Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с.Степанці в особі Степанецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування. У позові позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець у визначений законом термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, оформити право власності на спадковий житловий будинок не змогла про що отримала відмову нотаріуса. Тому змушена звернутися до суду з відповідним позовом, просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Степанецької сільської ради - голова села Ласкава В.П., в судове засідання не з'явилася, надала суду телефонограму за змістом якої позов визнала та не заперечує щодо задоволення позовних вимог просить розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.1995р. (а.с.4), що [PERSON] померла [INFO] в м.Чигирин, Черкаської області; - з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від __.09.1948р. (а.с.5), що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.1984 р. (а.с.5); - з технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], що власник домоволодіння не зазначений (а.с.6-10); - з довідки голови виконкому Степанецької сільської ради №272 від 09.04.2014 року, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину в шестимісячний термін після смерті [PERSON] шляхом проживання в будинку, обробітку земельної ділянки (а.с.11). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №1932/01-16 від 29.08.2014року та приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу №246/01-16 від 01.09.2014 року, та Чигиринської державної нотаріальної контори №714/01-16 від 02.09.2014 р., що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заяви про прийняття спадщини не надходило та спадкова справа не відкривалась (а.с.20-24). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON]. З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved