overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1444. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 жовтня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1444 (а.с. 4). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 12 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають малолітню доньку. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 09 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис №950. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09 жовтня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно 04 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 950 (а.с. 5). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільного сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 16 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають малолітнього сина. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний запис № 920. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 10 серпня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний запис № 920. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 13 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають повнолітнього сина. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони впевнені, що примирення є неможливим, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 10 червня 2016 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 563. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 червня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно 10 травня 2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 563 (а.с. 6). Зі змісту позовної заяви убачається, що сторони спільних дітей не мають. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 11 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1033. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити, відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 11 липня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1033 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 25 грудня 2012 року, серія [NUMBER], про що складено відповідний актовий запис за № 3714 (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільних дітей між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вимоги про залишення позивачу свого щлюбного прізвища «[PERSON]» - також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 12 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 30. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 січня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 30 (а.с. 5). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 12 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають повнолітнього сина. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 14 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний запис № 589. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 14 червня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києва, серії [NUMBER], про що складено відповідний запис № 589 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 13 січня 2009 року, серія [NUMBER], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 40 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільної дитини між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вимоги про залишення позивачу свого щлюбного прізвища «[PERSON]» - також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 15 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 984. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутність. Зі змісту заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER], про що складено відповідний актовий запис № 984 (а.с.3). Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнена, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини з відповідачем мають негативний характер та збереження і примирення є неможливим. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved