Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач звернулась з вимогами до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, які мотивує тим, що Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року, стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з відповідача на утримання дружини у розмірі 200 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Однак, протягом цих років суттєво змінився рівень споживчих цін, комунальні платежі багатократно зросли, що спричинило доньці позивача суттєву матеріальну шкоду. До того ж, дитина хворіла і ті кошти, які були присуджені за рішенням суду не покривали всіх витрат на оздоровлення дитини та її лікування. Відповідач добровільно ці розтрати не покривав, тому враховуючи дані обставини, скрутне матеріальне становище матері та періодичних проблем зі здоров`ям дитини, просить суд збільшити розмір аліментів та здійснити індексацію аліментів з початку 2014 року по 28 серпня 2018 року. 05 листопада 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в кому він зазначив, що на даний час у відповідача погіршилося матеріальне становище, він має нерегулярний, мінливий дохід, який інколи становить нижче мінімальної заробітної плати. Крім того, на його утриманні перебувають його непрацездатні батьки пенсіонери, а також дідусь та бабуся. Щодо індексації, відповідач зазначив, що ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якою визначені об`єкти індексації доповнено таким пунктом, як «розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі» лише 17 травня 2016 року № 1368-VIII та який набрав чинності 12 червня 2016 року. Однак за період з червня 2016 року та по травень 2018 року індекс споживчих цін жодного разу не перевищував поріг індексації 103%, тому в даному випадку індексація не передбачена. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволені в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] та [PERSON] , 28 грудня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 10). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10зв.). 27 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». 01 жовтня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов задоволено, присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Києва, аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 23.08.2013 року. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, аліменти на користь та на утримання [PERSON] у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За частинами першою, другою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194 - 197, 274 СК України. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Збільшення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму на дитину є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду, у розумінні ст. 192 СК України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо збільшення розміру стягнення аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2013 рок з 700,00 гривень до 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - оскільки визначений рішенням суду від 01.10.2013 року розмір аліментів в сумі 700,00 грн., станом на день ухвалення даного рішення суду не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з урахуванням законодавчих змін про збільшення мінімального розміру аліментів (Закон України № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року), а також з урахуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць - з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При цьому судом ураховано, що відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштування та можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини, яка потребує нового одягу, взуття, лікування, навчання, інших заходів для повного і гармонійного розвитку особистості. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти в зміненому даним рішенням суду розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності цим рішенням суду. В частині стягнення з відповідача на користь позивача індексації аліментів, починаючи з 2014 по 28 серпня 2018 року, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 17.05.2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо індексації розміру аліментів», в якому встановлюються зміни до статей 2, 5, 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст.ст. 2, 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Крім цього, відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.10.2015 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разу, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Однак, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази, що за той період, за який позивач просить провести індексацію, був перевищений поріг індексації встановлений в розмірі 101 %, таким чином, враховуючи дану обставину, суд не знаходить правових підстав та належних доказів щодо здійснення індексування аліментів в період з 2014 року по 28 серпня 2018 року, отже, позов в частині стягнення суми індексації аліментів на утримання [PERSON] ,починаючи з 01 січня 2018 року у розмірі 10 000,00 гривень, але у будь-якому випадку не менше ніж 4 532.40 гривен задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме збільшити розмір аліментів присуджених до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2013 рок з 700,00 гривень до 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позову відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: partial