Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 16 лютого 2003 року одружилася з [PERSON] . Шлюб між ними зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 155. В шлюбі народилося двоє дітей : син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . З відповідачем не склалися нормальні сімейні відносини. Упродовж останніх 10 місяців ми не підтримуємо подружніх відносин, хоча ми проживаємо в одному житловому будинку, який належить мені на праві особистої власності. Причина розпаду їх сім`ї в тому, що між ними не має взаєморозуміння, що постійно породжує суперечки та скандали і такі відносини тривають на протязі всього спільного проживання, склалися неприязні відношення після його приїзду з-за кордону, куди їздила на роботу, щоб забезпечувати сім`ю , але відповідач по своєму трактує цю обставину. Просила винести рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Позивач в адресованій суду заяві позов підтримує та не заперечує, щодо розірвання шлюбу . На примирення з відповідачем не погоджується та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в адресованій суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, спільно господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини . Виходячи з наведеного суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що прізвище позивача необхідно залишити - [PERSON] . На підставі ст.ст. 110, 112-114 СК,

Outcome: approved