Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись на те, що з 03.11.1989 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року у справі № 755/10892/13-ц шлюб з відповідачем розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2011 року у справі № 2-5014/2011 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1 200,00 грн. до досягнення повноліття. Донька [PERSON] проживає разом з нею. Донька хворіє та потребує стаціонарного лікування через кожні 6 місяців та постійних значних витрат на обстеження та лікування. Крім того, з 01.09.2020 року донька навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, форма навчання денна, навчання до червня 2024 року. У зв`язку з чим просила стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 5 000,00 грн. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 20.04.2021 року. 21.04.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 27.04.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані позивача та відповідача. 27.04.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 03.11.1989 року сторони уклали шлюб, від якого мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . 24.11.2011 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення (справа № 755/5014/11), яким стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 200,00 грн., з 08.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року (справа № 755/10892/13-ц) шлюб між сторонами розірвано. Встановлено, що [PERSON] стала повнолітньою [INFO] . З матеріалів справи установлено, що [PERSON] з 01.09.2020 року є студенткою Київського національного університету імені Тараса Шевченка, факультет - інститут високих технологій, форма навчання - денна, термін навчання - 30.06.2024 року. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 5 000,00 грн. з урахуванням і того, що дитина має захворювання, що потребує додаткових витрат на дослідження та лікування, на підтвердження чого надала медичні документи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 199-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 5 000,00 грн. Розмір обумовлює тим, що дитина продовжує навчання та має хвороби, що потребує значних коштів для лікування. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В Постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд України зазначив про те, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справах №№ 127/16614/15-ц, 272/118/17, 2-1161/11, 666/5055/15-ц, 759/328/17. Враховуючи те, що стягнення з батька коштів на дитину, яка має захворювання, є додатковими витратами, суд не враховує дану обставину при визначення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Встановлено, що в січні 2021 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 755/1568/21) із позовом про зміну розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] з аналогічних підстав, та 18.06.2021 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. Позивач просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 5 000,00 грн. починаючи з дня подачі позову до суду. Проте, позивачем не надано доказів можливості сплачувати відповідачем аліменти у вказаному розмірі. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини - 2 000,00 грн. до закінчення навчання. Доказів неможливості сплачувати аліменти на дитину у розмірі 2 000,00 грн. відповідач не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial