Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовну заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 16.02.1985 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що у шлюбних відносинах з відповідачем вони перебували до 2000 року. Протягом останніх сімнадцяти років вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, будь яке спілкування припинено та у кожного із них фактично є інша сім'я. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 25). 05 червня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято до провадження Дніпровського районного суду м. Києва та призначено підготоче судове засідання (а.с. 33). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 39-40). Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі та без участі позивача, в заяві вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 30 липня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 16.02.1985 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Виконавчого комітету Данинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено актовий запис № 3 (а.с. 4). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved