Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 70920,39грн., вихідної допомоги у розмірі 16093,98грн. та стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку зазначивши в позовній заяві, що 23.11.2017 року його було звільнено з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» за ст. 38 п. 3 КЗпП. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, відповідач був зобовязаний в день звільнення, виплатити позивачу всі належні йому суми, однак розрахунок з позивачем у повному обсязі не здійснений до теперішнього часу. Вважає свої права порушеними, та відповідно до уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату в розмірі 70920,39грн., вихідну допомогу у розмірі 16093,98грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 17626,74грн. У судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду, щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 23 листопада 2017 року [PERSON] було звільнено з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» за ст. 38 п. 3 КЗпП. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні, підприємство має виплатити працівнику всі належні йому суми, а про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні і до теперішнього часу відповідач належного розрахунку не провів. Загальна заборгованість відповідача з заробітної плати в складає 70920,39грн. та підлягає стягненню з відповідача. Також, в порушення норм чинного законодавства, позивачу не була нарахована вихідна допомога передбачена положеннями ст. 44 КЗпП України, адже при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ст. 38 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 г. №100, для розрахунку вихідної допомоги враховуються виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню. Однак у звязку з тим, що середньомісячний заробіток позивача за останні перед звільненням два місяці, склав 0,00грн., розмір вихідної допомоги вираховується з окладу позивача (255,46грн.) та складає 16093,98грн. (255,46 * 21 день )* 3 місяці). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власники або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку, виходячи з середньоденного доходу позивача, який складав 255,46 грн., та становить станом на 30.01.2018 (69 днів) 17626,74грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00гривень.

Outcome: approved