Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04.11.2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Малиновським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.11.2016 року, актовий запис № 2178. У шлюбі у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживали разом до травня 2019 року. З часом втратили почуття один до одного, почалися сварки і вони перестали розуміти один одного та вирішили проживати окремо. На даний час стали один одному чужими людьми і перестали бути сім`єю, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, а тому шлюб є лише формальністю. Тому відповідно до ст.. 110 СК України звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу між ними, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Донька залишилася проживати з нею. На підставі ст. 110 СК України, ст.ст. 4, 5, 175, 177 ЦПК України просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Малиновським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.11.2016 року, актовий запис № 2178. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, зазначила у позовній заяві про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.11.2016 року, між [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 2016 року зареєстровано шлюб (прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] »), про що складено відповідний актовий запис № 2178. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з листопада 2016 року. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22.06.2017 року. Шлюбні відносини сторони припинили з причин втрати почуттів один до одного, на підставі чого в сім`ї почалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 7 ст.\~15\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~№ 2398-VІ\~від 01.07.2010\~року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що вимога про відшкодування витрат по сплаті судового збору позивачем не ставиться, суд дотримуючись принципу диспозитивного цивільного процесу, не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання на власний розсуд. На підставі п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved