Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати припиненим з 30.06.2010 року трудовий договір, укладений 13.11.2006 року між нею та відповідачем і зареєстрований за №06-1548 у Саксаганському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу, в обґрунтування якого посилається на те, що вона, будучи фізичною особою-підприємцем, уклала з відповідачем даний Договір, згідно якого останній зобов'язався виконувати трудові обов'язки менеджера, який звільнився 30.06.2010 року, однак на її прохання прибути в центр зайнятості для розірвання трудового договору відповідач не реагує. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, встановити його місце проживання (перебування чи роботи) не представилось можливим, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні позову поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Із матеріалів справи видно, що 13.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір, зареєстрований за №06-1548 у Саксаганському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу (а.с.7). 30 червня 2010 року відповідач звернувся на ім'я позивача із заявою про його звільнення (а.с.8). Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала неявка відповідача у центр зайнятості для розірвання трудового договору. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України, всяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Зокрема, у разі відсутності найнятого робітника розірвати трудовий договір можна, дотримуючись норм Постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1168. Цей документ дозволяє звільнити працівника без його присутності. Підприємцю в даному випадку необхідно правильно оформити звільнення зниклого працівника: застосувати відповідну статтю КЗпП з урахуванням підстав звільнення, передбачених законодавством і зробити запис в трудовому договорі про звільнення працівника по даній статті. Якщо працівник протягом тривалого терміну не з'являється на роботі, при його звільненні можна застосувати п. 4 ст. 40 КЗпП «прогул (у тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин». Але для цього необхідно, аби факт відсутності працівника на роботі підтверджувався документально, наприклад: табелем обліку робочого часу, письмовою заявою інших найнятих робітників підприємця або актом про відсутність даного працівника на роботі. При цьому слід урахувати, що якщо прогул працівника виявлений (тобто підтверджений документами і свідоцтвами інших працівників), то звільнити працівника за прогул можна лише протягом одного місяця з дня виявлення прогулу. Якщо ж прогул виявлений не відразу, то звільнення працівника можливе протягом шести місяців з дня здійснення прогулу. В цьому випадку зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору, заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору, копій документів, що підтверджують: а) надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтверджуючих документів; б) проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження вищезазначених документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. І тільки у випадку виникнення спору між сторонами щодо формулювання причини звільнення, дати звільнення, оплати праці тощо сторони згідно із законодавством України мають право вирішувати такі питання шляхом звернення до суду. Отже, у зв'язку з наведеним суд уважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed