Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності, в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2000, їй належить квартира [ADDRESS]. Відповідач по справі з 2006 року в спірній квартирі не проживає, оскільки виїхала на проживання до Італії та повертатися до України не планує. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрована в квартирі, позивач змушена сплачувати за неї комунальні платежі. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд усунути перешкоди у розпорядження спірною квартирою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 29.05.2018, провадження по справі відкрито й справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2000, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Габадуловою Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 2-456. (а.с.4). З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 982 від 24.04.2018 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач по справі - дочка позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], підлягає замовленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved