Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, з часу звернення до суду і до закінчення навчання, чи до досягнення нею 23-річного віку, в залежності яка з цих обставин настане першою, а також на її користь понесені додаткові витрати на дитину у вигляді оплати гуртожитку у розмірі 1 170 грн. Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем з 1996 року по 2015 рік. Від даного шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на даний час навчається на денній формі Черкаської медичної академії. Таким чином, дочка на даний час не має можливості працевлаштуватися та самостійно заробляти на життя, перебуває на утриманні позивача, а тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.07.2019 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 30.07.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 2025102747500, але протягом визначеного судом строку не надав до суду заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву. Також відповідач не подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.11.2001 року завідуючим відділу запису актів громадянського стану Юрківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Відповідно до довідки № 471/04-03, виданої 02.07.2019 року Черкаською медичною академією, [PERSON] є студентом денної форми навчання даного навчального закладу. Вказано період її навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року. Факт перебування спільної дочки сторін на утриманні позивача підтверджується довідкою про склад сім`ї № 32, виданої 08.07.2019 року, Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства. Днем подачі даної позовної заяви до суду є 09.07.2019 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду про її одержання. Станом на день подачі позову спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] , не досягла 18-річчя, тобто повноліття. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України). Положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ч. 1 ст. 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, положення ч. 1 ст. 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 478/2108/16-ц, предметом розгляду якої було «стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат». Згідно зі ст. 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 29.03.2018 року по справі № 642/36/16-ц. Положеннями ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність, крім іншого, може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Враховуючи встановлені обставини у суду відсутні сумніви відносно того, що відповідач є батьком [PERSON] , яка після досягнення повноліття буде навчатися та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки сама не має самостійного джерела доходу, а також відсутні жодні докази, чи наявні інші обставини, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, зокрема, які свідчать про відсутність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. Водночас суд вважає, що витрати по оплата вартості проживання у гуртожитку не є такими, що викликані особливими обставинами, оскільки є звичайним явищем під час здобуття освіти середньої спеціальної чи вищої освіти. Таким чином, суд вважає доцільним присудити до стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісячно, з часу досягнення нею повноліття, і до закінчення навчання у Черкаській медичній академії,, тобто з 23.07.2019 року до 30.06.2020 року, тобто частково задовольнити позовні вимоги. При цьому, позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат на дитину, заявлена позивачем у розмірі 1 170 грн., не підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільної дитини. У відповідності до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній справі позивачем надано до суду розрахунок оплати вартості послуг адвоката за актом виконаних робіт, акт виконаних від 18.06.2019 року та докази проведеного 07.07.2019 року розрахунку за отриману правничу допомогу у розмірі 500 грн. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, а тому відсутні підстави для його зменшення. Водночас, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 400 грн., з урахуванням пропорційності задоволених вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на вказане, у відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., розмір якого є мінімальним для звернення фізичної особи до суду з позовною вимогою майнового характеру, від сплати якого звільнена позивач, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial