Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок чого подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, примирення не можливе. Від шлюбу мають малолітнього сина. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.12.2018 року, в яке відповідач не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідмив. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 21.12.2018 р. Відповідач повторно в судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надходив. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, сімейні стосунки припинені з відповідачем біля 5 років, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України через повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис 202, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ № 039331 від 26.07.2008 року (арк. справи 6). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сімї. Позивач стверджує, що стосунки припинені приблизно за 5 років до звернення до суду, відповідачем з цього приводу пояснень не надано. За таких обставин збереження сімї між подружжям неможливо. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився 15 грудня 2008, що підтверджено відповідними свідоцтвом про народження серії 1-КГ № 077626 (арк. справи 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просили змінити її прізвище на дошлюбне «Назалевич». Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 21 грудня 2018 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved