Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 08 серпня 2012 року помер її брат [PERSON], який на випадок своєї смерті заповів житловий будинок № 5 по вул. Підгорбній в с. Дубриничі Перечинського району відповідачу [PERSON] З ухвали Перечинського районного суду від 03 лютого 2016 року їй стало відомо, що [PERSON] оформила право власності на вказаний житловий будинок, отримавши свідоцтво про право власності на спадщину. Однак заочним рішенням цього ж суду від 24 вересня 2015 року визнано недійсним та скасовано попереднє свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 968842 від 10 листопада 2008 року, а саме на житловий будинок № 5 по вул.Підгорбній в с.Дубриничі Перечинського району. Оскільки правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно відсутній у звязку з його скасуванням, а значить подальше оформлення спадкового майна мало відбуватися виключно у судовому порядку, тому просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, однак останній подав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 07 квітня 1980 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №143044, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 18 жовтня 2012 року, актовий запис № 13 (а. с. 4). Як вбачається із рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2015 року, [PERSON] 10 листопада 2008 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 968842, а саме на житловий будинок, що знаходиться в с. Дубриничі, вул. Підгорбна, № 5 Перечинського району Закарпатської області. Цим же рішенням суду вказане свідоцтво про право власності визнане недійсним (а. с. 6-7). Дані обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Крім цього встановлено, що після смерті [PERSON] його син [PERSON] прийняв 2/3 спадкового майна, яке після смерті останнього на підставі його заповіту № 139 від 13 липня 2012 року успадкувала [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2015 року (а. с. 38). Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Отже, з урахуванням того, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 968842 від 10 листопада 2008 року рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2015 року визнане недійсним, суд вважає, що недійсним є і свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] 15 травня 2015 року на його підставі. Однак, що стосується позовних вимог, заявлених до Перечинської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, то як розяснено з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з недійсністю правовстановлюючого документа, на підставі якого воно видавалось, а не внаслідок неправомірних дій нотаріуса при посвідченні такого. Таким чином, хоча нотаріус і є учасником спірних правовідносин, однак не є належним відповідачем у даній справі, тому суд приходить до висновку, що у позові до нього слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому такі у розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial