Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини разом з нею, у позові вказала, що 12.08.2016 року між нею та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2017 року, через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що збереження шлюбу між ними не можливо, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати та визначити місце проживання [PERSON] разом з нею. Позивач у судовому засіданні, позовні, вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, позовні вимоги про визначення місця проживання неповнолітнього сина визнає за умови, що позивач не буде чинити йому перешкод у спілкуванні дитиною. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі просить суд, прийняти рішення в інтересах дитини. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Як доведено у судовому засіданні, 12.08.2016 року між [PERSON] та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстровано у Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 215. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося у зв'язку з втратою почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Між ними втрачені фізичні зв'язки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спільного господарства подружжя не веде. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці до десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, за приписами ч. 1 ст. 160 СК України, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю, що відповідає його інтересам. Через відсутність згоди відповідача на реєстрацію місця проживання дитини, позивач не може виконати приписи ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації місця проживання [PERSON]. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне встановити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з матір'ю. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1409,60 гривень.

Outcome: approved