Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, де, з урахуванням заявлених в судовому засіданні уточнень, просила визнати недійсним пункт 5 рішення Житомирської міської ради від 18.12.2017 року № 885. При цьому зазначила, що рішенням Житомирської міської ради від 28.04.2016 року № 207 їй було надано у власність земельну ділянку площею 0.0365 га, кадастровий номер 1810136300:11:014:0059. Оскаржуваним рішенням Житомирська міська рада вирішила юридичну долю земельної ділянки, яка на праві власності належить позивачу, надавши згоду на передачу її в суборенду третій особі. Посилаючись на порушення її прав як власника, просить визнати пункт 5 даного рішення недійсним. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0365 га, кадастровий номер 1810136300:11:014:0059, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Житомирської міської ради від 18.12.2017 року № 885, пунктом п»ятим, визнано таким, що втратив чинність п.12.1 рішення міської ради від 27.02.2014 року № 632 «Про приватизацію, передачу в оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень міської ради» в частині дострокового припинення договору оренди земельної ділянки площею 0,0365 га (кадастровий номер 1810136300:11:014:0059) за адресою пров. Політехнічний, 14 (попередня адреса: пров. Піонерських таборів, 14), наданої у довгострокову оренду терміном на 10 років рішенням міської ради від 05.08.2009 року № 1046 [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та надання згоди [PERSON] на передачу земельної ділянки площею 0,0365 га [PERSON] в суборенду на термін дії договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За положеннями ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. У відповідності до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Оскаржуваним рішення відповідач фактично відновив право оренди землекористувача [PERSON], яке рішенням Житомирської міської ради від 27.02.2014 року № 632 припинено, вирішив юридичну долю об»єкта цивільних прав земельної ділянки, відносно якої на час прийняття рішення виникли права власника, у зв»язку з чим такі права зазнали перетворень за ознаками правової визначеності. За таких обставин, відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства вийшов за межі наділених повноважень, порушив визначений Конституцією України принцип непорушності права власності. У зв»язку з наведеним позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved