Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів ,який у подальшому був уточнений, по якому просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 35 568 грн.; стягнути з відповідачів суму моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали, просили суд його задовольнити, пояснивши, що 27.09.2011 року та 24.07.2012 року квартиру позивача [ADDRESS] в м. Одесі було затоплено, як позивач вважає з вини відповідачів, чим їй було завдано матеріальну шкоду. Також позивач вважає, що через неправомірні дії відповідачів їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 20 000 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнали. Надали до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що між діями відповідачів та залиттям квартири позивача немає причино-наслідкового зв'язку, тобто вини відповідачів у завданій матеріальній шкоді позивачу немає, тому просять суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, висновки експертиз, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.05.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів ( а.с. 15) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2011 року, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ( а.с. 16). Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради від 16.08.2005 року № 8-17613 ( а.с.80). 27.09.2011 року та 24.07.2012 року квартиру позивача було залито. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підтвердження своїх доводів позивачем була надана копія актів КП ЖКС «Порто-Франківський» від 27.09.2011 року, в якому зазначено, що комісією КП « ЖКС « Порто-Франківський» було здійснено вихід за місцем мешкання позивача, в результаті якого встановлено, що в кімнаті площею 16,9 кв.м. з правої сторони від вікна та стелі виявлені сліди замокання площею близько 1,3 кв.м., яке виникло з причини несправності системи каналізації, яка була усунута силами мешканців кв. № 25 в кімнаті площею 21,1 кв.м. кв. № 6 в правому кутку від вікна сліди намокання, які виникли у зв'язку із атмосферними опадами ( а.с.14), та від 24.07.2012 року, з якого вбачається, що комісією КП ЖКС був здійснений вихід за адресою квартири позивача, в результаті якого встановлено, що в кімнаті площею 16, 9 кв.м. на стелі та стіні біля вікна вбачаються сліди неодноразового замокання. Зі слів мешканців ремонт в квартирі робився більше 30 років тому,при огляді квартири наявні відслоювання штукатурки, квартира в незадовільному технічному стані(Т.1, а.с.13,). З метою встановлення, які саме пошкодження у квартирі позивача виникли внаслідок залиття 24.07.2012 року, його причини та чи перебувають пошкодження у квартирі № 6 у причино-наслідковому зв'язку з реконструкцією [ADDRESS] ухвалою Приморського районного суду м. Одеси була призначена судова експертиза. В експертному висновку № 4385, складеного 27.10.2014 року зазначено, в результаті проведених обстежень встановлено, що згідно акту від 27.09.2011 року в кімнаті площею 16,9 кв.м. з правої сторони від вікна на стелі та стіні виявлені сліди залиття, з причин несправності системи каналізації. В кімнаті площею 21,1 кв.м. в правому кутку від вікна сліди намокання виникли через атмосферні опади. Згідно акту від 24.07.2012 року в кімнаті площею 16, 9 кв.м. на стелі та стіні біля вікна простежуються сліди замокання, причина яких не встановлена. Також зазначено, що приміщення санвузлу, кухні та коридору в кв. № 25 розташовані над житловим приміщенням квартири № 6. Розташовані приміщення [ADDRESS] в м. Одесі відповідають не всім вимогам технічної документації та встановлено розмір матеріальної шкоди - по приміщенню площею 16, 9 кв.м. - 7120,2 грн., по приміщенню 21,1 кв.м. - 8006,3 грн. (Т.1, а.с. 242). В судовому засіданні позивач та її представник відмовились в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди завданої залиттям кімнати площею 21,1 кв.м., однак письмової заяви суду надано не було. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зобов'язання, що виникли внаслідок завданої шкоди, належать до не договірних зобов'язань, які з огляду на чинне цивільне законодавство можна сформулювати як ознаку протиправності дій, бездіяльності, якими завдана фізичним особам майнова шкода. У таких /деліктних/ зобов'язаннях заподіювач шкоди зобов'язаний її відшкодувати. Правові підстави відшкодування майнової шкоди, передбачені гл. 82 ЦК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Позивач по справі у своїх позовних вимогах просить суд стягнути з відповідачів відшкодування збитків відповідно до реальної вартості пошкодженого майна, оскільки потерпіла особа від заподіяної шкоди іншою особою має право самостійно вибирати спосіб відшкодування шкоди. Розглядаючи позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди, суд приймає до уваги, що відповідно до положень ЦК України шкода, заподіяна особі та її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами справ про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, з умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Вирішуючи справу, судом не була встановлена вина відповідачів у залитті квартири позивача, що підтверджується актом про залиття від 27.09.2011 року, висновком ПП « Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.. Скібінського С.С.» від 17.05.2013 року, висновком судового експерта № 4385 від 27.10.2014 року, що стосується вимог щодо залиття кімнати площею 21,1 кв.м. Щодо вимог стосовно кімнати площею 16,9 кв.м. слід зазначити, що в акті КП « ЖКС « Порто-Франківський» зазначено, що залиття трапилось з підстав несправності системи каналізації, яка була усунута зусиллям мешканців кв. № 25, в якому відсутній висновок, що саме з вини відповідачів стався залив. Також не зазначено про яку саме систему каналізації йдеться мова, хто є власником або балансоутримувачем цієї системи В матеріалах справи наявний висновок ПП « Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.. Скібінського С.С.» від 17.05.2013 року, на який посилається позивач в своїх вимогах, в якому на стор. 8 міститься заява [PERSON] від 16.01.2012 року до КП « ЖКС « Порто-Франківський», у якій позивач вказує, що залиття її квартири трапилось внаслідок того, що труби каналізації згнили, що будинок старий та усі каналізації зіпсовані. У тій же заяві позивач вказує, що вона неодноразово зверталась до КП « ЖКС « Порто-Франківськй» з проханням зробити ремонт та встановити труби, на що їй було відмовлено через брак матеріалів. Крім того, відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207, при складанні актів про залиття квартири присутність зацікавленої особи та винної особи є обов'язковою. Згідно акту про залиття від 27.09.2011 року, який позивач надала до суду у якості обґрунтування позовних вимог, комісія досліджувала тільки квартиру позивача, відповідачі не були присутні при складанні акту, їх квартира не досліджувалась, з актом їх не ознайомили. Таким чином, позивачем та її представниками не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що залиття її квартири сталось саме з вини відповідачів. Позивач також просить суд стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи те, що позивачем не доведено факту заподіяння їй матеріальної шкоди через неправомірні дії відповідачів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідачів компенсації моральної шкоди. Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги, такими що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed