Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, який вподальшому був неодноразово уточнений в якому просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про Завдаток в подвійному розмірі, індекс інфляції та 3% річних, а також відшкодувати завдану моральну шкоду та стягнути витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON], що діяла від імені всіх відповідачів було укладено договір про Завдаток, предметом договору була угода сторін щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідач зобов'язувалась продати позивачу квартиру до 1 травня 2016 року . З метою підтвердження зобов'язання та на забезпечення його виконання позивач надала, а відповідач прийняла завдаток у сумі 1000 доларів США, що на момент підписання договору складало 26 000 грн. Договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини відповідача [PERSON], яка відмовилась продавати квартиру, що підтверджується її розпискою в якій вона зобов'язується повернути задаток у сумі 1000 доларів США до 11 серпня 2016 року . Однак кошти добровільно так і не були повернуті. У зв'язку із вищевикладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму сплаченого завдатку у подвійному розмірі - 51 569,80 грн., індекс інфляції в сумі 7971,07, 3 % річних в сумі 1966,71, грн., судовий збір у розмірі 640 грн. Крім того вважає, що діями відповідачів, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях які вона пережила внаслідок обману та необґрунтованої відмови від кладення договору купівлі продажу., крім того вона була позбавлена можливості реалізовувати своє право власності на грошові кошти, завдану їй моральну шкоду , оцінює у розмірі 10 000 грн. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги та уточнення до них підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені у них мотиви, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] відносно задоволення позову заперечили посилаючись на обставини викладені у запереченні до позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін , з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення . Судом встановлено, 29 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі договором про Завдаток на придбання квартири [ADDRESS] , вартість квартири на момент підписання договору складала 40 000 доларів США. Відповідно до зазначеного договору завдатку оформлення договору купівлі-продажу квартири повинно було бути здійснено не пізніше 01.05.2016 року. На виконання договору позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що на момент підписання договору було еквівалентно 26 000 грн. (а.с. 7). Договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири між сторонами укладено не було. Крім того в матеріалах справи наявна розписка [PERSON] про те, що вона зобов'язується повернути [PERSON] до 11 серпня 2016 року 1000 доларів США, що є задатком за купівлю її квартири , через не можливість укладення основного договору купівлі-продажу квартири. (а.с.8) Згідно з ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. На підставі ч. 1ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За вимогами ст. 203 ЦК України - однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є відповідність правочину вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст. 657 ЦК України - договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. До укладення договору завдатку між сторонами не було укладено будь-якого нотаріально посвідченого попереднього договору, за якими вони зобов'язалися б укласти договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 7/60. На підставі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 2 ст. 571 ЦК України, сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. Оскільки договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 7/60., між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору грошові кошти повинні бути повернуті позивачу. Враховуючи зазначене, грошові кошти підлягають стягненню на користь позивача у подвійному розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак судом було встановлено, та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на момент підписання договору про Завдаток, співвласниками квартири [ADDRESS], були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). З договору про Завдаток від 29 березня 2016 року вбачається, що сторонами договору були позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] У п.5.4 зазначено Договору відповідач [PERSON] стверджує, що [PERSON] не заперечує про укладення даного договору та відповідно підписує його від його імені. Однак, суду не було представлено жодного доказу, який би свідчив, про те що відповідач [PERSON] уповноважував [PERSON] діяти від свого імені та розпоряджатися будь-яким чином його майном. Крім того відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] яка є його матір'ю, не повідомляла його про укладення жодного Договору від його імені, та про ніякий договір задатку він не знав та жодних коштів не отримував. Що стосується, відповідача [PERSON], [INFO] як було встановлено судом, на момент підписання договору завдатку він був неповнолітнім . Відповідно до ч. 3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до статті 177. Сімейного кодексу України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: - укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; - видавати письмові зобов'язання від імені дитини; - відмовлятися від майнових прав дитини. Враховуючи, що договір про Завдаток передбачав певні письмові зобов'язання від імені [PERSON], [INFO], щодо вчинення договору купівлю-продажу нерухомого майна, яке йому належить , а він на момент підписання даного договору не досягнув повноліття, такий договір повинен був укладатись за згодою обох його батьків та за попередньою згодою органу опіки та піклування. судом було встановлено, що така згода органом опіки та піклування не надавалась. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про порушення відповідачем [PERSON] умов договору завдатку від 29.03.2016 року, та вважає що позовні вимоги в частині стягнення завдатку у подвійному розмірі в сумі - 51 569,80 грн., індекс інфляції в сумі 7971,07, 3 % річних в сумі 1966,71, грн., підлягають задоволенню та зазначену суму лід стягнути з відповідача [PERSON] В частині солідарного стягнення зазначеної суми з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Що стосується відшкодування моральної шкоди , суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки не доведені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial