Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником нежитлового приміщення по [ADDRESS]. В даний час в приміщенні перебувають [PERSON] та інші сторонні особи, які здійснюють там підприємницьку діяльність. 22.01.2014 року нею було направлено відповідачу лист-вимогу про звільнення приміщення, проте відповідачем цього не зроблено. Тому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності приміщенням шляхом звільнення приміщення, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що позивачу на праві власності належить кав'ярня «[INFO]», яка розташована в [ADDRESS]. А обладнання в кав'ярні належить відповідачу по справі. Відносини між сторонами тривалий час було добрі та погіршились з того часу, коли був розірваний шлюб. Але припинення сімейних відносин з власником не позбавляє відповідача права користування займаним приміщенням, яке свого часу під час шлюбу було надане йому та не заперечувалось проти цього позивачем. Позивачем не доведено порушення її цивільних прав та факт вчинення відповідачем по справі протиправних дій щодо порушення права позивача на вільне користування приватною власністю. Тому просить в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить нежиле приміщення (кав'ярня), що розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.7). В даний час у вказаному приміщенні здійснює підприємницьку діяльність відповідач, та в приміщенні кав'ярні знаходиться обладнання, яке йому належить на праві власності. Позивач направила відповідачу лист-вимогу про звільнення приміщення кав'ярні у семиденний строк (а.с. 4-6). Проте відповідач належне позивачу приміщення не звільнив до теперішнього часу, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реалізовуючи своє право власності, [PERSON] звернулась до [PERSON] з правомірною вимогою про звільнення належного їй приміщення, оскільки ст. 391 ЦК України надає їй право такої вимоги, при цьому не передбачаючи обов'язкової наявності факту вчинення особою протиправних дій щодо здійснення права власністі, на що посилається представник відповідача. Також суд не погоджується з запереченням представника відповідача з приводу того, що до розірвання шлюбу позивач надала відповідачу право користуватись займаним приміщенням та не заперечувала проти розміщення в ньому обладнання для здійснення підприємницької діяльності, оскільки наявність такої домовленості між сторонами, не позбавляє власника в майбутньому права вимагати усунення перешкод у користуванні його власністю та повернення йому майна. Таким чином, на підставі досліджених доказів було достовірно встановлено, що відповідач неправомірно відмовляється звільнити займане приміщення, чим порушує право власності позивача, а тому його слід зобов'язати усунути перешкоди у користуванні позивачем правом власності на нежиле приміщення шляхом його звільнення.

Outcome: approved