Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за № 987, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 березня 2004 року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання. Згідно договору вона передала у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] В свою чергу відповідач взяла на себе обов'язок доглядати її та довічно утримувати, але зобов'язання по договору не виконує. Вона самостійно готує їжу, купує продукти, одяг та ліки за власний кошт, протягом усього часу після укладання договору вона самостійно розраховується за комунальні послуги, не отримує матеріальне забезпечення з утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона один раз на тиждень приходила до позивачки, дзвонила кожного дня, здійснювала прибирання квартири, готувала їжу, прала. З лютого 2014 року не виконує умови договору, так як позивач повідомила, що хоче розірвати договір довічного утримання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] вже три місяці взагалі не з'являється у [PERSON], зі слів сестри знає, що [PERSON] ходила до неї тільки тоді, коли їй було щось потрібно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23 березня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, який був зареєстрований у реєстрі за № 987. Відповідно до умов договору предметом договору є квартира [ADDRESS] Відповідно до п. 8 договору [PERSON] зобов'язана у встановлені строки та в обсязі, передбаченому цим договором, здійснювати утримання (догляд) Відчужувача. Утримання (догляд) Відчужувача з боку Набувача повинно відбуватися у вигляді: - забезпечення відчужувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у всій відчужуваній квартирі. У обох сторін є право користування всіма приміщеннями квартири; - забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря). У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар; - забезпечення необхідним одягом; - забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Відповідно до п. 7 Договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду) яке щомісячно має надаватись відчужувану, оцінюється сторонами у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Відповідно до п. 9 договору відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійсненн надання від набувача згідно п. 8 цього договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов'язків за цим договором. Згідно п. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно п. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з неналежним або невиконанням умов зобов'язання за договором, відчужував має право на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання договору довічного утримання. Проте, при розгляді справи було встановлено, що відповідач не вчинив дії по набуттю майна та переоформлення права власності на своє ім'я, тобто на час розгляду справи право власності на квартиру [ADDRESS] залишилось зареєстроване за позивачем, отже виконання ст. 756 ЦК України є недоцільним, відтак у даній вимозі суд відмовляє. Відповідно до ч. 3 ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial