Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, натомість подав заяву, в якій повідомляє, що повністю підтримує позовні вимоги, проти надання строку на примирення категорично заперечує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу без його участі, судові витрати залишити за ним. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини справи, вище викладене, а також відсутність заперечення з боку сторони позивача, щодо проведення заочного розгляду справи, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сімейне життя не склалося через різний склад характерів та погляду на життя. З травня 2014 року проживають окремо. Подружні стосунки не підтримують, сім'я фактично розпалась. Позивач вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить його інтересам. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обов'язки сторін регулюються ст.ст.104-105 Сімейного кодексу України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу унаслідок його розлучення, а також ст.ст. 110,112 СКУ про право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. У судовому засіданні досліджені: копії паспорту позивача (а.с.3); копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року, батьками якої є позивач, відповідач (а.с.4); свідоцтво, яким підтверджується укладення сторонами шлюбу 16.07.2011 року (а.с.5). У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК судом підстав для застосування заходів щодо примирення сторін та надання їм строку для примирення не знайдено. Взаєморозуміння подружжям не досягнуто. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сім'ї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає. Про вибір дошлюбного прізвища відповідачем не заявлено.

Outcome: approved