Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Термінус» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів за сплачений товар неналежної якості та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2011 році придбала в магазині «Файні двері» одні двері в спальню моделі16 [PERSON] вартістю 2545 грн., з них 1300 грн. нею було внесено як завдаток. При цьому, двері були якісні і претензій до них не виникало. Проте, розрахунковий документ їй не було надано, тільки письмову розписку. В подальшому, вона замовила ще пять дверей і замість розрахункового документу їй продавцем знову була надана лише розписка. 27.02.2012 року двері їй були доставлені додому, однак, після їх установки проявилось багато недоліків по якості і до виконання монтажу, оскільки через три дні вони не закривались, відійшов шпон по торцю, вони почали скрипіти. Вказує, що відразу після виявлення дефектів у виконаній роботі, вона звернулась до відповідача з вимогою по усуненню недоліків, а у разі неможливості замінити неякісні двері на аналогічні належної якості, проте їй цього не зробили. У звязку з чим, 27.05.2013 року вона направила лист-претензію до директора виробника, на що отримала відмову, оскільки нею не додано розрахунковий лист. Разом з тим, в жовтні 2013 року після багатьох її звернень, ТзОВ «Термінус» забрало двері і 26.12.2013 року доставило нові двері з позначкою виготовлення 07.11.2013 року, але через місяць усі дефекти проявились знову. При цьому, двері вона не встановлювала і на даний час вони стоять в заводській упаковці. В подальшому, 26.09.2013 року вона повторно звернулась до відповідача з письмовою претензією щодо недоліків товару, проте відповіді не отримала. В звязку з чим, просила розірвати договір укладений між нею та ТзОВ «Термінус», а також стягнути кошти в сумі 16176 грн. у якості повернення за товар неналежної якості та 4000 грн. моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги збільшили та просили стягнути з відповідача 24020 грн. в якості повернення коштів за товар неналежної якості, а також інші витрати по їх встановленню та перевезенню, що в загальній сумі становить 28020 грн. В решті позов підтримали з підстав, викладених у заяві та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як слідує із пояснень [PERSON], нею придбано двері в магазині «Файні двері». Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Пунктом 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Частиною 2 ст. 678 ЦК України передбачено, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Крім того, п. 18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, що затверджені Наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007 року передбачено, що розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. Проте, ні позивачем, ні її представником, не представлено суду жодного документу або іншого належного допустимого доказу, які б підтверджували отримання, заміну чи виготовлення товару у ТОВ «Термінус» та сплати за нього відповідних коштів. А тому, позов в частині розірвання договору купівлі-продажу не підлягає до задоволення за безпідставністю, оскільки позивач не довела факту його укладення із вказаним відповідачем, при цьому сама же вказала, що придбала двері у магазині «Файні двері» у підприємця [PERSON] Водночас, не підлягають до задоволення й інші вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні вона всупереч ст. 60 ЦПК України не представила суду належних та допустимих доказів того, що ТзОВ «Термінус» є виготовлювачем придбаних нею дверей, а маркування на упаковці, на думку суду, не може слугувати беззаперечним доказом цього. Разом з тим, з показань свідків [PERSON], [PERSON] також це зробити неможливо, бо вони не змогли достовірно вказати, хто є виробником дверей чи хто проводив їх заміну, у зв'язку з чим в цій частині позову слід відмовити за недоведеністю. Крім того, відповідно до ст. 680 ЦК України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. При цьому, як слідує із гарантійного свідоцтва на вхідні двері та віконні конструкції ТзОВ «Термінус», гарантійні зобовязання виробника на такі вироби становлять 1 рік (а.с. 34-35). Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони. А згідно ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог в звязку з недоліками товару. Отже, враховуючи, що позивач придбала двері 27.02.2012 року, із заявою до відповідача з приводу неякісного товару звернулась 27.05.2013 року, а до суду лише 18.05.2015 року, отже доводи відповідача в частині щодо застосування строку позовної давності також є підставними. Крім цього, у задоволенні вимоги представника відповідача про відшкодування понесених судових витрат слід відмовити, бо незважаючи на договір про надання правової допомоги, останній приймав участь як представник, а тому відсутні підстави для їх стягнення як особі, яка надавала правову допомогу у відповідності до вимог ст.ст. 56, 84 ЦПК України. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 213-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed