Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за нею право на 1/3 частину земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Паризької комуни села Вовківка Красноградського (до перейменування - Кегичівського) району Харківської області розміром 5,37 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) PH №887009, виданого Кегичівською РДА Харківської області, 10.07.2001 року, на підставі розпорядження № 237 від 22.06.2001 року, що належала [PERSON] , спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна якого була, [PERSON] , яка прийняла його спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , яка проживала і померла [INFO] в с. Вовківка, Кегичівського району, Харківської області була бабою позивача. Позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом. На день смерті [PERSON] постійно проживала з позивачем і тому вона фактично прийняла спадщину. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.01.2021 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Спадщиною [PERSON] є 1/3 частина земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Паризької комуни с. Вовківка Кегичівської селищної ради Харківської області розміром 5,37 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №887009, виданого Кегичівською РДА Харківської області, 10.07.2001 на підставі розпорядження №237 від 22.06.2001, що належала [PERSON] (спадкова справа №48/1998 від 15.04.1998), спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна якого була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) РН №887009 втрачено за невідомих обставин. Позивач звернулась до нотаріуса, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса змушує позивача звернутися до суду для належного оформлення права власності у порядку спадкування за законом. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 13.05.2021 у цій справі було відкрито провадження, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання про витребування копії спадкової справи. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 02 червня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте до суду подана заява, відповідно до якої відповідач просить розгляд справи проводити без участі їх представника, рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на право на земельну частку (пай), площею 5,37 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Паризької Комуни, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий Кегичівською районною державною адміністрацією 10 липня 2001 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12 липня 2001 року за №646. Спадщину [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та матір [PERSON] , що підтверджується матеріалами копії спадкової справи №48/98. Спадкоємець [PERSON] , його мати [PERSON] , померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції Харківської області 12 серпня 2003 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] від 20 серпня 2003 року видано [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 частці спадщини. До складу майна на яке його видано входить, крім іншого, і земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Паризької комуни» Кегичівського району Харківської області, розміром 5,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), визначена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №887009, що видано Кегичівською районною державною адміністрацією 10 липня 2001 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12 липня 2001 за №645. Зазначене свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадщини [PERSON] не видано [PERSON] , у зв`язку з її смертю [INFO] . Отже [PERSON] прийняла спадщину проте свої спадкові права належним чином не оформила, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Родинний зв`язок між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією актового запису про народження [PERSON] [INFO] , копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , копією свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , копією свідоцтва серії [NUMBER] про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , за яким дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] через свого представника зверталась до Кегичівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на спадкове майно, яким є 1/3 частка земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності КСП ім. Паризької комуни, с. Вовківка, Кегичівського району, Харківської області, розміром 5,37 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №887009, що належав [PERSON] , яке [PERSON] прийняла, але не оформила. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на зазначену спадщину відмовив. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, на день смерті спадкодавець в шлюбі не перебувала, заповіту не залишила. Спадщину після смерті померлої фактично прийняла її онука [PERSON] . При виясненні наявності документу, що посвідчує право на земельну частку (пай), встановлено що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст 1217 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України). Згідно ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч.1, ч.2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] , а отже спадкоємцем п`ятої черги. Відомості про наявність спадкоємців попередніх черг спадкування за законом чи за заповітом відсутні. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] та звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом яка складається з права на вищезазначену земельної частки (паю). Проте нотаріусом у зв`язку з ненаданням спадкоємцем оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач зазначила, що оригінал сертифікату був втрачений. На підтвердження цього факту надала суду газету «Наш край», з оголошенням про втрату зазначеного сертифікату. Отримати дублікат правовстановлюючого документу позивач не має можливості, оскільки діючим законодавством отримання дублікату сертифікату на право на земельну частку пай не передбачено. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З зазначених норм закону вбачається, що [PERSON] є власником належного їй майна померлого [PERSON] , 1/3 права на земельну частку (пай), так як прийняла спадщину, а отже вона належить їй з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений, вона не має можливості отримати копію сертифікату та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач по справі не має можливості отримати дублікат сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю права на земельну частку (пай), унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Право позивача на спадщину за законом належного спадкодавцю права на земельну частку (пай) ніким не оспорене. Позивач зазначила, що не заявляє вимог про розподіл або відшкодування судових витрат, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved