Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до КП Київської обласної ради «Управління споруд» про видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що сторони перебували в трудових правовідносинах. 04.01.2011 позивач був прийнятим на роботу до КПКОР «Управління споруд» на посаду інженера з техніки безпеки. В березні 2014 року рішенням директора КПКОР «Управління споруд» Будаша С.О., позивачу було тимчасово заборонено прохід до приміщень адмінбудинку та анульовано перепустку в зв'язку з відкриттям відносно позивача кримінального провадження. Позивача не допускають до робочого місця, рішення про його звільнення не прийнято, трудова книжка знаходиться у роботодавця. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. В подальшому в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Проти заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. В подальшому в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність позивача, представника відповідача, в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в ході судового розгляду справи сторони перебували в трудових правовідносинах. 04.01.2011 позивач був прийнятим на роботу до КПКОР «Управління споруд» на посаду інженера з техніки безпеки. З 05.02.2014 по 10.08.2015 позивач не був допущений до свого робочого місця, був відсутній на роботі та не проводився по робочому табелю. (а.с. 30) Згідно довідки КП Київської обласної ради «Управління споруд» середній заробіток позивача становить 279,26 грн./день. (а.с. 31) Позивач не був допущений до свого робочого місця в період з 05.02.2014 по 10.08.2015, пройшло 128 робочих днів, а тому, середній заробіток за даний період складає 35745,28 грн. (де 279,26 грн. середньоденний заробіток * 128 робочих днів) Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 83, 116, 117 КЗпП України. Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. За таких обставин суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. а саме в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки підтримані позивачем. Оскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від оплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial