Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2018 року. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, котрий належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягувати з відповідача в її користь на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку в розмірі по 2000 грн., починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] 3-х річного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Додатково пояснив, що відповідач не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Підтвердив, що займається тимчасовими підробітками та отримує нерегулярний дохід. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, оскільки відповідач не має постійного доходу, а тому не має змоги надавати таку допомогу на утримання дружини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони з 06.07.2018 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрований Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Та обставина, що відповідач не працює не звільняє його від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки він є працездатною особою молодого віку, має можливість працевлаштуватись, отримувати дохід і забезпечити належний рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі по 1300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з того, що згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач проживає окремо від позивача, з якою проживає дитина, тому позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. На обгрунтування доводів про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, відповідач покликається на ту обставину, що він не працює, не отримує доходів, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів. Із досліджених судом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України вбачається, що [PERSON] у третьому кварталі 2018 р. отримав дохід у розмірі 8544,48 грн. У четвертому кварталі 2018 р. та першому, другому кварталі 2019 р. доходів не отримував. Однак судом не беруться до уваги відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, як доказ того, що відповідач не отримує жодних доходів, оскільки в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак періодично працює та отримує нерегулярний дохід. Таким чином, судом встановлено, що відповідач неофіційно працює та отримує дохід. Оскільки відповідач є працездатною особою молодого віку, має можливість офіційно працевлаштуватись і отримувати регулярний дохід, на утриманні не має інших осіб, а також беручи до уваги, що він працює неофіційно, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Зважаючи на ту обставину, що відповідач отримує нерегулярний дохід, а позивач в судовому засіданні не довела, що відповідач має регулярний, великий дохід і має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі саме 2000 грн., а тому суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати таку допомогу в розмірі 700 грн. щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial