Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.11.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. Діти проживають разом з нею. З листопада 2019 року подружні відносини були припинені, вона з відповідачем мешкають окремо та спільне господарство не веде. Відповідач по сьогоднішній день не надає матеріальної допомоги на утримування дітей. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття; допустити рішення суду до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Ухвалою від 17.08.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем отримано копію ухвали та позовну заяву з додатками 25.08.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням. Станом на 22.09.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2004 року сторони зареєстрували шлюб, свідоцтво про одруження видано відділом реєстрації атів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровській області, актовий запис №531 (а.с. 18). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №492 (а.с. 24); [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №34 (а.с. 25). Згідно довідки «Нова Ком» №53 від 15.06.2020 року [PERSON] разом з двома дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 вищевказаної Конвенції закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За умов ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 СК України. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, суд бере до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції, якою збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дітей, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, тому суд вважає за необхідне, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2020 року, в силу ст. 191 СК України і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підстав викладеного, та

Outcome: partial