Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час позивач з дитиною проживає у квартирі, в якій періодично проживає і відповідач. [PERSON] тяжко хворіє та визнана інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду та значних матеріальних витрат. Однак відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та відмовляється в добровільному порядку вирішувати питання про сплату аліментів, хоча за законом зобов'язаний утримувати дитину, що змушує її звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково зазначив, що хоча відповідач і працевлаштований та має регулярний дохід, позивач просить про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки розмір документально підтвердженого заробітку відповідача нижче прожиткового мінімуму, проте його реальні доходи не відповідають розміру документально підтвердженого ним заробітку, а є значно вищим, що на думку представника позивача, дає підстави вважати що у відповідача є додатковий заробіток та він спроможний сплачувати 2500 грн. щомісячно на утримання своєї доньки. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 від доходу [PERSON] щомісячно, оскільки останній офіційно працевлаштований та отримує постійний стабільний дохід у ТОВ «Венбест», де працює охоронцем. Крім того, відповідач повідомив, що на його частковому утриманні перебуває непрацездатна матір. Також додав, що позивач з дитиною проживають у належній йому на праві власності квартирі, однак витрати по оплаті за комунальні послуги не несуть, а відтак їх проживання він розцінює, як свою участь в утриманні доньки. З урахуванням наведеного, а також за відсутності матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, просив про часткове задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 вересня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва шлюбі. Від вказаного шлюбу у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.06.2016 року, шлюб укладений між сторонами розірвано (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За даними довідки виданої ТОВ «Венбест» від 23.02.2017 року № 55, [PERSON] працює у ТОВ «Венбест» з 03.08.2015 року на посаді охоронника 1 р-ду відділу охорони та безпеки. Дохід за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року склав 20 226, 76 грн. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач працює та має постійний заробіток, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. За положеннями ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як убачається із досліджених судом доказів, [PERSON], [INFO] являється інвалідом з дитинства. Для реабілітації [PERSON] розроблено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 29/2016 року, видану лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу «ЦПМСД № 2 Дніпровського району м. Києва». У період з 30.01.2016 року по 11.02.2016 року, з 28.03.2016 року по 04.04.2016 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській дитячій лікарні № 1, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого. Крім того, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у нефрологічному відділені ДКБ № 7 клінічна база Головного Управління «Інституту нефрології АМН України» з 04.04.2016 року по 15.04.2016 року та з 30.05.2016 року по 21.06.2016 року. 29.02.2016 року [PERSON] було проведено операцію, що підтверджується протоколом операції виданим Універсальною клінікою «Оберіг» ТОВ «Капітал», ліцензія МОЗ України АГ № 599781 від 17.01.2012 року. (а.с. 20,21). Медичне обстеження та лікування [PERSON] було також здійснено у Дитячій клінічній лікарні № 7 Печерського район м. Києва. Зі змісту виписок із історії хвороб стаціонарного хворого [PERSON] убачається, що малолітня [PERSON], [INFO] хворіє та потребує лікування. Разом з тим, позивачем не пред»явлено вимогу про участь батька у додаткових витратах на дитину. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки суд виходить з того, що [PERSON] має регулярний щомісячний дохід та може надавати матеріальну допомогу, крім спільної дитини із позивачем, інших дітей не має. Разом з тим, на утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір [PERSON], [INFO]. Також судом враховано стан здоров»я [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст.155 Сімейного Кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 18 січня 2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial