Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у зв'язку з тим, що за заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.08.2010 року було розірвано шлюб між сторонами по справі. Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09.11.2012 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі ? від частини усіх доходів, щомісячно. Але в зв'язку з тим, що відповідач звільнився з офіційного місця роботи і на даний час не має постійного місця роботи, виникла необхідність у сплаті аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач у судове засідання не зявилась, але в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутність та була згодна із заочним розглядом справи (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи (а.с. 26, 28). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.08.2010 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 115950 (а.с. 13). Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09.11.2012 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісяця (а.с. 7). Згідно довідки Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області № 843/02-19 від 01.12.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає та знаходиться на утриманні позивача по справі (а.с. 10), також вищевказане підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб виданою Іллінською сільською радою Біляївського району Одеської області № 842/02-19 від 01.12.2017 року (а.с. 11). Також з матеріалів справи вбачається, що було відкрито виконавче провадження що до стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2013 року (а.с. 9). Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області №4979/05 від 04.12.2017 року, вбачається, позивач не отримувала аліменти через депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від відповідача з 01.11.2016 року по 01.12.2017 рік (а.с. 12). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на дитину, в суду не має інформації про регулярне джерело доходів відповідача, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у відповідача наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved