Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідною заявою, яку в подальшому уточнила і в якій просила визначити частки у праві спільної сумісної власності на будинок за нею та її чоловіком [PERSON], померлим [INFO], визнати за нею право власності на частину будинку, що становить подружню частку у праві спільної сумісної власності подружжя та на частину будинку в порядку спадкування після чоловіка - [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24.06.1961 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 17.04.1984 року її чоловіку був виписаний ордер № 409 на право заселення квартири [ADDRESS] . 26.03.1991 року Христофорівський завод вогнетривких блоків і бетонів продав, а її чоловік придбав 1/2 частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці заводу розміром 699 мІ, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 09.04.1991 року. Придбаний будинок є спільною власністю подружжя, оскільки був придбаний у шлюбі, а частки її та чоловіка за життя останнього у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду. Таким чином їх з чоловіком частки як співвласників нерухомого майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині нерухомого майна. Її чоловік - [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя нерухоме майно При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO], нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що є розбіжності в адресі нерухомого майна у зв'язку з цим, оформлення спадщини у вигляді квартири у нотаріальній конторі не можливо. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в зал судового засіданні не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без присутності представника сільської ради. Заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 24.06.1961 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. 17.04.1984 року [PERSON] був виписаний ордер № 409 на право заселення квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно ксерокопії реєстраційного посвідчення Криворізького міського бюро технічної інвентаризації від 28.02.1991 року Христофорівський завод вогнетривких блоків і бетонів був власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 11). 26.03.1991 року Христофорівський завод вогнетривких блоків і бетонів продав, а [PERSON] придбав 1/2 частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці заводу розміром 699 мІ, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 09.04.1991 року (а.с. 13-14). Таким чином, оскільки вищевказане нерухоме майно було набуте в період шлюбу, то вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON], частки співвласників у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із співвласників нерухомого майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя нерухоме майно Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.02.2014 року №36580238 (а.с.43), то його спадкоємці спадкують належне йому за життя майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 2161 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач - дружина померлого, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про їх одруження (а.с. 9) та їх син - [PERSON]. [PERSON] на спадщину, що відкрилася після смерті батька не претендує і подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с. 42). При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що є розбіжності в адресі нерухомого майна (а.с. 29), у зв'язку з цим, оформлення спадщини у вигляді квартири у нотаріальній конторі не можливо. Згідно ксерокопії довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» станом на 31.12.2012 рік 1/2 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.03.1991 року (а.с. 18). В архівній довідці, виданій Криворізькою філією державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 05.12.2013 року зазначено, що при огляді справи № 02-01 «Договори відчуження жилих будинків та документи, на підставі яких вони посвідчувались» (почато 03.01.1991 року закінчено 22.05.1991 року) фонду № 14 Криворізької районної державної нотаріальної контори та виявлено, що в Акті про оцінку домоволодіння (стор. 99), складеного комісією Христофорівського заводу вогнетривких блоків та бетонів 26.03.1991 року адреса вказаної частини житлового будинку зазначена як «[ADDRESS]» та в реєстраційному посвідченні на домоволодіння, які належать державним, кооперативним і суспільним установам, підприємствам і організаціям, виданому Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації 28.02.1991 року (стор. 100) адреса житлового будинку, ? частина якого відчужувалась за вказаним договором купівлі-продажу зазначена як «[ADDRESS]», що свідчить про допущення технічної помилки в написанні адреси житлового будинку при укладені договору купівлі-продажу (а.с. 15). Про те, що в тексті договору купівлі-продажу та його подальшої реєстрації було допущено технічну помилку в адресі 1/2 частини житлового будинку, що відчужувався підтверджено також довідкою, наданою ТОВ «Христофорівський завод вогнетривких блоків та бетонів» від 04.12.2013 року (а.с. 16) та довідкою, виданою Христофорівською селищною радою Криворізького району Дніпропетровської області від 02.12.2013 року (а.с. 17). У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що [PERSON] за договором купівлі-продажу від 26.03.1991 року було придбано 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки це підтверджується наданими позивачем належними письмовими доказами. У зв'язку з тим, що у вищевказаному договорі була допущена помилка в адресі житлового будинку, подальша реєстрація права власності на житловий будинок також була здійснена з помилкою в адресі житлового будинку, на даний момент чинним законодавством не передбачена можливість внесення виправлень до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, оскільки остання позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка в нотаріальній конторі. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 368, 372, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України:

Outcome: approved