Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно та на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що батько позивача [PERSON] помер 19.03.2014. За життя йому належали на праві власності житловий будинок, який розташований в с. Новогупалівка Вільнянського району по вул.\~Молодіжній (Комсомольська) № 5, а також дві земельні ділянки, одна з яких площею 5,3325 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та друга площею 0, 50 га біля будинку, цільове призначення якої ведення особистого підсобного господарства. Згодом земельна ділянка біля будинку на підставі рішення Новогупалівської сільської ради від 07.10.2014, була розділена на дві ділянки: земельну ділянку площею 0, 25 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0, 35 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Крім того, вулицю Комсомольську було перейменовано в Молодіжну. Батько позивача у 1998 році в державній нотаріальній конторі склав заповіт, яким все своє майно заповідав своєму синові позивачу. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5, 3325 га а в оформленні спадщини на будинок та присадибні ділянки було відмовлено на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на будинок. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечують проти задоволення позовних вимог. За результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем\~у відповідності до вимог ч.5 ст.200 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд\~\~ приходить до такого висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер 19.03.2014. За життя йому належали на підставі свідоцтва № 59 про право приватної власності на житловий будинок від 09.03.1994 (а. с. 18) на праві власності житловий будинок, який розташований в с. Новогупалівка Вільнянського району по вул.\~Молодіжній (Комсомольська) № 5, а також дві земельні ділянки, одна з яких площею 5,3325 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та друга площею 0, 50 га біля будинку, цільове призначення якої ведення особистого підсобного господарства. Згодом земельна ділянка біля будинку на підставі рішення Новогупалівської сільської ради від 07.10.2014 (а. с. 10), була розділена на дві ділянки: земельну ділянку площею 0, 25 га відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303444712017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а. с. 25), та земельну ділянку площею 0, 35 га відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303444722017, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а. с. 22).. Крім того, вулицю Комсомольську було перейменовано в Молодіжну. Батько позивача у 1998 році в державній нотаріальній конторі склав заповіт, яким все своє майно заповідав своєму синові [PERSON]. Факт родинних відносин позивача та спадкодавця підтверджено свідоцтвом про народження V-УР № 0333046 від 25.04.1963. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5, 3325 га а в оформленні спадщини на будинок та присадибні ділянки було відмовлено на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на будинок. Згідно розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved