Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про витребування документів з незаконного володіння. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.07.2007 року, шляхом оформлення та нотаріального посвідчення відповідної заяви, надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на отримання ним кредиту з посвідченням іпотечного договороу без оформлення заставної щодо належної їм на правах спільної сумісної власності квартири, яка набута, або буде набута в шлюбі. Крім цього, в цей же день, шляхом оформлення та нотаріального посвідчення відповідної заяви вона надала своєму чоловікові згоду на розпорядження грошовими коштами, одержаними на правах спільної сумісної власності та щодо набуття-купівлі будь-якого нерухомого майна. Заяви були посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровані відповідно за номерами 3440 та 3441. Вказані заяви вона передала своєму чоловікові [PERSON], який передав їх приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу [PERSON] Передані нею заяви від 19.07.2007 року були долучені нотаріусом [PERSON] до матеріалів нотаріальної справи 02-03 за 2007 рік щодо укладення договору купівлі-продажу №2655 та до матеріалів справи 02-07 за 2007 рік щодо укладення договору іпотеки №2661, які були укладені 17.07.2007 року. Вважає, що приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON] протиправно заволоділа належними їй оригіналами заяв, а також безпідставно відмовилася їх повернути. А тому, просила зобовязати відповідача повернути оригінали заяв від 19.07.2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Заначила, що дійсно 17.07.2007 року посвідчила договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та договір іпотеки, укладений між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль», без письмової згоди його дружини. Разом з тим, суду пояснила, що при посвідченні нею договорів 17.07.2007 року вона особисто розмовляла з позивачем [PERSON], яка знаходилась за межами Волинської області, і яка надала згоду своєму чоловікові на укладення договорів пообіцявши в той же день посвідчити відповідні заяви. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши допустимі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає задоволення. Судом встановлено, що 17 липня 2007 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) (реєстровий №2655 за 2007 рік). В той же день, 17 липня 2007 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір іпотеки між ВАТ «[PERSON] Аваль» (іпотеко держатель) та [PERSON] (іпотекодавець) (реєстровий №2661 за 2007 рік), відповідно до якого квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку. Через два дні після укладення вищевказаних договорів, 19 липня 2007 року позивачем [PERSON] було підписано та нотаріально посвідчено дві заяви: 1) про надання згоди чоловіку [PERSON] на отримання ним кредиту і посвідчення іпотечного договору (зареєстрована в реєстрі за № 3440); 2) про згоду чоловіку [PERSON] на набуття купівлю будь-якого нерухомого майна (зареєстрована в реєстрі за №3441). Вказані заяви посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] З листа приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] від 01.03.2016 року №23/01-16, направленого позивачу [PERSON], вбачається, що оригінали посвідчених нею 19.07.2007 року заяв долучені до посвідчених 17.07.2007 року договору купівлі-продажу №2655 (справа 02-03 за 2007 рік) та до договору іпотеки № 2661 (справа 02-07 за 2007 рік). Проведеною Головним територіальним управлінням юстиції перевіркою за зверненням [PERSON] від 28.03.2016 року в матеріалах нотаріальних справ щодо посвідчення договорів купівлі-продажу та іпотеки від 17.07.2007 року виявлено заяви про надання згоди дружиною покупця та іпотекодаця [PERSON] [PERSON] на придбання та передачу майна в іпотеку від 19.07.2007 року. Перевіркою встановлено, що на момент посвідчення договорів купівлі-продажу та іпотеки від 17.07.2007 року згода дружини покупця та іпотекодавця була відсутня. В звязку з чим, при посвідченні договорів приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] було порушено п.п. 99, 12 абзацк 2 пункту 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, частини 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку», частини 3 статті 65 СК України, частини 1 статті 42 Закону України «Про нотаріат». Тобто, договори були посвідчені без письмової згоди [PERSON], а оригінали нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 19.07.2007 року про надання згоди чоловіку [PERSON] на отримання ним кредиту і посвідчення іпотечного договору та про згоду чоловіку [PERSON] на набуття купівлю будь-якого нерухомого майна були приєднані до нотарільних справ щодо укладення договорів від 17.07.2007 року пізніше, уже після посвідчення договорів, хоча Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України цього не дозволяла. Разом з тим, вимогою закону є наявність згоди подружжя на момент посвідчення договорів. На підставі викладеного, суд приходиться до висновку, що, оскільки заяви (згоди) [PERSON] датовані 19.07.2007 року, а договори купівлі-продажу та іпотеки укладені та посвідчені нотаріально 17.07.2007 року, то ці заяви не належать до документів, на підставі яких посвідчувалися договори. Тобто, оригінали заяв [PERSON] від 19.07.2007 року були отримані відповідачем та збережені в матеріалах нотаріальних справ безпідставно. Заяви підписані [PERSON] від 19 липня 2007 року про надання згоди чоловіку [PERSON] на отримання ним кредиту і посвідчення іпотечного договору та про згоду на набуття купівлю будь-якого нерухомого майна є особистим волевиявленням [PERSON], і за умови не використання їх за призначенням, та не передання на зберігання іншим особам, повинні знаходитися у заявника. Ці заяви для позивача в розумінні статті 1 Протоколу № 1 до ЄКПЛ мають майнову цінність, оскільки стосуються «легітимних сподівань» на реалізацію майнових прав, які походять із договорів. А тому, утримання нотаріусом заяв [PERSON] та відмова в їх поверненні порушує права позивача. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що утриманням оригіналів заяв (згод) [PERSON], які не стосуються нотаріальних справ, відповідачем порушено права позивача. А тому, слід припинити дії, якими порушені права позивача, застосувавши зобовязально-правовий спосіб захисту права, а саме зобовязати відповідача повернути позивачу безпідставно отримані та збережені в матеріалах нотаріальних справ оригінали заяв. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved