Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач з жовтня 1999 року по лютий 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких [INFO] у них народився син [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин син сторін постійно проживає разом з позивачем, договір про сплату аліментів на його утримання між батьками не укладався, оскільки відповідач добровільно та регулярно надавав щомісячну допомогу на утримання сина. У травні 2015 року позивач разом з сином виїхали на проживання до Республіки Польща з метою його навчання. На даний час син сторін досяг повноліття та продовжує навчатися на денній формі навчання в загальноосвітньому ліцеї ім. Марії Павліковскєй-Ясножевскєй, готується до вступу до вищого навчального закладу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Однак, відповідач після досягнення сином повноліття допомогу на його утримання надає нерегулярно, з постійними нагадуваннями та під тиском позивача. Позивач вказує, що вона докладає всіх зусиль для утримання сина, однак забезпечити належний рівень життя для розвитку та здобуття ним освіти самостійно не може. Натомість, відповідач працевлаштований, отримує пенсію, інших дітей на утриманні не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , 2000 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову та до досягнення сином 23 років за умови продовження ним навчання, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, до яких віднесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги та переклад документів, у розмірі 6780,00 грн. Ухвалою судді від 07.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк 11.01.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи свій відзив, відповідач вказує, що він у повній мірі виконує свій батьківський обов`язок та після досягнення сином повноліття відповідно до власних фінансових можливостей продовжує надавати матеріальну допомогу на його утримання. Разом з тим відповідач зазначив, що на його утриманні перебувають батьки, які є літніми людьми і потребують постійного нагляду та лікування, а тому в силу свого матеріального становища він матиме змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 8400,00 грн. на місяць. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні при визначенні судом розміру аліментів просили врахувати обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Від третьої особи на адресу суду надійшли пояснення, згідно з якими він підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов наступних висновків. [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 24). Згідно із довідкою загальноосвітнього ліцею ім. Марії Павліковскєй-Ясножевскєй від 23.10.2018 № 41/2018/2019, [PERSON] навчається в третьому класі LXXVIII даного ліцею. Плановий термін навчання в школі закінчується 31.08.2019 (а.с. 34-35). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-29). Норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, син сторін проживає разом з матір`ю, після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі та відповідно потребує матеріальної допомоги. Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, розмір якої складає 14600,00 грн. на місяць. Крім того, відповідач працює на посаді радника генерального директора в Державній компанії «Укрспецекспорт», його середня заробітна плата на місяць становить близько 50000,00 грн. З наявних у матеріалах справи копій квитанцій щодо банківських переказів грошових коштів на рахунок позивача вбачається, що відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина (в середньому 8000 грн. на місяць). Відтак, оскільки відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, суд враховує, що відповідач надає таку допомогу у добровільному порядку. Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також зважаючи на розмір щомісячного доходу відповідача (близько 65000,00 грн.), суд вважає, що аліменти слід встановити в розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.11.2018 та до закінчення сином навчання ( [INFO] ). Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини, а тому суд доходить висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд, зважаючи на положення ст. 267 ЦПК України, зазначає, що при розрахунку аліментів, які мають стягуватись з відповідача за період з 15.11.2018 по 31.08.2018, посадовим особам органів державної виконавчої служби (приватному державному виконавцю) слід врахувати проведені відповідачем оплати коштів на рахунок позивача як аліментів, сплачених на утримання сина [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, а отже в силу положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відтак, судові витрати зі сплати судового збору у цій справі мають компенсуватись за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., то такі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували здійснення цих витрат позивачем (платіжних чеків, квитанцій). Також не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з перекладом та оформленням документів, у сумі 1780,00 грн. як такі, що не є судовими витратами в розумінні ст. 133 ЦПК України, а також докази, що подані на підтвердження даних витрат не дають змогу встановити, що дані витрати понесені саме у цій справі та саме за переклад документів, що міститься у ній. На підставі викладеного,

Outcome: partial