Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося у звязку з чим їхній шлюб було розірвано на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24 травня 2016 року. Відповідач проживає окремо, кошти на утримання дитини їй надаються не в повному обсязі, батько дитини самоусунувся від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні спільного сина, добровільно свій обовязок по утриманню дитини не виконує. В той же час їй відомо, що на даний час відповідач має нерегулярний мінливий дохід, стан здоровя його нормальний, а тому враховуючи наявність у відповідача обовязку в рівній мірі нести витрати на утримання спільної дитини, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задоволити. Обґрунтовуючи розмір заявлених аліментів вважає, що стягуванню із відповідача щомісячно підлягає саме такий розмір, оскільки позивач несе чималі витрати на придбання продуктів харчування, одягу дитині, забезпечення належних умов проживання, навчання, лікування, а розмір отримуваних позивачем доходів не забезпечує в повній мірі потреб дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду належним чином повідомлений, при цьому подав заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково та просить стягувати аліменти із врахуванням того, що на його утриманні перебуває батько, який являється інвалідом 1-ої групи та потребує догляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Як встановлено судом, у зареєстрованому між сторонами шлюбі 17.02.2011 року, народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що на даний час неповнолітній [PERSON] проживає з матірю [PERSON], що підтверджується довідкою ЛКП «№ 500» від 08.02.2017 року з місця проживання про склад сімї і прописки (а.с.6), відповідач з дитиною не проживає. Позивач вважає, що відповідач, як батько дитини матеріально дитину не забезпечує належним чином, грошові кошти на утримання дитини не надає. В той же час, відповідач не заперечує свого обовязку по утриманню дитини. Наведені сторонами обставини свідчать про відсутність між ними домовленості щодо способу виконання спільного обовязку утримувати дитину, а тому виходячи із встановленого факту, що дитина проживає із матірю, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. За загальним правилом, згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька. В той же час, відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В підтвердження своєї позиції представила довідку про отримання допомоги при народженні 1-єї дитини за період часу з жовтня 2016 року по березень 2017 року та інформацію з Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівсській області про відсутність доходів за період часу з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року. Переконана, що її матеріальне становище, потреби дитини у належному вихованні, матеріальному забезпеченні умов проживання та розвитку, лікування, потреб в одязі та харчуванні, відповідають заявленому розмірі аліментів. Однак, відповідач погоджується на стягнення з нього щомісячно аліментів на дитину з врахуванням його матеріального становища та перебуванні на його утриманні батька, який являється інвалідом 1-ої групи. Представив суду довідку Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради (а.с.23), відповідно до якої [PERSON] знаходиться на обліку в Кам'янець-Подільський ДСЗН і отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за інвалідом 1-ої групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. Сукупний розмір отриманої допомоги за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року становить 150,0 гривень. Таким чином, належно оцінивши та перевіривши представлені сторонами обґрунтування та докази у сукупності, суд вважає підставними заявлені вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та не отримує доходів. В той же час, при визначенні розміру аліментів, окрім потреб дитини та можливості надання допомоги самою матірю, суд враховує матеріальний стан відповідача, наявність визначеного законодавством обовязку по утриманню інших осіб, а тому приходить до висновку про те, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним та таким, що не відповідає потребам дитини та рівню матеріального забезпечення відповідача. А тому враховуючи, що сторони, як батьки малолітньої дитини, мають рівні обовязки в утриманні дитини, а покладення обовязку на відповідача сплачувати аліменти у завищеному розмірі може призвести до невиправданих фінансових витрат та спричинення матеріальної скрути відповідача, суд приходить до переконання, що достатнім розміром аліментів, який здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, є сума 1 500 гривень, яку слід стягувати з відповідача на користь позивача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У звязку із наведеним позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Враховуючи наведене, позов слід задоволити частково, присудити на користь позивача стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у визначеному судом розмірі, яке здійснювати щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved