Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 грудня 1985 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і проживала з ним разом до вересня 2018 року. Неповнолітніх дітей подружжя немає, але відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС відмовляється. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року, примирення та збереження сім'ї неможливе. На примирення категорично не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON], укладений 21.12.1985 року, зареєстрований Рубанівським сільським РАЦС Великолепетиського району Херсонської області, актовий запис № 36; після розірвання шлюбу залишити їй післяшлюбне прізвище [PERSON]. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала на адресу суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але на адресу суду надійшли довідки «Укрпошти» форми ф.20 від 11.12.2018 року та від 02.01.2019 року, у яких причинами повернення конвертів із судовими повістками зазначено відмова адресата від одержання, на підставі ч. 9 ст. 130 ЦПУ України суд вважає, що відповідач належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 21.12.1985 року серія [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 21 грудня 1985 року укладено шлюб (прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON]), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21 грудня 1985 року зроблено запис за № 36. На дату подання позовної заяви подружжя неповнолітніх дітей не має. Спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2018 року. При вирішенні даної справи судом застосовані норми Сімейного кодексу України, оскільки відповідно до ст.1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Врахувавши те, що подружжя через психологічну несумісність та відсутність бажання зберегти сім'ю не може відновити шлюбні стосунки, фактично між сторонами шлюбні відносини припинені, та враховуючи принцип добровільності шлюбу, задекларований у ст. 24 СК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що вимога про відшкодування витрат по сплаті судового збору позивачем не ставиться, суд дотримуючись принципу диспозитивного цивільного процесу, не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання на власний розсуд. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved