Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2014 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні та виховується позивачем одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] проживає окремо, належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується ні про малолітню дитину, ні про дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до 13.05.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до положення ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, клопотань про розгляд спарви за відсутності відповідача не надходило та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 19.05.2015р. актовий запис № 37 /а.с.3/. Зі змісту позовної заяви вбачається, що подружжя проживає окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини - не заперечив. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved