Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить стягувати із відповідача аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позову [PERSON] вказала, що з 01.08.2006 р. перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із позивачем. Зазначила, що [PERSON] періодично надає матеріальну допомогу на утримання дочки і приймає участь у її вихованні. Мотивуючи даний позов [PERSON] вказала, що відповідач фізично здоровий, працює та має постійний дохід. Крім того додала, що [PERSON] інших утриманців не має, отже повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1/ 10.04.2014 р. [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її особистої участі та задовольнити заявлені нею вимоги повністю. /а.с. 29/ Відповідач у судовому засіданні, яке відбулось 14.04.2014 р., проти задоволення даного позову не заперечував та просив звільнити його від оплати судового збору, посилаючись на те, що є особою, постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС. /а.с. 30-31/ Згідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особами вимог та на підставі представлених сторонами доказів. Вислухавши відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Статтею 18 Конвенції «Про захист прав дитини» передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітньої - [PERSON], [INFO], про що у Книзі реєстрації народжень 23.09.2011 р. зроблено відповідний запис за № 2698. /а.с. 3/ Виписана 23.11.2013 р. директором і паспортистом КП «ВЖРЕП № 6» довідка за № 4199 щодо складу родини, свідчить про те, що малолітня дочка сторін - [PERSON], проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 8/ Відповідно до ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до норм ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків і з цією метою вживаються всі відповідні заходи. Так, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, суд виходить із матеріального стану сторін, враховує, що відповідач фізично здоровий і працездатний, працевлаштований, має регулярний заробіток, тому своїм рішенням суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, згідно норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно норм п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

Outcome: approved