Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про встановлення факту, [PERSON], який проживав в [INFO] і помер 10 липня 2017 року є батьком позивача. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач подала заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Від відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі їх представника. Додатково повідомила, що на день смерті [PERSON] у шлюбі не перебував взагалі, відомостей щодо інших його дітей, окрім [PERSON], у сільській раді відсутні. Відповідач [PERSON] подала заяву, згідно з якою вона є матірю позивача [PERSON], а її батьком є [PERSON], із яким вона проживала однією сімєю без шлюбу у с. Медведівка Кегичівського району. За життя [PERSON] визнавав позивача своєю дочкою і саме на неї склав заповіт по спадкування нею його майна і в заповіті зазначив, що вона є його дочкою. Позов визнає повністю, справу просить розглянути без її участі. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав в [INFO] і помер 10 липня 2017 року, у [PERSON] сільській раді 04 серпня 2000 року склав заповіт про спадкування саме позивачем його майна і тому позивач є спадкоємцем за заповітом. На день відкриття спадщини цей заповіт не змінено і не скасовано. Спадщиною [PERSON], яку позивач має успадкувати є земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6605 га на території [PERSON] сільської ради. Після смерті батька зясувалось, що у свідоцтві про народження позивача відсутні дані про [PERSON] як про батька. Мати позивача [PERSON], весь час проживала однією сімєю з [PERSON] у фактичному шлюбі, а тому дані про батька у свідоцтві не зазначено згідно діючого на той час законодавства. У звязку з необхідністю оформлення спадщини позивач просить встановити факт, що [PERSON] є її батьком. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта [PERSON] (а.с.4); копія свідоцтва про народження [PERSON], 30 січня 1968 року, мати якої є [PERSON], графа батько не заповнена (а.с.5); копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); копія свідоцтва про смерть [PERSON], 10 липня 2016 року (а.с.7); копія довідки [PERSON] сільської ради про те, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований в [INFO] до складу його сімї входить фактична дружина [PERSON] (а.с.8); копія заповіту, згідно з яким [PERSON] все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.9); копія Державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку (а.с.10); копія запису акта про народження №6 [PERSON], згідно якого мати [PERSON], відомості про батька дитини відсутні, заявник реєстрації [PERSON] (а.с.11); копія паспорта [PERSON], копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Указ Президії Верховної ради СРСР від 08 липня 1944 року скасував можливість судового встановлення батьківства, який існував згідно Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану УСРСР 1926 року. В умовах воєнної диспропорції жіночого і чоловічого населення прийняте рішення про юридичне визнання лише шлюбу, зареєстрованого в органах ЗАГСу. На підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 15 вересня 1945 року внесено зміни до ст. 2 вищезазначеного кодексу, а саме при реєстрації в органах запису актів громадянського стану народження дитини від матері, яка не перебуває в зареєстрованому шлюбі, дитина записується за прізвищем матері з присвоєнням їй по батькові за вказівкою матері. Отже заповнення графи «Батько» у актовому записі про народження дитини не передбачалося. Такі вимоги діяли до прийняття 27 червня 1968 року Основ законодавства СРСР та союзних республік про шлюб та сім'ю, зокрема ст. 53 КпШС УРСР. На момент виникнення правовідносин між сторонами, діяв Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР). Згідно з ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану, дитина, що народилася від особи, з якою мати дитини не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має права звернутися в суд з позовом про встановлення батьківства і про стягнення із зазначеної особи аліментів на утримання дитини. Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної ради УРСР від 29 липня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР», ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім'ю» від 27 червня 1968 року, правила ч.ч. 2,3 ст. 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачами позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. На підставі вище викладеного, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання того факту, що [PERSON] є батьком позивача, оскільки доведено, що за життя він себе таким визнавав. Підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає, оскільки позивачем заявлено про залишення їх за собою.

Outcome: approved