Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з нею. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 24.04.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 476 від 24.04.2010. Шлюб між ними розірвано 25.07.2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, а не з батьком. На цей час позивач маю власний бізнес, має час займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, яким вона може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання їхнього сина, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини його навчання. Позивач проживає у комфортабельній власній трьох-кімнатній квартирі на другому поверсі семи-поверхневого будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб син міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. З самого дитинства вона постійно піклуюсь про дитину, дитина знаходиться повністю на її утриманні: купує одежу, сплачує за навчання в школі, оплачую додаткові витрати на освіту та спортивні секції. Позивач зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. У зв`язку з викладеним просить визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2019 року розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином своєчасно, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник Департаменту служб у справах дітей у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою дитиною, тому самостійно визначає з ким з батьків буде мешкати, у вирішені по суті позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №476 - розірвано. Згідно свідоцтва про народження, виданого 23.02.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №633, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Відповідно до Акту обстеження умов проживання №133 від 14.08.2019 року за адресою [ADDRESS] , де разом проживають [PERSON] з сином [PERSON] , умови проживання добрі, квартира відремонтована, обладнана сучасними меблями та побутовою технікою. В квартирі прибрано, затишно. Кухня впорядкована необхідними побутовими приладами та меблями, ванна кімната та вбиральня сумісні, сантехника у робочому стані. Неповнолітній [PERSON] має окрему кімнату. В кімнаті затишно, є спальне місце, шафа для зберігання одягу, стіл для занять, телевізор, комп`ютер, тощо. Таким чином, для неповнолітнього створені належні умови для проживання. Про належну увагу матері до виховання сина також свідчить лист директора Харківської спеціалізованої школи з поглибленим вивченням окремих предметів №133 «Ліцей мистецтв» ХМР Харківської області» від 17.10.2019 року №М-36з-755, згідно якого за час навчання [PERSON] , [INFO] , який з 01.09.2011 року навчається у 9-Б класі ХСШ № 133 , класному керівнику телефонувала та відвідувала батьківські збори та усі шкільні заходи - мати [PERSON] . Крім того, згідно довідки КНП «Міська дитяча поліклініка №4» від 25.10.2019 року №01-15/606-19, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікарів-фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №4». Доглядом за дитиною займається мати, яка відвідує разом з сином поліклініку та виконує рекомендації лікарів. Батько дитини станом здоров`я хлопчика у лікаря-педіатра не цікавився, з цього приводу до поліклініки не звертався. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Листом Департаменту служб у справах дітей від 28.10.2019 №3198/0/202-19 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою дитиною, тому самостійно визначає з ким з батьків буде мешкати. Частинами 1,2 ст. 171 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції про права дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно з народження проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . має свою кімнату, яка обладнана усім необхідним для його розвитку. Зазначив, що його вихованням займається мати, батько [PERSON] не приймає участі в його вихованні. Виявив бажання проживати разом з матір`ю. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно медичних довідок серії 10ААЄ №744279 та серії [NUMBER] , наданих позивачем, психіатричні та наркологічні протипоказання у [PERSON] відсутні. Крім того, [PERSON] з 06.03.2007 року є фізичною особою - підприємцем відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER], та є керівником ТОВ «Центр економіко-правової допомоги «Гєвінн». У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 вказаної Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Таким чином, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, вислухавши показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в сукупності, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, а саме щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю [PERSON] , суд вважає, що визнання позову відповідачем не порушує охоронюваних законом прав інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.. На підставі викладеного і

Outcome: approved