Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулася Виноградівського районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 24.02.2017 року помер батько позивача, [PERSON]Останнім місцем проживання померлого був житловий будинок за адресою: Виноградівський район, с.Тросник, вул.Перемоги,95. За вказаною адресою фактично проживали та вели спільне господарство [PERSON] (відповідач, дружина померлого), [PERSON] (позивач, дочка померлого), [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] (син позивача). Вказані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради від 23.08.2017 р. №№665, 666. Також за адресоюВиноградівський район, с.Тросник, вул.Перемоги,95 зареєстровано місце проживання [PERSON] (відповідач, дочка померлого), яка фактично проживає за іншою адресою. За час свого життя батько позивача [PERSON] заповіт не залишив. Відповідно до положень ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Отже, згідно приписів ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] За прийняттям спадщини у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] Однак 23.08.2017 року листом за №391/02-14 отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами №95 по вул.Перемоги в с.Тросник. На основі вищевикладеного позивачка [PERSON], звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали повністю та просили суд такий задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні заявлені до них позовні вимоги визнали повністю та не заперечили проти їх задоволення. Третя особа-приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2017 року помер батько позивача, [PERSON]Останнім місцем проживання померлого був житловий будинок за адресою: Виноградівський район, с.Тросник, вул.Перемоги,95. За вказаною адресою фактично проживали та вели спільне господарство [PERSON] (відповідач, дружина померлого), [PERSON] (позивач, дочка померлого), [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] (син позивача). Вказані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради від 23.08.2017 р. №№665, 666. Також за адресоюВиноградівський район, с.Тросник, вул.Перемоги,95 зареєстровано місце проживання [PERSON] (відповідач, дочка померлого), яка фактично проживає за іншою адресою. За час свого життя батько позивача [PERSON] заповіт не залишив. Відповідно до положень ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Отже, згідно приписів ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] За прийняттям спадщини у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] Однак 23.08.2017 року листом за №391/02-14 отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами №95 по вул.Перемоги в с.Тросник. Згідно даних КП «Виноградівське РБТІ» житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою Виноградівський район, с.Тросник, вул.Перемоги,95 рахується за [PERSON], технічна інвентаризація спадкового майна здійснювалася у 1990 та 2014 роках. Однак дублікати (копії) правовстановлюючих документів у матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради від 28.08.2017 року №668 за даними запису в погосподарській книзі №1 дворогосподарство в с.Тросник по вул.Перемоги, 95, особовий рахунок дворогосподарства №03-0095-1, рахується за померлим [PERSON] Позивач замовила в КП «Виноградівське РБТІ» довідку про завершення будівництвом спадкового майна та його вартість, проведення звірки первісних даних технічної інвентаризації (копія додається). У свою чергу відповідачі від прийняття спадщини усуваються та декларують відсутність інтересу до спадкового майна. Але здійснити документоване оформлення своєї позиції відмовляються. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно положень п.3.1, п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем; таківипадкихарактерні для сільськоїмісцевості, де право власності на житловийбудинок за спадкодавцемпідтверджуєтьсялишезаписом в погосподарськійкнизісільської ради та тривалим фактом володінняциммайном особою, яка померла; першівласники не оформляли документи на належнеїмнерухомемайно та не реєструвалийого в органах БТІ, а тому спадкоємець не можеотримати у нотаріусасвідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Потреба такого способу захисту права власності як пред'явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Outcome: approved