Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що 14.08.2013р. вона надала [PERSON] - відповідачу по справ, позику в розмірі 2 000,00 доларів США, що станом на дату звернення до суду з позовом еквівалентно 23 660,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 15.10.2013р. На підтвердження отримання грошових коштів, відповідач надав розписку, якою посвідчив прийняття зазначеної грошової суми. Термін повернення боргу, що вказаний у розписці, минув, відповідач грошові кошти не повернув, посилаючись на скрутне матеріальне становище. 25.12.2013р. на прохання відповідача, позивач знову надала [PERSON] позику в розмірі 50 000,00 грн. строком на 6 місяців, тобто до 01.06.2014р. На підтвердження отримання грошових коштів, відповідач надав розписку, якою посвідчив прийняття зазначеної грошової суми. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу 73 660,00 грн., та витрати по сплаті судового збору 736,60 грн. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, просять розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують, про що повідомили суд письмово. Відповідач у судове засідання не з`явився, просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, про що повідомив суд письмово. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved