свої кошти. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Вивчивши матеріали справи, наявні у справі докази, вислухавши покази учасників процесу, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду від 21.12.2011 року сторони шлюб розірвали (а.с.9). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він продав [PERSON] 22.03.2008 року садовий будинок із сараєм на закріпленій того часу за ним садовій ділянці. Натомість, допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона є дружиною [PERSON] і саме [PERSON] передала кошти в сумі 7500,00 грн. [PERSON] за продаж належного йому садового будинку і сараю, які розташовані на земельній ділянці № 244 в садовому товаристві «Мічурінець». Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що вказані свідки підтверджують факт передачі дачного будинку [PERSON] і [PERSON] та отримання саме від них двох грошових коштів. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація права власності на садовий будинок загальною площею 41,9 кв.м. за адресою м. Канів, садове товариство «Мічурінець», буд. 244 [PERSON] здійснена 24.03.2009 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Відповідно до довідки № 16 від 22.07.2016 року виданої головою правління садового товариства «Мічурінець» за [PERSON] обліковується земельна ділянка № 224 загальною площею 0,05 га на якій розміщений садовий будинок та сарай (а.с.34). Відповідно до копії технічного паспорту на дачу (садовий будинок) № 244 с/т «Мічурінець» вбачається, що власником записано [PERSON], паспорт складений 16.02.2009 року та вартість вказаного майна становить 54027,00 грн. (а.с.248-252). У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Сторонами не досягнуто згоди стосовно поділу спільного майна. Позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину садового будинку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом як сімейна пара в квартирі позивачки та разом використовували дачу до весни 2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивача та відповідача з червня 2014 року, вони проживали весь час як сімейна пара, вели спільне господарство. Вважала, що дача є їх спільним майном, використовували спільно до весни 2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою [PERSON] Їх батьки надали 1500 дол. США для купівлі дачі, як подарунок на свадьбу. Вона часто відвідувала позивачку в даному садовому будинку. До травня 2016 року відповідач проживав з [PERSON] та спільно користувалися даним будинком. В гуртожитку він не проживав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що знають лише [PERSON] З позивачем [PERSON] не знайомі. Вважали, що дача належить лише відповідачу. За які кошти куплений садовий будинок не знають. Згідно вимог ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Вирішуючи питання про перебіг строку позовної давності та клопотання відповідача [PERSON] про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду, суд виходить з наступного. У ч. 2 ст. 72 СК України визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, яка обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. У ст. 261 ЦК України закріплено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття рішення державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України). Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Як встановлено судом в судовому засіданні з показів свідків та наданих матеріалів, позивач [PERSON] спільно з відповідачем [PERSON] спільно використовували зазначений садовий будинок і після розірвання шлюбу до травня 2016 року. При вирішенні справи суд виходить з того, що саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Неподання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя і вказувати на початок перебігу строку позовної давності. Тому суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не пропущено строки звернення до суду з позовом про поділ спільної сумісної власності подружжя. А клопотання відповідача про застосування судом наслідків спливу позовної давності є безпідставним та не підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги сімейного законодавства, відсутність даних про те, що інше визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та, відповідно, про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя, що відповідає принципу рівності часток майна дружини та чоловіка. Таким чином, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя необхідно виділити у власність позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] по 1/2 частині садового будинку № 244 у садовому товаристві «Мічурінець» у м. Каневі, загальною площею 41,9 кв.м. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача сплату витрат на судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави та витрати позивача на правову допомогу в сумі 4350,00 грн. на користь [PERSON]

Outcome: approved