Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 22 листопада 2003 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 7; стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття; відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22 листопада 2003 року. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Однак, сімейне життя у них не склалось. У зв`язку з різними поглядами на життя, почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Їй важко утримувати дітей, оскільки відповідач не надає достатньої допомоги на їхнє утримання. Діти потребують нормального харчування, одягу, лікування, засобів розвитку, що призводить до значних витрат. Оскільки, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей, просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій позов підтримала, просить такий розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, визнав та просить такий задоволити. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони 22.11.2003 року уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , проте, міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Конфлікт в сім`ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між ними втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. З огляду на зазначене положення та враховуючи відсутність домовленості сторін щодо способу утримання дитини відповідачем між ними виник спір, який вирішується судом. Як вбачається із копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідач є батьком неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відтак, зобов`язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дітей та потреби на їх утримання, стан здоров`я дітей, матеріальне становище дітей, яких утримує лише позивач, матеріальне становище відповідача, визнання останнім позовних вимог, а також однаковий обов`язок обох батьків утримувати дітей та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 79, 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину та одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 03.01.2020 року. Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., згідно квитанції № ПН 1942 від 24 грудня 2019 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р UA 198999980000031211206013008, МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 384,20 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 384,20 грн. судового збору. Крім того, зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved