Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку уточнила, та в кінцевому просить ухвалити рішення, яким визначити за нею та відповідачем [PERSON] 4/10 частки у спільному сумісному майні, а саме квартирі, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 4/57 та визначити за іншими відповідачами [PERSON] та [PERSON] по 1/10 частки в цій квартирі за кожним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона разом з відповідачами є співвласниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки її та чоловіка відповідача [PERSON] трудова участь в утриманні цієї квартири є більшою, вважає що їм належить по 4/10 частки квартири, а іншим відповідачам по 1/10 частки. В добровільному порядку останні відмовляються вирішити питання визначення часток, з приводу чого вимушена звернутись до суду із згаданим позовом. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Скерувала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання також не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи також повідомлені належним чином. Заявами до суду справу просять слухати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі, в тому числі в частині відступу від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності. Оглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1, 2 ст. 357 ЦК України визначено, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на те, що всі співвласники дійшли згоди про розмір часток кожного з них у праві спільної сумісної власності, а визначення в судовому порядку розміру таких часток покликано лише трансформувати спільну сумісну у спільну часткову власність, суд не вбачає перешкод для задоволення позовних вимог, і з метою захисту прав позивача ухвалює відповідне рішення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплата якого відстрочена ухвалою суду від 21.12.2015 року до ухвалення судового рішення, слід стягнути з відповідачів в дохід держави, що відповідає розясненням наданим в п. 31 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10. На підставі викладеного та

Outcome: approved