Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.07.2002р. державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори у спадковій справі №544 за 2002 рік, що була заведена після смерті [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №1-2865. Свої вимоги мотивує наступним. Її батько [PERSON] помер [INFO] та на день його смерті разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] , дочка позивач [PERSON] та син - відповідач [PERSON] після смерті батька видано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок. На день відкриття спадщини вона проживала із спадкодавцем, вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном. Однак нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину, в якому зазначив, що єдиними спадкоємцями після смерті батька є його дружина та син, усунувши її від спадкування. Їй не було відомо про дане свідоцтво та вона була впевнена, що є співвласницею будинку. Лише в ході розгляду цивільної справи в суді 17.10.2018р. їй стало відомо, що вона не є співвласником житлового будинку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Навели суду обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі позов визнали. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, винесено межі в натурі, видано будівельний паспорт, винесено та затверджено акт про закінчення та введення в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] та зареєстровано право власності за ним на даний будинок, що стверджується рішенням виконавчого комітету Жвирківської селищної ради від 13.01.1983р., пояснювальною запискою, актом виносу меж земельної ділянки і розбивки будівель, актом Державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації, рішенням виконавчого комітету Жвирківської селищної ради та свідоцтвом про право власності від 30.01.2002р. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Позивач є дочкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження, та рішенням Сокальського районного суду від 20.09.2017р. про розірвання шлюбу. Згідно витягу з будинкової книги та довідки №1313 від 06.11.2018р. встановлено, що позивач з 18.08.199р. по 30.09.2011р. (станом на день відкриття спадщини) дійсно була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Однак, 26.07.2002р. державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадкове майно після смерті [PERSON] , зокрема зазначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями, земельної ділянки та грошового вкладу. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Таким чином, позивач є такою, що прийняла спадщину, що свідчить про те, що її безпідставно не включено до числа спадкоємців після смерті батька [PERSON] За таких підстав, враховуючи також визнання відповідачем позову, яке визнане судом, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved