Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнила (а.с. 1, 67-71, 106), та в якій зазначила, що 12 серпня 2013 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зауважила, що зазначений розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини. У звязку з наведеним просить збільшити розмірі аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу). У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала (а.с. 106). Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 105). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 липня 2012 року був розірваний шлюб сторін (а.с. 2), за час якого у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає разом з позивачем (а.с. 6). У процесі розгляду справи встановлено, що Житомирським районним судом Житомирської області 12 серпня 2013 року у справі № 278/2606/13-ц було ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Зазначене рішення не скасовано, набрало законної сили 23 серпня 2013 року. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи незаперечення відповідача проти зміни розміру аліментів, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів відповідатиме інтересам дитини, і буде водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved