Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до\~відповідача про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та 3% річних, посилаючись на те, що 04.09.2020 року за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, район буд. 1а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Ю.ЕС.АЙ.» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АО/001800575, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власниця автомобіля [PERSON] . 31.03.2021 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції Дем`янець С.Ю. прийняв постанову про закриття кримінального провадження за підставою смерті суб`єкта злочину, а саме винуватця ДТП [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Згідно висновку незалежного судового експерта Дроздова Ю.В. № 1911/20/20 від 09.12.2020 вартість транспортного засобу «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] до ДТП складає 246205,40 грн., а вартість відновного ремонту 366279,05 грн. Оскільки, вартість відновного ремонту більше ринкової вартості автомобіля, то матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 246205,40 грн., оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість КТЗ автомобіля «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 38489,75 грн. 29.10.2020 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» була отримана заява про виплату страхового відшкодування. 07.04.2021 страховиком було отримано постанову про закриття кримінального провадження №12020040000000659. Однак у передбачені законом строки страхова компанія страхове відшкодування не виплатила. Позивач зазначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 207 715,65 грн. Ліміт відповідальності страховика ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за шкоду заподіяну майну згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АО/001800575 становить 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Розмір матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ .» підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн. Також позивач просила суд стягнути витрати на оплату послуг експерта товарознавця в розмірі 2100,00 грн., пеню в розмірі 5964,61 грн., 3% річних 1294,00 грн. та інфляційні витрати в розмірі 2689,83 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5100,00 грн. та судовий збір. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2020 року за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, район буд. 1а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Ю.ЕС.АЙ.» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АО/001800575, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власниця автомобіля позивач по справі. 31.03.2021 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції Дем`янець С.Ю. прийняв постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до даної постави під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП, проте останній помер при ДТП. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», н.з. [NUMBER] , застраховано у ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Ю.ЕС.АЙ.» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/001800575, страхова сума за шкоду завдану майну складає 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум. зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до ч. 2 п. 36.2 ст. 36 страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ч. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У разі, якщо згідно ч. 34.3 наведеної статті, представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Разом з цим, ч. 34.4 цієї ж статті, надає право у тому числі потерпілій особі залучати аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої є аварійні емісари чи експерти. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює Експертизу на підставі ухвали суду. Позивачем за власний кошт було замовлено проведення незалежної судової експертизи, вартість якої склала 2100,00 грн. Як свідчить висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1911/20/20 від 09.12.2020 р.. судового експерта Дроздова Ю.В., вартість транспортного засобу «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] до ДТП складає 246205,40 грн., а вартість відновного ремонту 366279,05 грн. Оскільки, вартість відновного ремонту більше ринкової вартості автомобіля, то матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 246205,40 грн., оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість КТЗ автомобіля «Hyundai Accent», д.р.н. [NUMBER] у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 38489,75 грн. Відповідно до ст.. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.. Таким чином, розмір матеріальної шкоди заподіяної позивачу в результаті пошкодження майна складає 20775,65 грн., де: 246205,40 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП ) -38489,75 грн. (ринкова вартість автомобіля у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП ). 29.10.2020 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» була отримана заява про виплату страхового відшкодування. 07.04.2021 страховиком було отримано постанову про закриття кримінального провадження №12020040000000659. Страхові виплати позивачу не здійснені. Оскільки розмір матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ .» підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 гри., що розраховується наступним чином: 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика) - 1000,00 грн. (франшиза). Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35\~цього Закону,\~повідомлення про\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~але не\~пізніш як\~через 90\~днів з\~дня отримання\~заяви про\~страхове відшкодування\~зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.\~ У п. 36.5 даної статті зазначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 29.10.2020 року відповідач отримав від позивача заяву про виплату страхового відшкодування, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач повинен був виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 29.01.2021 року включно. Тобто, за період з 30.01.2021 року по 08.07.2021 року ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ Ю.ЕС.АЙ.» повинно сплатити пеню в розмірі 5964,41 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат суд приходить до наступного. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання ротового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК країни не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим пов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика стаття 992 ЦК. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний платити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Вищої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 149/344/15-Ц. Оскільки, сума основного зобов`язання складає 99000 гри., то за період з 30.01.2021 року по 08.07.2021 року з відповідача підлягають стягненню: 3% річних в розмірі 1294,00 гри. та інфляційні витрати в розмірі 2689,83 грн. Витрати позивача на проведення експертизи в розмірі 2100,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ч. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У разі, якщо згідно ч. 34.3 наведеної статті, представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина друга статті 137 ЦПК України). Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.07.2021 року, укладеним між позивачем та адвокатським бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання», за правову допомогу, передбачену в Розділі 1 Договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору та Актах. Відповідно до акту передачі-приймання виконаних робіт до договору від 08.07.2021 року сторони домовились, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір 5100,00 грн., які були сплачені позивачем відповідно до квитанції А-Банку від 19.08.2021 року та які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1110,48 грн.

Outcome: approved