Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 03 жовтня 1999 року у Люблинецькій селищній раді Ковельського району Волинської області, актовий запис №13, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. У обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1999 року. Незважаючи на реєстрацію шлюбу та народження трьох дітей, сторони припинили шлюбні відносини з причини протилежних поглядів на життя, шлюб та сім'ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, не дбав про добробут сім'ї, не займається вихованням дітей, не приймав участі у веденні домашнього господарства, порушував подружню вірність, постійно провокував скандали, свідками яких були малолітні діти сторін. Взаємовідносини сторін негативно впливали на психічний стан дітей та позивача. Навесні 2011 року сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Оскільки шлюб існує лише формально і сторони остаточно втратили одне до одного почуття любові та взаємоповаги, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. У той же час позивач є тимчасово безробітною і позбавлена можливості самотужки забезпечити дітей найнеобхіднішим. Відповідач хоча й не має постійного місця роботи і сталих заробітків, однак є здоровим, працездатним, а отже спроможним утримувати дітей. Оскільки відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох малолітніх у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 03 жовтня 1999 року у Люблинецькій селищній раді Ковельського району Волинської області, актовий запис №13, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Вважає, що рішення суду про розірвання шлюбу, з огляду на поведінку відповідача, не потягне негативних наслідків для неповнолітніх дітей сторін. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнав повністю, ствердив обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги. Не заперечує проти розірвання шлюбу і вважає себе спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами у справі 03 жовтня 1999 року у Люблинецькій селищній раді Ковельського району Волинської області доводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 жовтня 1999 року. Даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 2009 року, серії [NUMBER] від 16 грудня 2002 року та серії [NUMBER] від 26 травня 2000 року доводиться та обставина, що сторони є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально, упродовж тривалого часу сторони не проживають разом і не підтримують сімейних стосунків. Сторони остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги і відновлювати подружні відносини не бажають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та є обтяжливим для неї у психологічному плані. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника, інші обставини, що мають значення. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач прохає стягнути з відповідача у справі аліменти на утримання малолітніх дітей сторін у розмірі 2000 грн. Відповідач в судовому засіданні визнав обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги. Пояснив, що у зв'язку з отриманою травмою тривалий час був позбавлений можливості працювати, однак на теперішній час вважає себе спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей у розмір 2000 грн. щомісячно. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем у даній справі позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, з огляду на докази, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, а також розмір загального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про підставність позову та необхідність його задоволення. На підставі ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК України, ст. 110,112, ст. 180-184, СК України, суд

Outcome: approved