Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м., що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності. У вказаній квартирі зареєстровані четверо осіб: позивач, її батько - [PERSON] , повнолітній син сторін - [PERSON] та колишній чоловік позивача - [PERSON] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2018 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, таке не оскаржувалось та набрало законної сили. Позивач тимчасово працює за кордоном в Італії і приїжджає у м. Львів декілька разів на рік. Коли позивач в жовтні приїхала з Італії і перебувала у своїй квартирі, відповідач влаштував скандал під час якого побив її, а також її батька [PERSON] та її матір [PERSON] нанісши їм тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня важкості. З цього приводу батьки позивача звернулись з відповідними заявами в органи поліції, та в подальшому відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності та засуджений за ч. 1 ст. 125, ст.. 128 КК України, згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2018р. Однак, після цієї події відповідач почав перешкоджати позивачу в проживанні у вказаному житлі, а також вигнав її батька, який там зареєстрований та проживає. Отже, позивачу прийшлось терміново шукати місце проживання для її батька, оскільки іншого він не має. В березні 2018 року позивач приїхала у м. Львів і намагалась попасти у свою квартиру, однак їй це не вдалось оскільки відповідач поміняв замки вхідних дверей. Після виклику поліції та майстрів щоб відкрити двері, їй вдалось потрапити до дому, однак на наступний день відповідач пошкодив вхідні двері і знову встановив новий замок. Внаслідок цього позивач була змушена винайняти в оренду квартиру для батька, оскільки іншого житла він не має. В результаті протиправних дій відповідача позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає у чиненні перешкод в користуванні своєю власною квартирою, що супроводжується постійними погрозами фізичної розправи, внаслідок чого позивач зазнала значних душевних та моральних страждань. Тому, просить позов задоволити, у підтвердження вимог покликається на копію витягу про державну реєстрацію права власності, копію вироку Личаківського районного суду м. Львоа та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. Представник відповідача у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив, мотивуючи тим, що вищевказана квартира придбана сторонами за спільні кошти під час шлюбу. Крім того, позивач восени 2017 року зареєструвала у вказаній квартирі свого батька, який ніколи там не проживав. Ствердив, що відповідач ніколи не виганяв позивача з квартири і ніколи не чинив їй перешкод у проживанні там. Пояснив що саме позивач чинить відповідачу перешкоди в проживанні у даній квартирі, змінює замки до вхідних дверей, та вказаним позовом намагається стягнути з відповідача якомога більше коштів. Тому вказані та інші вимоги просить відхилити, як безпідставні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м., що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності. (а.с. 8). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки (а.с. 9) у вказаній квартирі зареєстровані четверо осіб: позивач, її батько - [PERSON] , повнолітній син сторін - [PERSON] та колишній чоловік позивача - [PERSON] . Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2018 року (а.с. 10) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Крім того, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2018р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України та засуджений до 240 годин громадських робіт. (а.с. 11) Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. З долученого до матеріалів справи договору оренди житлового приміщення вбачається [PERSON] з 20.03.2018р. орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , орендна плата за яку складає 5500 грн. щомісячно. (а.с. 18-21) З долучених заяв вбачається про неодноразове звернення позивача до поліції з приводу дій відповідача [PERSON] (а.с. 13-15) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав чинить перешкоди у користуванні житлом, не допускаючи проживання позивача. Тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку, у зв`язку з чим відповідача слід зобов`язати не чинити перешкоди позивачу в користуванні квартирою [ADDRESS] та усунути перешкоди шляхом вселення [PERSON] у вказану квартиру. Що стосується вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 49500 грн., то таку також слід задоволити, оскільки позивач була змушена орендувати житло у зв`язку із неправомірними діями відповідача, які полягають у чиненні ним перешкод в користуванні квартирою позивачем. Водночас не підлягає до задоволення вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки жодних об`єктивних та документально підтверджених доказів її спричинення позивачу не представлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також стягнути 5500 грн. понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги, понесення яких підтверджено долученими до справи квитанціями №2, №3, №4 до прибуткового касового ордера. При цьому у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved