Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила зняти арешт та заборону відчуження зі всього майна, що належить [PERSON] на підставі права приватної власності, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2016 року в рамках виконавчого провадження ВП №51707443 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2016 року в рамках виконавчого провадження ВП №51707613. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року судом було видано два виконавчих листа №760/22289/15-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 1522415,70 грн. та про стягнення судового збору в сумі 22836,23 грн. 21.07.2016 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито два виконавчих провадження ВП №51707443 та ВП №51707613. Також, 21.07.2016 року державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було в рамках двох виконавчих проваджень ВП №51707443 та ВП №51707613 були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 18.04.2017 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №51707443 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна. 25.08.2016 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №51707613 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна. 21.12.2016 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 14.03.2016 року та 04.10.2017 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2018 року у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Таким чином, заочне рішення суду на підставі якого були видані виконавчі листи та накладено арешт на майно боржника скасоване та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову, що є підставою для зняття арешту з майна боржника. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30.10.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача та пояснення від третьої особи не надійшли. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 10-29/4767 від 04 грудня 2007 року в сумі 1522415,70 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 22836,23 грн. На підставі вказаного рішення, судом були видані два виконавчих листа №760/22289/15-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 1522415,70 грн. та про стягнення судового збору в сумі 22836,23 грн. 21.07.2016 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито два виконавчих провадження ВП №51707443 та ВП №51707613. Також, 21.07.2016 року державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було в рамках двох виконавчих проваджень ВП №51707443 та ВП №51707613 були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 18.04.2017 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №51707443 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна. 25.08.2016 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №51707613 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту - скасовано та справу призначено до розгляду. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звернулась до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про скасування арешту майна (рухомого та нерухомого), що був накладений державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51707443 та ВП №51707613 від 21.07.2016 року посилаючись на те, що рішення на підставі якого були видані виконавчі листи та заведені виконавчі провадження скасовано, та заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» відсутня. Листом від 16.10.2018 року Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомив позивача про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач просила зняти арешт та заборону відчуження зі всього майна, що належить [PERSON] на підставі права приватної власності, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2016 року в рамках виконавчого провадження ВП №51707443 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.07.2016 року в рамках виконавчого провадження ВП №51707613, на що слід зазначити наступне. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач звернулась до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 16.10.2018 року відділом повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved