Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2016 року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Зазначає, що відповідач разом з нею та сином не проживає та матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Зазначала, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, тому просила стягувати із відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. До початку розгляду справи по суті позивач подала до суду заяву, в якій просила зменшити розмір стягнення аліментів з 2000 гривень на 1000 гривень. Позивач, [PERSON] в судове засідання не прибула, у наданій суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зменшені позовні вимоги визнав, погоджується на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. і до досягнення ним повноліття. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши докази в справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], батьками є : [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Встановлено, що відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання малолітнього сина, у зв'язку з чим порушуються його інтереси. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком малолітнього сина [PERSON] зобов'язаний утримувати його до повноліття. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1000 грн. в твердій грошовій сумі щомісячно на дитину і до повноліття дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640, 00грн За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved