Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час весь час затримки належних до виплати сум при звільнення по день фактичного розрахунку в розмірі 116 025,56 грн. У своїй позовній заяві зазначила, що у період з 04.01.2012 року по 30.12.2016 року позивач працювала у ПАТ «Пласт» на посаді прибиральника службових приміщень, з якої звільнилась в зв`язку з закінченням строкового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач не виплатив їй належну заборгованість по заробітній платі. На день її звільнення заборгованість становила 4415,56 грн., яка була виплачена позивачу 18.02.2020 року. У зв`язку з цим, просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати за період з 01.01.2017 року по 25.06.2020 року, який становить 116025,56 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.06.2020 року за позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження. 22.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду, оскільки Законом України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП доповнено главою XIX, згідно якою під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «Пласт» за наявними у справі матеріалами (а.с. 26). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач у період з 04.01.2012 року по 30.12.2016 року працювала у ПрАТ «Пласт» на посаді прибиральника службових приміщень, з якої звільнена на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). Відповідно до довідки ПрАТ «Пласт» від 17.06.2020 року № 164 [PERSON] дійсно працювала за основним місцем роботи в ПрАТ «Пласт» прибиральником службових приміщень, заборгованість по заробітні платі виплачена 18.02.2020 року в розмірі 4415,56 грн. (а.с. 5). Згідно до довідки ПрАТ «Пласт» від 05.03.2020 року № 47, виданої [PERSON] , середньоденна зарплата за останні два місяці становила 133,67 грн. (а.с. 4). У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, нормою статті 117 КЗпП України встановлено обов`язок для роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідач повний розрахунок з позивачем не провів у день звільнення, а саме 31.12.2016 року, а сплатив заборгованість по заробітній платі позивачу лише 18.02.2020 року, вказана обставина не оспорюється позивачем. Статтею ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, враховуючи те, що відповідач провів повний розрахунок з [PERSON] 18.02.2020 року, то перебіг тримісячного строку починається з наступного дня, тобто з 19.02.2020 року. Водночас, згідно із Законом України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП доповнено главою XIX, згідно якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до положень постанови Кабінет Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, із змінами та доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року № 291, від 04.05.2020 року № 343, з 12 березня по 22 травня 2020 р. на всій території України запроваджено карантин. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач звернулася до суду 25.06.2020 року, то позивачем тримісячний строк не пропущений, оскільки вказаний строк продовжується на строк дії карантину. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що середньоденна заробітна плата позивача складає 133,67 грн. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме за період з 01.01.2017 року по 18.02.2020 року, з моменту звільнення позивача по день, коли їй було сплачено повний розрахунок при звільненні. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2017 року по 18.02.2020, складає 104 262 грн. 60 коп. (у 2017 році - 248 робочих днів; у 2018 році - 250 робочих днів; у 2019 році - 249 робочих днів; з 01.01.2020 по 18.02.2020 році - 33 робочих днів, всього 780 робочих днів). Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1042,60 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial