Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем та стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що спільне сімейне життя не склалось, тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, від спільного подружнього життя мають малолітню дитину, яку відповідач як батько матеріально належним чином не забезпечує. Аліменти позивач просить стягувати у частці від доходу відповідача, оскільки він є офіційно працевлаштованим. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнає повністю. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Так, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 липня 2013 року Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області (актовий запис F 21), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ F085386 виданим 04 липня 2013 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину F [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. В силу вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалось, тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження сімFї є неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення та подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ F 197581 від 05 грудня 2013 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO], матір'ю якої є позивач. Донька перебуває на утриманні позивача, відповідач маючи регулярний прибуток, матеріально її належним чином не забезпечує. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини справи, стан здоровFя та матеріальне становище дитини, стан здоровFя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] (дошлюбне прізвище Зелент) [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], розмір яких не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 19 березня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112,114,180-184 СК України,

Outcome: approved