Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 09.10.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] - 2010 року народження. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.12.2019 року вирішено стягувати із позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що він офіційно не працює, його заробітки є мінливими і нестабільними, носять епізодичний характер. За межі України позивач не має можливості поїхати на роботу через карантинні обмеження у всьому світі. Позивач просить врахувати, що він проживає зі своїми батьками інвалідами 3 групи та дружиною [PERSON]. , спільним сином [PERSON] , [INFO] та її донькою від першого шлюбу, які знаходяться на утриманні позивача. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивач не має змоги оплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Позивач наголошує, що присуджений за рішенням суду розмір аліментів на користь відповідачки є для нього непосильним. Таким чином, враховуючи його майновий стан, позивач просить зменшити розмір аліментів та просить стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідачка подала до суду відзив на позов, в якому зазначає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів необґрунтовані, надумані та не відповідають дійсності. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів суттєвого погіршення його матеріального становища. Так, ним не підтверджено відсутність у нього роботи. Посилання на його проживання разом з батьками не заслуговують на увагу, так як ним не надані будь-які докази участі в їх утриманні. Щодо проживання позивача разом із дружиною [PERSON]. , їхнім спільним сином [PERSON] та її донькою від попереднього шлюбу, то ця обставина не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений за позовом одержувача аліментів. Тому відповідачка просить в задоволенні позову відмовити та стягнути із позивача на її користь судові витрати. Позивач своїм правом подання відповіді на відзив не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] - [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.12.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів задоволено, постановлено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с. 20-22). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 року вбачається, що при визначенні розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] судом було враховано всі обставини, на які позивач посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Так, суд прийшов до висновку, що твердження [PERSON] про погіршення його матеріального становища у зв`язку із перебуванням на його утриманні батьків є безпідставними, оскільки вони отримують пенсію. Також даним рішенням суду було враховано і те, що позивач [PERSON] має на утриманні дитину [PERSON] - [INFO] . Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Жодних нових доказів, які б свідчили про погіршення майнового стану позивачем не надано. Також в матеріалах справи відсутні дані щодо зміни сімейного стану позивача. При цьому суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину є мінімальними та можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні). Крім того позивачем фактично заявлено вимоги про зміну способу способу стягнення аліментів.Згідно зі статтею 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормами ст.181 СК України імперативно встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється судом за позовом саме одержувача аліментів, а не платника. Тобто, законодавцем встановлено, що з позовом про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі має право звернутися тільки одержувач аліментів. На підставі ст. 192 СК України за позовом платника або одержувача аліментів судом може бути змінено лише розмір аліментів, визначений рішенням суду, а не спосіб їх стягнення. Суд звертає увагу, що зміна розміру аліментів та зміна способу їх стягнення передбачені різними статтями Сімейного кодексу України і ототожненню не підлягають. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведені обставини, які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного стану, або що існують інші поважні причини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, а також, оскільки розмір аліментів визначений на мінімальному рівні, відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дочки [PERSON] . Отже, в задоволенні позову слід відмовити. Згідно із ч.2 ст.141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач просить стягнути із позивача 1000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. В акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 до Договору про надання правової допомоги (а.с.38) серед переліку послуг, які надаються адвокату відповідачці, зазначені наступні види послуг: надання консультації, опрацювання наявних по справі документів - 150 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву, подання до суду - 350 грн.; супровід справи в суді першої інстанції (в т.ч. підготовка і подання клопотань, заяв, заперечень, письмових пояснень, тощо) до факту ухвалення судового рішення - 500 грн. Враховуючи, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання, супровід справи адвокатом відповідача в суді першої інстанції фактично не здійснювався, тому суд вважає обґрунтованими вимоги відповідача про стягнення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 500 грн. (за надання консультації, опрацювання наявних по справі документів, підготовка відзиву на позовну заяву, подання до суду). Отже, враховуючи, що в задоволенні позову було відмовлено, із позивача на користь відповідача слід стягнути 500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed