Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги грунтуються на тому, що нею, [PERSON] 28 квітня 2001 року, згідно договору купівлі-продажу, придбано одноособово квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 1-2420. В зазначеній квартирі, крім позивача зареєстровані: [PERSON] з 2001 року, [PERSON] з 2006 року, [PERSON] з 2007 року, [PERSON] з 2007 року, [PERSON] з 2006 року. Відповідач [PERSON], який фактично став членом родини [PERSON], був за її згодою зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. У вересні 2013 року [PERSON] зібрав свої речі та з'їхав з квартири, тобто у квартирі не проживає, своїх речей не зберігає, житлом не цікавиться, оплату коммунальних послуг не проводить. Факт реєстрації [PERSON] у квартирі створює для [PERSON] цілий ряд незручностей, вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги і позбавлена права оформити субсидію. В добповільному порядку вирішити спір неможливо, оскільки за інформацією отриманою від спільних знайомих, [PERSON] виїхав з країни Україна. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи від 23.08.2017 року головуючим суддею визначена суддя Протасова О.М. 01.11.2017 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Протасовою О.М. відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду. Згідно розпорядження від 15.01.2018 року № 179 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого головуючим суддею визначена суддя Дубановська І.Д. 16.01.2018 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. справа прийнята суддею до свого провадження та призначене судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги [PERSON], проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заіву у якій просить розглядати справу без участі їх представника, за наявними у справі матеріалами на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матерівали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2001 року є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] з 2001 року, [PERSON] з 2006 року, [PERSON] з 2007 року, [PERSON] з 2007 року, [PERSON] з 2006 року. Встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2013 року, що підтверджується актом про непроживання особи від 18 липня 2017 року, витрат по її утриманню не несе, залишив спірну квартиру добровільно. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім'ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім»ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім»ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не є і ніколи не був членом сім'ї [PERSON], як власника, і будь-яких домовленостей між нею та відповідачем з приводу користування квартирою не було. За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Виходячи з цих обставин, а саме: непроживання відповідача в спірній квартирі понад встановлений законом строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, своїх заперечень проти вимог позивача суду не подав, обставин, викладених у позові, не спростував. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640, 00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК україни інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved