Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача грошову суми в розмірі 68 028,90 гривень та суму сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 27 серпня 2013 року отримав позику від позивача в сумі 5000,0 доларів США, без кінцевої дати повернення боргу. За вимогою [PERSON] кошти повернуті не були. Відповідач [PERSON] жодних дій, що свідчили б про намір повернути борг, не здійснював, до сьогоднішнього дня суму позики не повернуто. Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичила [PERSON] грошову суму еквівалентну 5000,0 доларів США. На підтвердження змісту та умов договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу - останнім складено 27 серпня 2013 року письмову розписку. Таким чином, між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник зобов'язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана. У передбачені договором умови [PERSON], у порушення своїх договірних зобов'язань, суму позики не повернув. На претензію про добровільну сплату заборгованості від 20 серпня 2014 року в сумі 5000,00 доларів США, відповідач відмовляється виконати зобов'язання, що підтверджується фактом пред'явлення суду названої розписки без відмітки про повернення всієї суми боргу, а також непред'явленням відповідачем оригіналу самої розписки, що могло б свідчити про виконання зобов'язання. Суд дійшов висновку, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений письмовою розпискою, складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та яка є борговим документом. Відповідно до тексту боргового документу - розписки від 27 жовтня 2013 року - строк виконання відповідного грошового зобов'язання не визначений, інший письмовий документ про узгодження строку повернення суми боргу сторонами суду не наданий. З огляду на зазначене, суд розглядає строк виконання боргового зобов'язання як такий, що настає з моменту пред'явлення такої вимоги. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що стороною відповідача не представлено письмових доказів, які б свідчили про протилежне, суд вважає, що обов'язок відповідача з повернення позики виник з моменту звернення із такою вимогою до нього [PERSON] За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Отже, це грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стосовно валюти зобов'язання. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу за розпискою, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 5000,00 доларів США. Офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складає 1510,60 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 75 550,0 гривень. Проте, суд обмежений заявленими позовними вимогами, з огляду на що, має стягнути з відповідача на користь позивача 68 028,90 гривень. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення суми боргу за договором позики, та стягнути на користь позивача 68 028,90 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат за сплачений судовий збір. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Outcome: approved