Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що згідно із свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 624176 від 12.05.2015 року, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №15, 05.05.2015 року помер - [PERSON]. Після його смерті, залишилась спадщина, що складається з 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 5,6900 га, кадастровий номер №1221487700:01:038:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Новотаромське (колишня назва Орджонікідзе), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Померлим - [PERSON], за життя, було складено заповіт, згідно з яким, все майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано - [PERSON], [INFO]. У встановлений законом строк, [PERSON] звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що винесено відповідну постанову, оскільки, спадкодавцем за життя, не було зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, тобто, не підтверджується факт належності йому спадкового майна. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4087, спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 5,6900 га, кадастровий номер №1221487700:01:038:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Новотаромське (колишня назва Орджонікідзе), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, після смерті - [PERSON], померлої 05.11.2005 року, був її чоловік - [PERSON]. Однак, до моменту смерті, [PERSON], не оформив, у встановленому законом порядку, своє право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. У зв'язку з цим, [PERSON] не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини, тому вимушена звернутися з вищевказаною позовною заявою до суду. Позивач надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є спадкоємицею після смерті її батька [PERSON], який помер 05.05.2015 року (свідоцтво про смерть серії І-КИ №624176 від 15.05.2015 року, видане виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №15).(а.с. 9). Померлим - [PERSON], за життя, було складено заповіт, згідно з яким, все майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано - [PERSON], [INFO]. У встановлений законом строк, [PERSON] звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що винесено відповідну постанову, оскільки, спадкодавцем за життя, не було зареєстровано право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, тобто, не підтверджується факт належності йому спадкового майна. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.10.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4087, спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 5,6900 га, кадастровий номер №1221487700:01:038:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території с. Новотаромське (колишня назва Орджонікідзе), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, після смерті - [PERSON], померлої 05.11.2005 року, був її чоловік - [PERSON]. Однак, до моменту смерті, [PERSON], не оформив, у встановленому законом порядку, своє право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, зважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved