Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON], в якому просить суд: визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] укладений між нею та відповідачем, посвідчений 19.07.2014 р. Іващенко А.А., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим номером 552; визнати недійсним договір дарування ? частини земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер [NUMBER] надану для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між нею та відповідачем, посвідчений 19.07.2014 р. Іващенко А.А., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим номером 554; виселити [PERSON], [INFO] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 19.07.2014 р. між нею та відповідачем вчинено договір дарування частини житлового будинку реєстровий номер №552 та договір дарування частини земельної ділянки реєстровий номер №554. За умовами договору дарування позивач подарувала відповідачу ? частину житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,60 кв.м, житловою площею 36,20 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. До підписання спірних договорів будинок иа земельна ділянка належали позивачу на праві приватної власності. На даний час будинок фактично поділений на дві квартири, в одній з яких мешкає позивач, в іншій відповідач, який є її племінником. Спірні договори були підписані помилково, оскільки відповідач та його мати, яка є сестрою позивача, звернулись до неї з пропозицією надати житло відповідачеві, який пообіцяв за це надавати допомогу. Оскільки позивач є людиною похилого віку, чоловіка та дітей не має, проживає одна, страждає на ряд захворювань та отримує мінімальну пенсії, вона потребує допомоги, а тому погодилась на таку пропозицію. Договір позивач не читала, підписала його оскільки довіряла своїм родичам. Після оформлення договорів, відповідач ніякої допомоги позивачу не надавав, на дії думку при вчиненні спірних договорів не дотримано вимог ч.1 та ч.3 ст. 203 ЦК України, а саме його укладено з порушенням вимог законодавства щодо укладення даних правочинів, її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про відмову у задоволенні позову та застосуванні позовної давності до договору дарування частини житлового будинку, що є предметом справи. Позивач з думкою представника відповідача погодилась, рішення просила винести на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Іващенко А.А. до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмові пояснення по суті позовних вимог, згідно яких вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.45). Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2014 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] посвідчений 19.07.2014 р. Іващенко А.А., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим номером 552 (а.с.8-9), а також договір дарування ? частини земельної ділянки загальною площею 0,2000 га, кадастровий номер [NUMBER] надану для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений 19.07.2014 р. Іващенко А.А., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим номером 554 (10-11). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про розірвання договору дарування. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що позивач знала, що вчинила саме договір дарування, оскільки оформила правочин через нотаріуса, яка роз'яснила їй усі умови договору. З аналізу вказаного договору вбачається, що в ньому не наведено жодної умови, які властиві договору довічного утримання, зокрема, обов'язку відповідача утримувати позивач, надання будь-якої фінансової або фізичної допомоги. Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження факту того, що вона не могла дізнатись про порушення свого цивільного права, а тому суд не знаходить законних підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності, а тому застосовує до спірних договорів дарування позовну давність. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: dismissed