Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом. Вказала, що на початку липня 2016 року їй стало відомо, що на належну їй квартиру було накладено арешт. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна арешт на вищезазначену квартиру, що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 1997 року і записана у реєстрову книгу за № 5428/18, був накладений на підставі постанови Державного виконавця Ковальчука Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, б/н, від 17Л0.2002 року. Зі змісту Інформаційної довідки вбачається, що матеріали виконавчого провадження було передано до нотаріального архіву та зареєстровано 18.02.2008 року за № 6609822 реєстратором Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області. 06.07.2016 року вона звернулася до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області з проханням роз'яснити підстави арешту та звільнити з-під арешту належне їй нерухоме майно. 12.07.2016 року була надана відповідь у Листі №21051/0431/8 від 12.07.2016 року , де повідомляється, що у зв'язку з тим, що виконавчі провадження за період 2000-2012 роки було передано до архіву та знищено, перевірити матеріали виконавчого провадження, на підставі якого накладено арешт на належне мені майно, не виявляється можливим, а відповідно відсутні підстави для зняття арешту. Окрім цього, в Листі-відповіді №21051/0431/8 від 12.07.2016 року, мають місце посилання на частину І ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З метою з'ясування підстав накладення арешту на квартиру, вона звернулася до Ленінського районного суду міста Кропивницького з проханням надати копію ухвали від 30.01.2001 року по Справі № 2-463/2001, зі змісту якої вбачається, що Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі головуючого Льон С.М. при секретарі Гомонюк Т.В. ухвалив стягнути з неї на користь Комунально ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 (КРЕП №9) заборгованість в сумі 259,48 грн. та державне мито в розмірі 58.00 грн. У зв'язку з тим, що позивачем по вищезазначеній справі був КРЕП №9 вона звернулася з проханням дати довідку про наявність чи відсутність заборгованості по особовому рахунку № 090699, але було відмовлено у зв'язку з тим, що КРЕП № 9 знаходиться на стадії ліквідації, а правонаступником є Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 9» Кіровоградської міської ради». Тому, станом на 01.08.2016 року, представники КП «ЖЕК №9 КМР» надали Витяг з особового рахунку № 090699, який також згадується в Ухвалі Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2001 року по Справі № 2-463/2001. Згідно зазначеного Витягу, заборгованості по послузі за спільне утримання будинків і споруд та прибудинкової території станом на 01.08.2016 року немає. Просить скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис: зареєстрований 18,02.2008 року за № 6609822 реєстратором Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області, на підставі постанови, б/н, виданої 17.10.2002 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 6609822 про арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській областів судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі та заперечення в яких зазначив, що у зв'язку з тим, що виконавчі провадження за період 2000-2012 р.р. передано до архіву та знищено, перевірити матеріали виконавчого провадження, на підставі якого накладено арешт на належне [PERSON] майно, не виявляється можливим. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власницею квартири № 66, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06 лютого 1997 року. Встановлено, що на вищевказане нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 64033832 від 21.07.2016 року. Згідно листа Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 12.07.2016 року № 21051/04-31/8, адресованого [PERSON] стосовно зняття арешту з нерухомого майна, яке належить [PERSON] повідомлено, що у зв'язку з тим, що виконавчі провадження за період 2000-2012 р.р. передано до архіву та знищено, перевірити матеріали виконавчого провадження, на підставі якого накладено арешт на належне їй майно, не виявляється можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ арештом на майно, що належить [PERSON] порушуються права позивача як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп., які позивач не просила стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved