Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням якої відповідач не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. На даний час дитина проживає разом з нею, а відповідач створив іншу сім`ю. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2017 року на відповідача було покладено обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, проте відповідач від виконання свого обов`язку ухиляється, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим станом на 18 лютого 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 83303 грн. 30 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Позивач у підготовче судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, але від нього надійшла до суду заява, засвідчена 25 січня 2021 року консулом Генерального консульства України в Кракові про те, що він у повному обсязі визнає пред`явлені до нього [PERSON] позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав у відношенні дочки [PERSON] , [INFO] та просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи у підготовче судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд уважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне. Так, [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дитиною [PERSON] - позивача у справі та [PERSON] - відповідача у справі (а.с.12). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Так, як установлено судом та не заперечується відповідачем, відповідач від виконання своїх обов`язків ухиляється, вихованням та утриманням дитини тривалий час не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не готує дитину до самостійного життя. Зараз дитина проживає разом з матір`ю - позивачем у цій справі [PERSON] (а.с.13, 14, 15, 16). Разом з тим, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що виклав у письмовій заяві про визнання пред`явлених позовних вимог, засвідченій 25 січня 2021 року консулом Генерального консульства України в Кракові, в якій також зазначив, що обставини, викладені у позові щодо його свідомого та винного ухилення від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, відсутності піклування, інтересу до фізичного та духовного розвитку дитини, матеріального забезпечення підтверджує, перешкод з боку позивача щодо участі у вихованні дитини не мав як і поважних причин неможливості приймати участь у її вихованні. Зауважив, що наслідки позбавлення батьківських прав йому відомі (а.с.35). Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак, за викладених вище обставин та з урахуванням того, що відповідач визнав пред`явлені позовні вимоги, з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141, 142 ЦПК України та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved