Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами (а.с.202) про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] [INFO], стягнення з нього пені за прострочку сплати аліментів на утримання дитини, в сумі 1978,60 гривень, стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини в розмірі 6382,43 гривні, стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 975,35 гривень та судових витрат. Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків через відмову в наданні медичної допомоги дитині та відмову у сплаті аліментів на утримання дитини. Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про встановлення розміру заборгованості із сплати аліментів. Свою зустрічну позовну заяву відповідач мотивує тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси, що було змінено апеляційною інстанцією, з нього стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно. Державний виконавець Гаріст М.О. зробив неправильний розрахунок суми заборгованості, не включивши в суму погашення боргу платіж на суму 1033 гривні від 25.12.2013 року, та продовжував нараховувати аліменти по 1000 гривень щомісячно після 22.01.2014 року, чим зайво нарахував ще 1000 гривень. На заяву про виправлення помилки державний виконавець не відреагував, через що виник спір з Другим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ. Зустрічна позовна заява ґрунтується на положенні ч.4 ст.195 СК України. В судовому засіданні сторони підтримали свої позовні вимоги. Представник відповідача за зустрічним позовом - Другий Суворовський відділ ДВС ОМУЮ в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено: Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06.11.2013 року, що було змінено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.01.2014 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 13.04.2030 року (а.с.12,14). Видано виконавчий лист №523/9486/13-ц (а.с.112). Відповідно до розрахунку заборгованості №3403 від 05.03.2014 року, зробленого Другим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ, по сплаті аліментів на утримання дитини, на підставі виконавчого листа №523/9486/13 від 26.02.2014 року, заборгованість, станом на 28.02.2014 року, становить 6382,43 гривень (а.с.137). Виконавче провадження в Другому Суворовському відділу ДВС ОМУЮ закінчено постановою від 05.03.2014 року, через зміну дислокації на Другий Приморський відділ ДВС ОМУЮ (а.с.114). Розрахунком №В-5/511 зробленого Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ, встановлено заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5381,47 гривень, станом на 01.03.2014 року, з урахуванням сплаченої боржником суми 1000,96 гривень (а.с.120). Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської РА ОМР від 20.06.2014 року, встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO], стосовно дитини - [PERSON] [INFO] (а.с.200). В підтвердження та спростування обставин ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, сторонами надано письмові докази: пояснення [PERSON] (а.с.32), [PERSON] (а.с.36), [PERSON] (а.с.46), [PERSON] (а.с.220), [PERSON] (а.с.221), [PERSON] (а.с.222), які суд не приймає до уваги в силу вимог ст.58 ЦПК України. В підтвердження обставин понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, у зв'язку з її хворобою, надано докази сплати за проходження обстежень та лікування в сумі 1720,09 гривень (а.с.213). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 ч.1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів ухиляння відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO], стосовно дитини - [PERSON] [INFO] - є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Щодо вимоги про стягнення пені за прострочку сплати аліментів на утримання дитини, в сумі 1978,60 гривень,на підставі наданого позивачем розрахунку (а.с.135), суд вважає що вона обґрунтована, та підлягає частковому задоволенню,з урахуванням сплати відповідачем 1000,96 гривень аліментів, за період з 21.06.2013 року по 31.12.2013 року, але з розрахунку встановленого законом, а саме ч.1 ст.196 СК України, за формулою - ( А * 1%) * С = Z, де А- сума заборгованості по аліментам за місяць, С- кількість днів у місяці за який не сплачено аліменти, Z- неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за кожен день прострочення. Отже, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на користь позивача, на утримання дитини, становить 1888,70 гривень. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, в сумі 6382,43 гривень, суд вважає, що вина відповідача у несплаті аліментів доказана матеріалами справи, однак розмір заборгованості суд встановлює у сумі 5381,47 гривень, відповідно до розрахунку №В-5/511 зробленого Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ, станом на 01.03.2014 року, тому вимога підлягає частковому задоволенню - в розмірі 5381,47 гривень. Відповідно до п. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 975,35 гривень, суд вважає її обґрунтованою, але у відповідності до наданих доказів сплати витрат за проходження обстежень та лікування дитини судом встановлено їх розмір - 1720,09 гривень, отже стягненню з відповідача підлягає сума 860 гривень. Щодо вимог зустрічного позову про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, суд встановив, що відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Частиною 4 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, а спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.9 Закону). Згідно з ч. 4 ст.195 Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам законодавцем надано державному виконавцю і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом Цивільного процесуального Кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Отже, відповідачем невірно вибрано порядок захисту свого права, тому вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами суд визначає відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial