Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,46 гектарів, розташовану за адресою Запорізька область, Вільнянський район, с. Райське, вул. Гагаріна, 58 за набувальною давністю. Земельна ділянка оформлена на [PERSON], з якою за усною домовленістю позивачка стала обробляти земельну ділянку.В подальшому нічого О.О. продала свій будинок [PERSON] Остання до смерті мешкала в цьому будинку, а її спадкоємець відповідачка по справі передала позивачці всі документи на земельну ділянку та господарські споруди. Позивачка та її родина обробляють дану земельну ділянку більше 15 років, та вважає, що вона набула право власності на цю земельну ділянку в порядку набувальної давності. Таким чином єдиним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом. На сьогоднішній день, вона продовжує обробляти спірну земельну ділянку разом зі своєю сімєю. Добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача наполягає на позові. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність відповідача, з позовом згоден. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 344 ч. 1 ЦК України\~передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із\~ст. 344 ч. 4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ч. 1\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК\~право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК\~а також; частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК. відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Позивач дійсно протягом 15 років обробляє спірну земельну ділянку разом зі своєю сімєю. Добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 4ст.174 ЦПК Українивідповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вказані обставини, суд задовольняє позов. \~\~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved