Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду позовом до [PERSON] , який згодом уточнила, мотивуючи тим, що їй на праві власності на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року належить будинок за адресою: [ADDRESS] . У будинку зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] , колишня дружина її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач перешкоджає їй користуватись і розпоряджатись належним їй нерухомим майном, оскільки проживає у її будинку без її згоди, договір найму не укладався, крім того, відповідач не є членом її родини, а тому, зазначене стверджує наявність перешкод у здійсненні нею свого права власності. Враховуючи, що власником будинку є позивач, а відповідач безпідставно та протиправно залишається користувачем житла, чим перешкоджає їй у вільній реалізації своїх прав по безперешкодному володінню, користуванню та розпорядженню належним їй майном, просить усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком шляхом виселення відповідача без надання йому іншого жилого приміщення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного провадження та призначено проведення судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2019 року за заявою представника позивача адвоката Будзини Н.О. витребувано докази.\~ \~ \~ \~ \~ 15 жовтня 2019 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що з 1990 по 2003 роки проживала однією сім`єю разом з [PERSON] , у травні 1998 року вони разом придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та стали мешкати у ньому. 14 листопада 2003 року між відповідачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, який на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2005 року було розірвано. Після розірвання шлюбу за домовленістю з [PERSON] відповідач залишилась проживати у спірному будинку, крім того [PERSON] не відмовлявся оформити право власності на вказаний будинок на відповідача, за для чого навіть видав їй довіреність з правом виготовлення технічного паспорту на будинок та отримання витягів з реєстру прав власності. Під час проживання у спірному домоволодінні відповідач за свої власні кошти встановила огорожу, металеву хвіртку ворота, зробила дерев`яний ганок з цегли, підвела воду, зробила каналізацію, переобладнання деяких приміщень, ремонт у будинку, на підтвердження вона надає до суду копії квитанцій. Таким чином відповідач вважає себе членом сім`ї власника житлового будинку, який придбав право проживання у ньому, оскільки також під час проживання сплачувала усі комунальні платежі, несла витрати з його утримання, крім того іншого житла відповідач на даний час не має. 04 листопада 2019 року до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача - адвокат Будзина Н.О. зазначила, що з 1998 по 2003 роки [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка є матір`ю позивача по справі. У період шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , і той факт, що [PERSON] дозволив відповідачу тимчасово проживати у спірному домоволодінні, не надає жодних підстав для її проживання у домоволодінні на даний час. Крім того, [PERSON] не надав відповідачу дозвіл на проведення будь-яких ремонтних робіт у своєму будинку. Послалась на норми чинного законодавства, якими не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника у частині збереження за ним права користування житлом особами, які заселилася до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача витребувано докази.\~ Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2019 року відповідачу було відмовлено у прийняті до розгляду зустрічної позовної заяви. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином, заяв про відкладення справи не надавала. У судовому засіданні представник позивача адвокат Будзина Н.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Лаєвська М.Л. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила у позові відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що за позивачем [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року визнано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яке зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 10 квітня 2019 року. Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2005 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 листопада 2003 року у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області. З актів, складених депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 13 вересня 2019 року та 07 жовтня 2019 року, вбачається, що [PERSON] , 1958 року народження, зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у паспорті відповідача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Червонозаводським РВ ХМУ УМВСУ у Харківській області 06 липня 2005 року, міститься відмітка про те, що з 23 липня 2005 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , колишня дружина померлого [PERSON] , на даний час зареєстрована та мешкає у домоволодінні, яке на праві власності належить доньці померлого [PERSON] позивачу [PERSON] , при цьому відповідач не є членом сім`ї позивача. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст.\~379,\~380 ЦК України). Так, судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року. Відповідач [PERSON] була зареєстрована з 23 липня 2005 року за адресою: [ADDRESS] на законних підставах, як член сім`ї [PERSON] , однак останній помер [INFO] , тому його колишня дружина відповідач [PERSON] з цього часу перестала бути членом сім`ї , оскільки члени сім`ї\~це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, та не мають взаємних права та обов`язків, даний факт не заперечується сторонами. Частиною 4\~ст.\~156\~ЖК України передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням\~\~до\~\~цих\~\~відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч. 2\~ст.\~64\~ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тобто, у звязку з тим, що відповідач перестав бути членом сім`ї власника будинку, то він має право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника будинку та укладеним між ними письмовим договором найму жилого приміщення. Ст.\~158\~ЖК України передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.\~\~ Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.\~\~ Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Передбачаючи право власника квартири на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст.\~810,\~814 ЦК України). Згідно з висновками, зробленими Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року по справі №309/2477/16-ц, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї. Судом встановлено, що позивач не має можливості розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, оскільки відповідач без правових підстав займає житлове приміщення частини будинку та чинить перешкоди власнику будинку у його праві користування та розпорядженні майном, між позивачем та відповідачем договір найму жилого приміщення не укладався, будь\~які домовленості щодо проживання відповідача у спірному будинку між ними не досягнуто. Досліджені у судовому засіданні надані сторонами докази підтверджують лише той факт, що сторони буд-\~яких домовленостей щодо проживання відповідача у спірному будинку не досягли та не мають. Відповідач, обгрунтовучи свої заперечення зазначив, що за його кошти було здійснено ремонт частини у будинку та проведено водопостачання та водовідведення, однак суд вважає, що це виходить за межі позовних вимог і не стосується предмету спору. Відповідно до ст.ст.\~11,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення їй перешкод у користуванні та розпорядженні власністю будинком за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення з будинку [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору він стягується на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved