Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що з 03.04.2008 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У 2013 році [PERSON] обіцяв виписатись, що не зробив. Позивач є власником даного житлового будинку і у відповідності до ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України вона має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Але відповідач не лише не виконує свої зобов'язання, а й, навіть фактично не проживає в ньому. Позивач неодноразово просила його знятися з реєстрації місця проживання, але він відмовляється це робити. Усі комунальні послуги оплачую позивач. Тому вона вирішила звернутись до суду, бо у відповідності до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. А ст. 150 Житлового Кодексу України надає нам, як власникам будинку, право розпоряджатися цією власністю. Просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], уродженця міста Ровеньки Луганської області, таким, що втратив право користування житловою площею в будинку [ADDRESS]. Зобов'язати Ровеньківське МС УДМС України в Луганській області зняти з обліку та реєстрації [PERSON], [INFO], уродженця міста Ровеньки Луганської області з вищевказаної адреси: будинку [ADDRESS], тобто житлового будинку, що належить [PERSON], [INFO], на праві особистої власності, при відсутності його згоди. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовти у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі ухвали Ровеньківського міського суду Луганської області від 01 листопада 2006 року (а.с. 10), [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Право власності позивача [PERSON] на вищевказаний житловий будинок також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13008377 від 21.12.2006 року (а.с. 11). У житловому будинку, належному позивачу, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчить запис у будинковій книзі (а.с. 7-8). Відповідач [PERSON] у житловому будинку фактично не проживає, витрати за його утримання та комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Outcome: approved