Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідачів, в якій просить усунути перешкоди в користуванні будинком, а саме визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що їй на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеному домоволодінні зареєстровані родичі позивача її син - [PERSON] та невістка- [PERSON] , але з 01.06.2014 відповідачі фактично не проживають в будинку. Оскільки відповідачі знятися з реєстрації місця проживання не бажають, то позивач позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11.01.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.02.2021, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 02.02.2021 підготовче судове засідання відкладено до 24.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідачів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.02.2021 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.03.2021. 15.03.2021 судове засідання відкладено до 24.03.2021 у зв`язку з неявкою відповідачів. 24.03.2021 судове засідання відкладено до 08.04.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованих поштових повідомлень та оголошення на офіційному сайті Новопсковського районного суду Луганської області. Надані заяви про розгляд справи без їх участі та задоволення позову суд не приймає до уваги, оскільки вони надані позивачем разом з позовом, не є оригіналами, не містять паспортних даних осіб та викликають сумніви щодо осіб, які їх склали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника за наявними у справі матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що[PERSON] , [INFO] , є власником Ѕ частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, посвідченим державним нотаріусом Корнієнко Н.В. 12.01.1990, номер в реєстрі 23, Ѕ частки житлового будинку належала її чоловіку [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Корнієнко Н.В. від 12.01.1990, [PERSON] , [INFO] , успадкувала Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] . З технічного паспорта на житловий будинок, виданого Старобільським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 16.01.1990, вбачається, що власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно довідки № 5118, виданої виконавчим органом Новопсковської селищної ради 08.12.2020, [PERSON] , 1944 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та згідно записів погосподарської книги має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , 1962 р.н., зареєстрований, але не проживає, невістка - [PERSON] , 1962 р.н., зареєстрована, але не проживає. Актом, складеним 08.12.2020 депутатом Новопсковської селищної ради Гречаною Тетяною Миколаївною, в присутності громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджено факт не проживання в будинку [ADDRESS] ,з 08.01.2018 громадян [PERSON] та [PERSON] . Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] з 08.01.2018 фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає доведеним, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад 6 місяців не проживають за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні. Таким чином позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви, у розмірі по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved