Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON], що проживає в [ADDRESS], батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з серпня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON]. 20.01.2011 шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає з нею. Відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, участі у вихованні сина не приймає, не дбає про його моральний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Про матеріальне забезпечення дитини відповідач також не дбає. Проте відповідач неодноразово телефонував дитині та чинив на неї психологічний тиск шляхом різноманітних маніпуляцій з приводу почуттів синівської любові та поваги. Такі дії відповідача негативно впливають на вразливу дитячу психіку, оскільки змушують відчувати себе винним в тому, що спільне життя матері та батька не склалося. 15.03.2013 вона уклала новий шлюб з громадянином Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії [PERSON], який взяв на себе обов'язки по вихованню [PERSON], разом з нею дбаючи про матеріальне забезпечення, моральне виховання, всебічний розвиток як особистості дитини. Зокрема, ним неодноразово ініціювались закордонні поїздки сина, він дбає про його виховання як самодостатньої особистості, надання йому якісної освіти. Так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та участі її представника, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб -порталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином надав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.01.2011, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №20 (а.с.6). Відповідач, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.08.2006 Відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис №1091 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи малолітній [PERSON], 2006 року народження, проживає разом з матір'ю -[PERSON], 1982 року народження, та її чоловіком [PERSON], 1962 року народження, за адресою: [ADDRESS] що підтверджується актом від 08.09.2017 (а.с.26). [PERSON] є власником квартири за вказаною адресою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30550191 від 05.12.2014. Як вбачається з характеристики учня 5-А класу Харківської гімназії №12 Харківської міської ради №526/02-12 від 27.12.2017 мати хлопчика [PERSON] цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до його виховання в сім'ї. Вона регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у громадському житті класу. Батько дитини, [PERSON] за час навчання дитини в гімназії жодного разу не відвідував батьківські збори та позакласні заходи, не звертався з жодним питанням до класних керівників, учителів та адміністрації гімназії, не цікавився успішністю дитини. Активну участь у вихованні дитини бере вітчим [PERSON]. Згідно з довідкою №60, виданою 09.02.2018 Комунальним закладом «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа №2 Харківської міської ради», за інформацією тренера - викладача малолітнього [PERSON] на відділенні тхеквондо, яке хлопець відвідує з 01.11.2017, весь час приводила на заняття та забирала хлопчика лише мати. [PERSON] разом з її чоловіком [PERSON] приділяють увагу фізичному розвитку дитини, систематично цікавляться успіхами сина, сприяють його спортивним досягненням. Даних про участь батька, [PERSON] у вихованні [PERSON] вони не мають, заняття та змагання він не відвідував. Таким чином, судом встановлено, що позивач забезпечила дитині належні умови проживання та виховання, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться здоров'ям та життям сина, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується вищезазначеними доказами. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради (вих. №113 від 15.02.2018) Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, після розгляду відповідного питання на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини з 2011 року не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом здоров'я сина, його навчанням та дозвіллям. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, жодних заяв та клопотань за час розгляду справи від нього не надходило. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива за умови свідомого нехтування батьками своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO], покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved