overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 листопада 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 27 вересня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2014 року, з цього часу вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбних стосунків є відсутність між ними взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги, на яких повинна будуватися сім'я. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб (а.с.2). В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 434 (а.с.4 копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 серпня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 16 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають повнолітню дитину. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили з жовтня 2011 року в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різницею характерів, які унеможливлюють подальше продовження спільного життя однією родиною. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, і просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 1995 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 517 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 серпня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 16 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені та не підтримуються між ними понад рік. Причиною цього стали відсутність між ними взаєморозуміння, у них різні погляди на взаємовідносини у сім'ї, відповідач проживає за місцем своєї реєстрації в м. Запоріжжі. Тому оскільки їх відносини остаточно зруйновані, вони не мають взаємних прав та обов'язків подружжя, не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно та просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2012 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 538 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 -копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 січня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 01 вересня 2012 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина з урахуванням додаткових витрат на дитину та його потреб у розмірі 1/3 частки від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає задоволенні вимог в повному обсязі (а.с.11 - заява). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 01 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 403 ( а.с. 2 -копія свідоцтва про шлюб) та є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 -копія свідоцтва про народження), який проживає з позивачем (а.с. 12 - довідка). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомогу на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов частково визнав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, однак розмір аліментів суд вважає необхідним визначити в розмірі ? частини від доходу відповідача. Обґрунтування позивача щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходу відповідача в зв'язку з додатковими витратами на дитину суд не бере до уваги, оскільки положеннями ч.1 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 січня 2016 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що вона з січня 2010 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення, про причини неявки в суд не повідомив (а.с. 9, 13). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4 - копії свідоцтв про народження). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач належним чином повідомлений про дату слухання справи в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, але розмір аліментів судом визначається в 1/3 частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України, що буде відповідати інтересам обох батьків та дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

позивач звернулася до суду 28 травня 2014 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 21 листопада 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили з початку 2013 року, причиною цього стали погіршення взаємовідносин та втрата між ними взаєморозуміння. Вони припинили подружнє життя та не мешкають разом як чоловік та жінка, у кожного із них створені нові родини. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.12). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 1992 року у Довгинцівському відділі ЗАГСУ м. Кривого Рогу, про що зроблено актовий запис № 685 (а.с.7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 -копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 29.06.2016 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що дитина проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25.10.2012 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня постановлення рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 29.06.2016 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін ст. 169ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10.07.2010 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня постановлення рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду 29.10.2014 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем [INFO] року народився син - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved