Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А. про внесення запису у трудову книжку про перебування сторін у трудових відносинах, внесення запису про причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 19500 гривень, відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень та витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку вересня 2011 р. вона подала заяву відповідача про зарахування на посаду помічника нотаріуса і приступила до виконання посадових обов»язків. Позивач посилається на те, що сторони досягли домовленості про розмір заробітної плати, який повинен був становити 400 доларів США та умови праці. За час роботи вона наполягала на офіційному оформленні трудових відносин з відповідачем, оскільки зазначений стаж роботи на посаді помічника нотаріуса є обов»язковою умовою для отримання свідоцтва про зайняття нотаріальною діяльністю. Зазначені відносини оформлені не були. Крім того, починаючи з грудня 2011 року відповідач виплачувала заробітну плату в меншому розмірі ніж було обумовлено, а з лютого 2012 р. припинила виплату заробітної плати. Загальна сума заборгованості станом на квітень 2012 р. становить 19500 гривень. На момент припинення трудових відносин з відповідачем запис в трудовій книжці про роботу на посаді помічника нотаріуса та звільнення з цієї посади так і не був зроблений, що, як зазначає позивач, порушує її права. В зв»язку із зазначеними діями вона вимушена додатково працювати для отримання стажу помічника нотаріуса що завдає їй сильні душевні хвилювання та переживання, змінює її спосіб життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 гривень. В судове засідання позивач та її представник не з»явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталась, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що між нею та приватним нотаріусом Коноваловою Е.А. існували трудові правовідносини, починаючи з вересня 2011 р. по квітень 2012 р. і вона виконувала обов»язки помічника нотаріуса. Відповідно до ст.21 КЗпП України Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ст.24 КЗпП України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що під час роботи у відповідача вона готувала проекти правочинів та інших документів, заповнювала нотаріальні реєстри, робила копії документів та оформлювала справи. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. . Згідно з ст..60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження перебування сторін у трудових відносин, виконання позивачем функцій помічника нотаріуса. За клопотання позивача у справі була призначена почеркознавча експертиза для встановлення наявності записів в реєстрах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А., зроблених рукою позивача, однак відповідачем не були надані відповідні реєстри, що унеможливило проведення експертизи. Однак, факт перебування у трудових відносин може бути доведений і іншими доками. З боку позивача будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду надано не було. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту перебування у трудових відносинах з відповідачем, в зв»язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, нерозривно пов»язані з наявністю встановленого факту існування між сторонами трудових відносин. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed