Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй належить ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №5328 від 05.10.1993 року виданого фондом комунального майна м. Херсона на підставі наказу від 05.10.1993 року зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстрову книгу №19 за №7493 22.12.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2002 року, виданого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Руссол В.І., та зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстровій книзі №19 за №7493 від 14.01.2003 року. Відповідач - [PERSON] є її донькою та з 2004 року у вказаній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, виїхала з України на заробітки та повертатись до України не збирається. Проти зняття її з реєстрації не заперечує, однак надати довіреність відмовляється з причин зайвої трати грошей. На даний час вона сплачує комунальні послуги, сама несе всі витрати по утриманню квартири, а оскільки відповідач вже більше 10 років не проживає, просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2019 року було прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №5328 від 05.10.1993 року виданого фондом комунального майна м. Херсона на підставі наказу від 05.10.1993 року зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстрову книгу №19 за №7493 22.12.1993 року [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої головою ОСББ «Стрілець» від 09.07.2018 року встановлено про те, що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими позивач та її дочка [PERSON] ,[INFO] Конституцією України(ст.41)та ст.1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод, до якої Україна приєдналась17.07.1997р.відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.. Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тому відповідачу [PERSON] , яка є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном разом з іншими співвласниками. У здійсненні свого права власності відповідач не може бути обмежений незалежно від того проживає він у квартирі, співвласником якої є, чи ні. Як передбачено ч. 2 ст.405ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] , має правовий статус співвласника квартири, а не члена сім`ї власника. Тому вона не може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з не проживанням у ньому понад один рік. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] , в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed