Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути заборгованість за договором позики в сумі 132195,86 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами, у відповідності до облікової ставки НБУ в сумі 113236,59 грн., 3% річних в сумі 29477,86 грн. та моральну шкоду в сумі 60000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2008 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 5000 доларів США 00 центів, які останній зобов'язався повернути. Зазначила, що вона виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 5000 доларів США 00 центів. Проте, відповідач не повернув кошти позивачу на її вимогу, що свідчить про невиконання зобов'язань за договором. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив повернення суми позики, вважає, що з відповідача на її користь, відповідно до ст.ст. 625, 1048 ЦК України, слід стягнути суму позики з урахуванням 3% річних та процентів за обліковою ставкою НБУ з розрахунку станом на 30.03.2016 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 21.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 5000 доларів США 00 центів, які останній зобов'язався повернути. Встановлено, що позивач виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 5000 доларів США 00 центів. 19.02.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою-вимогою про повернення суми боргу включаючи плату за користування коштами та процентів, в розмірі визначеному на рівні облікової ставки НБУ. Зазначену заяву-вимогу відповідач отримав 25.02.2016 року. Однак, відповідач не повернув [PERSON] позичені кошти, тим самим порушивши умови надання позики. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив повернення суми позики позивач просила стягнути на його користь, відповідно до ст.ст. 625, 1048 ЦК України, суму позики з урахуванням 3% річних та проценти за обліковою ставкою НБУ станом на 30.03.2016 року. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між 21.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 30.03.2016 року 1 долар США = 26,439172 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув на вимогу позивача суму позики, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 132195,86 грн. (5000 доларів США 00 центів * 26,439172 = 132195,86 грн.). Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За період з 25.10.2008 року по 30.03.2016 року з урахуванням зміни розміру облікової ставки Національного банку України у відповідні періоди розмір процентів на суму боргу 132195,86 грн. складає 113236,59 грн. Розрахунок процентів, який міститься в матеріалах справи визначений на підставі облікової ставки НБУ є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами, у відповідності до облікової ставки НБУ в сумі 113236,59 грн. Позивач також просила стягнути 3% річних в сумі 29477,86 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Термін прострочення сплати коштів за договором позики складає 2713 днів. Отже, сума 3 % річних складає 29477,86 грн. (132195,86 грн. * 2713 *3 : 365 :100). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 29477,86 грн. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 60000,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 2749,10 грн.

Outcome: partial