Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила наступне: 1. Стягнути з відповідача безпідставно утримані кошти в сумі 300,00 грн. 2. Зобов'язати відповідача провести донарахування щомісячних страхових сум відшкодування шкоди, з урахуванням коефіцієнтів підвищення за 2006 рік -1,367, за 2007 рік - 1,292 згідно Постанов правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №15 від 30.03.2012 р. та №31 від 21.09.22012 р., починаючи з 01.03.2012 р., а також виплачувати щомісячні страхові суми з урахуванням коефіцієнтів збільшення відповідно діючого законодавства, виплатити позивачу не донараховану суму страхових виплат. 3. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 23.11.1987 року вона працювала на підприємстві ВАТ «Харцизький трубний завод». 21.09.1988 року при виконанні робіт з виготовлення металевих опор, з нею стався нещасний випадок, внаслідок якого травмовано ліву руку - ампутація чотирьох пальців. У 1989 позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати працездатності строком на 1 рік. З 1990 року їй встановлено 35 % втрати працездатності безстроково. Позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує від нього суми щомісячного відшкодування. У 2009 році [PERSON] звернулась до Харцизького міського суду з позовом до ВАТ «Харцизький трубний завод», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі м. Макіївки у зв'язку з тим, що підприємством у 1992 році невірно було визначено середній заробіток та розмір страхових виплат. Рішенням Харцизького міського суду від 27.03.2009 р., яке набрало законної сили 28.04.2009 р. позов було задоволено - визначена середня заробітна плата на 01.05.1992 р. та визначена сума відшкодування на 01.04.2001 р. Крім того, рішенням суду здійснено перерахунок сум відшкодування з 01.08.2001 р. по 01.03.2009 р. з застосуванням коефіцієнтів, встановлених Фондом. Щомісячна сума відшкодування склала 354,64 грн. з 01.03.2008 р. Рішенням суду стягнуто щомісячні суми виплат у розмірі 354,64 грн. з урахуванням щорічних коефіцієнтів збільшення відповідно до діючого законодавства. На підставі постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.03.2012 р. №15 визначені коефіцієнти підвищення страхових виплат. Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.09.2012 р. №31 до вищевказаної постанови внесені зміни, зокрема - змінені коефіцієнти за 2006 р. з 1,203 на 1,367; за 2007 р. з 1,183 на 1,292. На підставі зазначених Постанов Фонду, позивач просив провести перерахунок страхових виплат: 221,51 грн. (страхова сума на 01.03.2006 р.) Х 1,367 (коефіцієнт збільшення 2006 рік) Х 1,292 (коефіцієнт збільшення 2007 рік) Х 1,125 (2008 рік) Х 1,063 (2009 рік) Х 1,0 (2010 рік) Х 1,102 (2011 рік) Х 1,176 (2012 рік) Х 1,149 (2013 рік) = 696,66 грн. Фактично позивач отримує страхову виплату з 01.03.2013 р. у сумі 561,35 грн. Відповідач у 2012 році здійснив перерахунок у відповідності з вищезазначеними Постановами Фонду, але у січні 2013 року знову здійснено перерахунок у бік зменшення. Крім того, на вимогу працівників відповідача, 22.01.2013 р. позивач написала заяву про утримання з суми страхових виплат 50 грн. щомісячно, до погашення переплати, що виникла внаслідок рахункової помилки відповідача. Заявою від 09.07.2013 р. позивач відкликала заяву про утримання та вимагала повернути безпідставно утримані кошти. Утримання за раніше поданою заявою відповідач припинив, але у поверненні утриманих коштів в сумі 300 грн. відмовлено листом від 16.07.2013 р. Вважаючи зменшення страхових виплат та утримання коштів безпідставним, позивач просила позов задовольнити. Крім того просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 800 грн. згідно наданої довідки та розрахунку, складених адвокатом [PERSON] Представник відповідача Зємцов П.А. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням Харцизького міського суду від 27.03.2009 р., яке набрало законної сили 28.04.2009 р., позивачу визначено розмір страхової виплати станом на 2009 рік, тому застосовувати до перерахунку коефіцієнти за 2006 та 2007 роки підстави відсутні. Крім того пояснив, що у 2012 році відповідачем автоматично, за допомогою програмного забезпечення системи обліку та розрахунку страхових виплат, здійснено перерахунок страхових виплат згідно з коефіцієнтами, визначеними Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.09.2012 р. №31, усім особам, які перебували на обліку. Але у січні 2013 року було виявлено помилку та розмір виплати приведено у відповідність з вищезазначеним рішенням Харцизького міського суду від 27.03.2009 р. Позивачу запропоновано подати заяву про утримання зайво виплачених коштів в сумі 1936,58 грн., на що вона погодилась, але у липні 2013 року відкликала свою заяву. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У 1989 позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати працездатності строком на 1 рік. З 1990 року їй встановлено 35 % втрати працездатності безстроково. Позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує від нього суми щомісячного страхового відшкодування. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Харцизького міського суду 32-69/2009 від 27.03.2009 р., яке набрало законної сили 28.04.2009 р. визначена середня заробітна плата позивача станом на 01.05.1992 р. та визначена сума відшкодування на 01.04.2001 р. Крім того, рішенням суду здійснено перерахунок сум відшкодування з 01.08.2001 р. по 01.03.2009 р. з застосуванням коефіцієнтів, встановлених Фондом. Щомісячна сума відшкодування склала 354,64 грн. з 01.03.2008 р. Рішенням суду стягнуто щомісячні суми виплат у розмірі 354,64 грн. з урахуванням щорічних коефіцієнтів збільшення відповідно до діючого законодавства. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року перерахування сум, зокрема, щомісячних страхових виплат проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності та підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування проводиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Виходячи з вказаної норми Закону, перерахунок страхової виплати проводиться, зокрема, у разі зростання середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. При цьому, визначений раніше розмір страхової виплати зменшенню не підлягає, тобто в іншому випадку він підлягає збільшенню, якщо є меншим. Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.03.2012 р. №15 визначені коефіцієнти підвищення страхових виплат. Постановою правління Фонду від 21.09.2012 р. №31 до вищевказаної постанови внесені зміни, зокрема змінені коефіцієнти за 2006 р. з 1,203 на 1,367; за 2007 р. з 1,183 на 1,292. Рішення правління Фонду, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є обов'язковими до виконання. Оскільки вищевказані постанови були прийняті правлінням Фонду після рішення Харцизького міського суду від 27.03.2009 р., ними були збільшені коефіцієнти підвищення страхових виплат, то відповідно до вимог ст. 29 вищезазначеного Закону, вони повинні бути застосовані відповідачем для перерахунку страхової виплати [PERSON] Виходячи з наведеного, коефіцієнти коригування заробітної плати встановлені правлінням Фонду складають: 2004 рік - 1,152; 2005 рік - 1,238; 2006 рік - 1,367; 2007 рік - 1,292; 2008 рік - 1,125; 2009 рік - 1,063; 2010 рік - 1,000; 2011 рік - 1,102; 2012 рік - 1,176, а відповідно до Порядку (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) у 2013 році - 1,149. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов'язання відповідача провести донарахування щомісячних страхових сум відшкодування шкоди, з урахуванням коефіцієнтів підвищення за 2006 рік -1,367, за 2007 рік - 1,292, підлягає задоволенню. Пунктом 3 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.09.2012 р. №31 визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її офіційного опублікування та застосовується з 01 вересня 2012 року. Таким чином, позовні вимоги в частині застосування підвищених коефіцієнтів починаючи з 01.03.2012 р. є необґрунтованими, а перерахунок має бути здійснений починаючи з 01.09.2012 р. Позовну вимогу про стягнення з відповідача 300 грн. суд також визнає обґрунтованою, оскільки отримане позивачем у 2012 році підвищення страхових виплат є правомірним, а відповідачем не доведено наявність заборгованості з боку позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно цивільного законодавства гроші визнаються майном. Розмір безпідставно набутих відповідачем коштів у сумі 300 грн. визнається сторонами та підтверджується листом відповідача від 16.07.2013 р. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 800 грн., суд визнає її необґрунтованою з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 4 статті 42 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника можуть посвідчуватися ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. До ордера адвоката обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Статтею 56 ЦПК передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] приймала участь у справі як представник позивача на підставі договору від 12.11.2013 р. і користувалась усіма процесуальними правами, наданими стороні: надавала пояснення у судовому засіданні, відповідала на питання. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ. Стаття 1 зазначеного Закону визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Послуги зі складання позовної заяви та уточнень до неї, надання усних консультацій та вивчення наданих клієнтом документів, які включено до наданого адвокатом розрахунку, не є формою участі в судовому засіданні або у процесуальних діях поза судовим засіданням. Крім того, суд зазначає, що надана адвокатом довідка не є належним розрахунковим документом, що фіксує витрачання коштів позивачем. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору. У зв'язку з викладеним,

Outcome: partial