Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь за договором № 2757 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 квітня 2013 року суму внеску в розмірі 60 000 грн. 00 коп., суму процентів в розмірі 13 969 грн. 75 коп., за договором № 2764 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15 травня 2013 року суму внеску в розмірі 30 000 грн. 00 коп., суму процентів в розмірі 5 916 грн. 95 коп., за договором № 2847 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30 вересня 2013 року суму внеску в розмірі 27 500 грн. 00 коп., суму процентів в розмірі 5 053 грн. 95 коп., оскільки на її вимогу суми внеску та проценти як по закінченню строку дії договорів так і достроковому поверненню внеску їй повернені не були, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому в матеріалах справи міститься заперечення проти позову, згідно якого відповідач позов визнає частково. На обґрунтування свої заперечень з посиланням на норми діючого законодавства зазначив, що днем закінчення строку дії договору № 2757 від 25 квітня 2013 року є 25 травня 2014 року, а строк дії договору № 2764 від 15 травня 2013 року є 15 червня 2014 року. Відповідно до умов договорів сторони обумовили, що проценти на внески нараховуються до закінчення строку договору, тобто нарахування та стягнення процентів після закінчення строку дії договорів не відповідає умовам договорів. Крім того, як вбачається з поданих заяв по договору № 2847 від 30 вересня 2013 року, позивач звернулась з вимогою про дострокове розірвання договору та повернення внеску (вкладу) разом із нарахованими процентами. Умовами договору встановлений порядок та умови дострокового розірвання та припинення договору, при цьому сторони погодились, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника (в тому числі повернення внеску на вимогу вкладника), спілка здійснює перерахунок суми нарахованих процентів на внесок вкладника за ставкою, що встановлена у спілці за внесками (вкладами) до запитання станом на дату повернення внеску за фактичний строк користування внеском. При цьому різниця між фактично отриманими вкладником процентами за ставкою вказаною у п.2.2.1 цього договору та нарахованими процентами за ставкою, що встановлена у спілці для внесків (вкладів) до запитання станом на дату повернення внеску, на підставі здійсненого спілкою перерахунку повертається спілці вкладником в день повернення внеску, що тягне за собою в даному випадку зменшення суми внеску. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір № 2757 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 квітня 2013 року на суму вкладу 60 000 грн. на строк 13 місяців з 25 квітня 2013 року по 25 травня 2014 року з процентною ставкою 20,00% річних /а.с.11-14/. Також, між сторонами був укладений договір № 2764 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15 травня 2013 року на суму вкладу 30 000 грн. на строк 13 місяців з 15 травня 2013 року по 15 червня 2014 року з процентною ставкою 20,00% річних /а.с.15-18/. Пунктом 3.2.5. договорів встановлено, що спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Судом встановлено, що позивач звертався до установи банку з заявою про повернення внесків та нарахованих процентів, однак до моменту звернення до суду грошові кошти повернуто не було. Стаття 41 Конституції України наголошує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За положеннями ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність» вклад(депозит)- це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Таким чином, позовні вимоги щодо повернення позивачу внесків по вказаним договорам підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів, то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 2.2.1 договорів, процентна ставка (плата) за внесками встановлюється у розмірі 20 % (двадцять) процентів річних кожний. Відповідно до п. 2.3.1.1. договорів, нарахування процентів на внесок здійснюється з наступного дня після отримання спілкою внеску та припиняється в день, визначений п. 1.2. цього договору в якості закінчення строку дії договору, або в день повернення внеску у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника, або в день, що передує плановій даті розірвання договору вказаній спілкою в повідомленні про дострокове розірвання цього договору. Тобто, в договорі чітко встановлена кінцева дата нарахування процентів. Згідно із ч. 1 ст. 1058, ч. 1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Зважаючи на те, що умовами договорів сторони обмежили строки нарахування відсотків за депозитними вкладами, тому вимоги позивача про нарахування і стягнення процентів після закінчення строку договорів, не відповідають п.2.3.1 цього договору, а тому передбачених законом підстав для задоволення цієї частини позовних вимог не вбачається. Суд приймає до уваги та вважає вірними розрахунки нарахованих процентів по вищевказаним договорам, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нараховані проценти в розмірі 1 002,75 грн. та 1 806,03 грн. відповідно. Крім того, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір № 2847 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30 вересня 2013 року на суму вкладу, з урахуванням додаткового внеску, 27 500 грн. на строк 24 місяці з 30 вересня 2013 року по 30 вересня 2015 року з процентною ставкою 22,00% річних /а.с.7-10/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про дострокове розірвання договору та повернення внеску (вкладу) разом із нарахованими процентами. Тобто, позивачка в односторонньому порядку виявила бажання достроково припинити дію договору, в зв'язку з чим, по даному договору мають бути застосовані пункти, передбачені розділом 6, п. 6.2 «Порядок та умови припинення та дострокового розірвання договору». Відповідно п.6.2.3.1 дія договору припиняється з ініціативи вкладника достроково в односторонньому порядку. Вкладник має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір з дотриманням таких правил: 1) вкладник зобов'язаний повідомити спілку про свій намір достроково розірвати цей договір шляхом направлення письмового повідомлення про розірвання договору (вимоги про повернення внеску); 2) нараховані проценти за цим внеском перераховуються з початку дії цього договору за процентною ставкою вказаною у п.2.2.2. Договору; 3) за результатами перерахунку процентів згідно п.п. 2) п. 6.2.3.1. цього договору, вкладник зобов'язаний повернути спілці надмірно отримані проценти. Повернення надмірно отриманих процентів може здійснюватись: - шляхом їх внесення до каси спілки; - шляхом їх внесення на поточний рахунок спілки у банку; - шляхом їх відрахування з грошових коштів за вкладом, які б мали бути повернуті вкладнику, згідно умов цього договору. У пункті 2.2.2 договору сторони погодили, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника (в тому числі повернення внеску на вимогу вкладника), спілка здійснює перерахунок суми нарахованих процентів на внесок вкладника за ставкою, що встановлена у спілці за внесками (вкладами) до запитання станом на дату повернення внеску за фактичний строк користування внеском. При цьому різниця між фактично отриманими вкладником процентами за ставкою вказаною у п.2.2.1 цього договору та нарахованими процентами за ставкою, що встановлена у спілці для внесків (вкладів) до запитання станом на дату повернення Внеску, на підставі здійсненого спілкою перерахунку повертається спілці вкладником в день повернення внеску. Відповідно до п. 2.2.3., встановлений п.2.2.1 та 2.2.2 договору розмір процентної ставки не може бути зменшений спілкою в односторонньому порядку. Відповідно рішення спостережної ради від 03 вересня 2012 року, затвердженого протоколом №09/01 від 03 вересня 2012 року процентна ставка за внесками (вкладами) до запитання встановлена в розмірі 2 % річних. Отже, оскільки позивач отримувала проценти, що обумовлені договором, тому ці суми підлягають перерахунку за весь період користування за процентною ставкою - 2% річних. Крім того, за умовами п. 6.2.3.1.1 договорів спілка вираховує із суми внеску надмірно виплачені проценти. Суд приймає до уваги та вважає вірним перерахунок процентів по вищевказаному договору, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню внесок в розмірі 25 096,36 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: звернення до суду та уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2015 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1 218 гривень. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовним вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 1 179,05 гривень.

Outcome: partial