Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON], з жилого приміщення за адресою: м. Хуст вул. Грушевського 1/28 та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у цій квартирі. Позов мотивовано тим, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] 1, Закарпатської області, яка належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2004 року. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] - син позивачки та [PERSON] її колишня невістка. Позивачка має намір проживати в цій квартирі. Відповідачка була зареєстрована в даній квартирі після укладення шлюбу з сином позивачки. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний згідно рішення Хустського районного суду від 17.11.2016 року. Однак на даний момент відповідачка продовжує всупереч волі позивачки проживати у зазначеній квартирі, і посилається на факт реєстрації у квартирі, як на підставу для подальшого у ній проживання. Отже, факт реєстрації відповідачки в квартирі, що належить позивачці, порушує її право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності. Відповідачка перешкоджає позивачці у здійсненні її прав власника щодо даної квартири, а саме не впускає її у квартиру, зчиняє безпідставні сварки, які закінчуються викликом правоохоронних органів. Відповідачка поставила позивачці ультиматум, що вона може зявлятись в квартиру тільки після того як вона їй дозволить. Отже, на підставі статті 391 Цивільного Кодексу України, яка закріплює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні належним їй нерухомим майном шляхом виселення [PERSON] та зняття її з реєстрації місця проживання у квартирі за адресою: м. Хуст вул. Грушевського 1/28. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на наведені в заяві обставини, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову як безпідставному. Третя особа на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи Хустської міської ради [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила дану справу розглядати без участі уповноваженого представника міської ради, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування Хустської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вважає проживання відповідачки в квартирі позивачки неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] 1, Закарпатської області, яка належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2004 року. Співвласниками квартири є також [PERSON] син позивачки та [PERSON] треті особи на стороні позивача по справі. У вказаній квартирі зареєстрована також відповідачка [PERSON]. Відповідачка була зареєстрована в квартирі позивачки після укладення шлюбу з сином позивачки. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний згідно рішення Хустського районного суду від 17.11.2016 року. На даний момент відповідачка продовжує всупереч волі позивачки проживати у її квартирі, і посилається на факт реєстрації у квартирі, як на підставу для подальшого у ній проживання. Отже, факт реєстрації відповідачки в квартирі, що належить позивачці, порушує її право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності. Відповідачка перешкоджає позивачці у здійсненні її прав власника щодо даної квартири. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У відповідності з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно доЗакону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.\~ 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача у житловому будинку позивача, позбавляє останню можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності у відповідності до вимог чинного законодавства. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом виселення, а власник сам визначає своє право володіння і розпорядження власністю.\~ Таким чином, суд визнає, що відповідачка чинить позивачці перешкоди у праві користування та розпорядження її майном, не підпускаючи позивачку до її приватної власності і не бажає звільнити її приміщення. Такі дії відповідачки порушують права позивачки, що випливають із приватної власності на квартиру, а тому необхідно зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні квартирою позивачки шляхом виселення її з квартири, розташованої за адресою: м. Хуст вул. Грушевського 1/28. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved