Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є відповідач. Крім того зазначає, що 16.06.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Донька знаходить на повному утриманні матері (позивачки), відповідач коштів на утримання доньки не надає, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом, за результатами розгляду якого просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку. Ухвалою суду від 29.01.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] , отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду. Зазначає, що у нього від першого шлюбу є також дитина і існує рішення суду про стягнення аліментів в розмірі ј частини на утримання [PERSON] , [INFO] . Про існування дитини від першого шлюбу та про стягнуті аліменти на її утримання позивач [PERSON] знала. Вважає, що позовні вимоги в частині ј аліментів завищені і не підлягають задоволенню в такому розмірі, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідь на відзив позивачем до суду не подавалась. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги заяву позивача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Крім того, відповідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із матір`ю. Рішення не оскаржено та набрало законної сили (а.с.6-7) Також факт знаходження дитини на утриманні матері підтверджується договором аренди квартири від 15.08.2020 р. (а.с. 8). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідачем подано до суду заперечення щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини. В обґрунтування своїх заперечень відповідач надав суду копію рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29.10.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини без відповідної відмітки, що дане рішення набрало законної сили. Так, з вищезазначеного рішення вбачається, що Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання, як дружини, яка доглядає за дитиною до трьох років у розмірі ј частини від усіх доходів заробітку відповідача,та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років. Також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 18 серпня 2014 року, та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] повноліття. Проте, всупереч всьому, відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що вищезазначене рішення суду набрало законної сили та відповідно з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Не надано відповідачем і доказів того, що з нього дійсно відраховуються кошти за рішенням Центрально-Міського районного суду щодо стягнення аліментів на першу дитину, та чи взагалі відкрито виконавче провадження, адже суду не зрозуміло, чи набрало дане рішення взагалі законної сили чи воно скасовано. Отже суд критично ставиться до доказів, які надав суду відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з нього ј частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та частини 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також суд враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, доказів непрацездатності або інвалідності суду не надано, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача, які викладені у відзиві не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому залишаються без задоволення. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved