Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в шлюбі з 18 квітня 2008 року по 13 серпня 2014 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 07.06.2013 року стягнуто аліменти на її користь в розмірі 30% від заробітку (всіх видів доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку щомісяця, до повнолітнього дитини; стягнуто аліменти на її користь, як дружини з якою проживає дитина, [PERSON], в розмірі 30% заробітку (всіх видів доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Позивач змушений звернутися до суду, оскільки відбулися зміни в законодавстві, а саме: мінімальний розмір аліментів на одну дитину збільшився з 30 % до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно з новою редакцією ч.2 ст.182 СК України) та другий син [PERSON] досягнув віку трьох років. Відповідно до чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак відповідач з листопада 2012 року не беру участі у виховання та утриманні їхніх спільних дітей, в зв'язку з чим позивач змушений звертатися до суду з позовом. В своїх позовних вимогам просить стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 13 серпня 2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 18 квітня 2018 року виконкомом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 03 - розірвано. Спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, залишити на вихованні матері. Відновити позивачу його дошлюбне прізвище - Безкровнний (а.с.5). Відповідно до рішення Іванківського районного суду Київської області від 07.06.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 30% заробітку (всіх видів доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 13 березня 2013 року, до повноліття дитини; стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], як дружини з якою проживає дитина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 30% заробітку (всіх видів доходу) щомісяця, починаючи з 13 березня 2013 року, до досягнення дитиною трьох років. (а.с.6). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слідує, що їх батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки, виданої виконкомом Дитятківської сільської ради Іванківського району Київської області слідує, що неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з матір'ю, [PERSON] (а.с.9). Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 04 травня 2018 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дітей з 04 травня 2018 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають часткового задоволенню, оскільки стягування аліментів згідно рішення Іванківського районного суду від 07 червня 2013 року (справа № 366/728/13, провадження №2/366/175/13) підлягають припиненню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved