Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, третьої особи про визнання виконавчого напису № 6743, виданого 05 вересня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] в м.Львові, що належить на праві власності [PERSON] за договором іпотеки, посвідченого 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. за реєстром № 6842 таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 2013 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 6743 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою м.Львів, [ADDRESS] та належить на права власності [PERSON] Зазначене майно на підставі договору іпотеки за реєстром № 6842, передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк». Право вимоги за договором іпотеки було придбане ТзОВ «ОТП Факторинг Україна». Зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису, не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо суми заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчих написах зроблено банком одноособово без врахування думки та позиції позичальника та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Нотаріус допустив вчинення виконавчих написів за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, який виник на підставі кредитних договорів, при цьому, нотаріус не взяв до уваги, що за умовами кредитних договорів строк виконання зобов'язань не настав, про що прямо прописано в договорі застави та додатках до нього, а тому, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Крім наведеного вище, додатково пояснили, що у даній ситуації спір між сторонами стосовно розміру заборгованості перебуває на розгляді у суді, а тому це виключає саму можливість існування безспірності спору щодо суми заборгованості, позов вважають підставним і такий просять задовольнити. Представник відповідача в судові засідання 19 жовтня 2015 року та 02 листопада 2015 року не з'явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, був присутній в попередніх судових засіданнях, а тому суд вважає за можливе завершити розгляд справи у його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Крім цього, на адресу суду поступили письмові пояснення третьої особи, в яких просить розглянути справу у її відсутності та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідачем ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на виконання вимог зазначеного законодавства, для вчинення виконавчого напису було представлено приватному нотаріусу Боднар І.М.: договір іпотеки, розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку з особового рахунку, досудову вимогу про погашення заборгованості (а.с.29-53). Згідно з п.п.1 п.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, п.1 якого визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Як вбачається з наведених документів, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від банку документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а саме: платіжних доручень, ордерів, квитанцій, тощо, документів щодо обґрунтування розрахунку заборгованості позивача, дійсної на момент вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису в провадженні суду перебувала справа за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який рішенням суду від 23 грудня 2013 року задоволено частково. Дане рішення оскаржено та перебуває на розгляді в Апеляційному суді Львівської області. Згідно Постановою Верховного Суду України від 04 березня 2015 року по справі № 6-27цс15, предметом якої було питання неоднакового застосування судами ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка регулює підстави вчинення виконавчих написів нотаріусами, Верховний Суд України зробив правовий висновок, про те, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості позивача. Тому, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що виконавчий напис № 6743 вчинений 05 вересня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно є незаконним, а відтак слід позов задоволити та визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved