Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 26.09.2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №701, окрім того просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 26.09.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалось через різні погляди на життя та взаємне непорозуміння, що знайшло відображення у сварках, втраті взаємної поваги. Спільне господарство ними не ведеться, з листопада 2015 року проживають окремо. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак її доходу не вистачає на задоволення усіх потреб дитини. Відповідач працездатний, може надавати матеріальну допомогу, однак, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, що є підставою звернення з позовом до суду. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.09.2014 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Бабушкінським відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №701. 17.07.2011 року у сторін народилася [PERSON], яка проживає разом з матірю. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на життя та взаємне непорозуміння, що знайшло відображення у сварках, втраті взаємної поваги. Спільне господарство ними не ведеться, з листопада 2015 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про дитину, утримувати її, є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи, а також те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами, зареєстрований 26.09.2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №701 слід розірвати, а також з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання дитини щомісяця аліменти у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня предявлення позову до суду, тобто з 20.03.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн., а також з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved