Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 2013 року вони з відповідачем стала проживати як одна сім`я та вести спільне господарство в [ADDRESS] до серпня 2016 року. В їх спільній сім`ї народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; діти знаходяться на її утриманні. На даний час відповідач не надає і судячи з його поведінки, не збирається в подальшому надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що є його прямим обов`язком. З урахуванням наявних на даний час рівня цін на продукти харчування, в тому числі і дитячих, необхідності придбання для дітей одягу, взуття, ліків тощо, позивач вважає, що їй для мінімального забезпечення дитини необхідно не менше 1/3 частини з його доходу в місяць. Будь-яких інших стягнень з відповідача не проводиться. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з його заробітку (доходу) в місяць. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.3) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.2). Відповідно до положень ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки №686, виданої Красятицькою селищною радою Поліського району Київської області від 01.11.2019р. слідує, що діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться на утриманні матері, [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно статті 141\~Сімейного\~кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182\~Сімейного\~кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних батьків,\~доньки,\~сина;\~наявність рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст.191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 08 листопада 2019 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 08 листопада 2019 року. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved