Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 04 жовтня 2003 року з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 35. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя. Оскільки подружні стосунки між ними фактично припинені, згоду щодо визначення місця проживання дітей досягнуто, тому просить їх шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 17 липня 2019 року подружжю [PERSON] надано строк для примирення терміном до 17 серпня 2019 року, провадження у справі до закінчення визначеного судом строку для примирення зупинено. Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року у зв`язку із спливом визначеного судом строку на примирення провадження у даній справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги у частині розірвання шлюбу задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », питання розподілу понесених нею судових витрат не вирішувати. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 04 жовтня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 35 (а. с. 4). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, строк для примирення, наданий подружжю, результатів не дав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0.0.1377463491.1 від 11 червня 2019 року позивачем [PERSON] сплачено 768,40 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved