Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Приватного підприємства «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу», третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору на проведення незалежної оцінки майна та визнання недійсним звіту про незалежну оцінку нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа №490/10186/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. В процесі розгляду справи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» долучено до матеріалів справи звіт про незалежну оцінку, здійснений ПП «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу», де зазначено, що підставою для проведення незалежної оцінки є Договір на проведення незалежної оцінки майна №001-8/16 від 11.03.2016 між ПП «АБІКОН» та AT «Банк «Фінанси та Кредит». Позивач вказує, що замовником оцінки було ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», разом з тим, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є ні власником об'єкта оцінки, ні особою, якій належить цей об'єкт на законних підставах, ні особою, у якої цей об'єкт перебуває на законних підставах, оскільки оцінено майно не перебуває в іпотеці заявника, тобто ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є стороною вказаного договору, у зв'язку з чим змушений був звернутися до суду та просить визнати договір на проведення незалежної оцінки майна №001-8/16 від з ПП «АБІКОН» та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом визнання недійсним звіту про незалежну оцінку 4/5 частини нежитлових приміщень, загальною площею 616,9 кв.м. (площа, що оцінюється 510,6 кв.м.), розташованих в підвалі та на першому поверсі житлового будинку за літ. А-4, що розташовані за адресою: [ADDRESS], складений 12 березня 2016 року Приватним підприємством «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.05.2016 р. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутності та в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що 11.05.2007 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №66-07/МБ зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надало [PERSON] грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності з лімітом максимальної заборгованості 950 000,00 доларів США та 2 020 000,00 гривень, а [PERSON] прийняла та зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі до 10.05.2022 та сплатити за користування кредитом відсотки(а.с. 63-66). В свою чергу, в якості забезпечення своєчасного та повного виконання [PERSON] своїх обов'язків за Кредитним договором, в іпотеку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] передано майно, а саме: нежитлове приміщення по [ADDRESS], що складається з нежитлових приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі в літері А-4 (прим, з 99-1 по 99-35) загальною площею 510,60 кв.м. (а.с. 67-68). Так, позивач вказує, що у провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа №490/10186/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. В процесі розгляду вказаної справи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» долучено до матеріалів справи звіт про незалежну оцінку, здійснений ПП «Аналітичне Бюро Інновацій та Консалтингу», де зазначено, що підставою для проведення незалежної оцінки є Договір на проведення незалежної оцінки майна №001-8/16 від 11.03.2016 між ПП «АБІКОН» та AT «Банк «Фінанси та Кредит»(а.с. 16-38). [PERSON] вказує, що звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» проведено оцінку іншого нежитлового приміщення, яке не перебуває в іпотеці ПАТ «Банк «Фінанс Кредит», оскільки в іпотеці перебуває нежитлове приміщення по [ADDRESS]. Однак, оцінка проведена нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування вказаних обставин, позивач надав суду договір іпотеки від 14.05.2007 р. на майно, відповідно до якого в іпотеку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] передано майно, а саме: нежитлове приміщення по [ADDRESS], що складається з нежитлових приміщень підвалу, 1-го поверху, антресолі в літері А-4 (прим, з 99-1 по 99-35) загальною площею 510,60 кв.м. та Звіт про незалежну оцінку 4/5 частини нежитлових приміщень, загальною площею 616,9 кв.м. (площа, що оцінюється 510,6 кв.м.), розташованих в підвалі та на першому поверсі житлового будинку за літ. А-4, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Проте з вказаних документів не можливо встановити предмет спору, оскільки невідомо, яке саме майно перебуває в іпотеці ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», на яке воно просить суд звернути стягнення та чи має право бути замовником оцінки майна за адресою: [ADDRESS], так як стороною позивача не надано доказів для встановлення даних фактів, проте долучено копії документів, з яких неможливо встановити їх зміст. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Так, з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи судом було задоволено клопотання представника позивача щодо витребування оспорюваного договору, проте на запит суду документи надані не були. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, за нормам ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судові, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов'язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: ·твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; ·подання доказів; ·витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; ·дослідження доказів; ·оцінка доказів. Так, позивачем було пред'явлено вимоги про визнання недійним договору та застосування наслідків його недійсності та у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовуються такі вимоги, зазначив докази, що стверджують позов. Зазначення доказів - це інформація, повідомлення про конкретні засоби доказування, на підставі яких підтверджується наявність чи відсутність викладених обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, що було виконано [PERSON] Проте стороною позивача порушено третій ступінь, а саме подання доказів, оскільки останнім не було подано суду належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Так, [PERSON], яка має процесуальний статус відповідача, при розгляді цивільної справи №490/10186/14-ц, мала можливість подати до Печерського районного суду м. Києва документи для встановлення предмета спору, що виник між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], який перебуває на розгляді у Центральному районному суді м. Миколаєва, проте остання не скористалась своїм правом та не виконала свій обов'язок, що полягає поданні доказів. При дослідженні судом доказів, він має за мету одержання необхідного для вирішення справи висновку про їх реальне існування, проте такого реального існування судом при розгляді даної справи встановлено не було. Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК процесуальним порядком і способом їх дослідження. Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов'язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування. Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов'язок по доказуванню. Обов'язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду. Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки. Обов'язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов'язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити. Невиконання обов'язку по доказуванню для сторін й інших суб'єктів правового спору матиме матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Так, позивач під час судового розгляду збільшив розмір позовних вимог, а саме просив визнати недійсним Договір на проведення незалежної оцінки майна №001-8/16 від 11.03.2016 між ПП «АБІКОН» та AT «Банк «Фінанси та Кредит», разом з тим, оспорюваного договору сторона позивача суду не надала, а тому враховуючі обставини справи та норми законодавства суд приходить до висновку, що сторона позивача не довела обставини, на які вона посилалася, оскільки доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, то невиконання обов'язку по доказуванню для позивача має процесуально-правові наслідки. За положеннями ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях; суд приймає до уваги належні та допустимі докази. В даному випадку до суду не подані належні докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. За таких умов заявлений позов не підлягає до задоволення як недоведений. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, також не підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: dismissed