Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулася\~до Ватутінського\~міського суду\~Черкаської області\~з позовною\~заявою у\~якій просять\~визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власникам вказаної квартири, а відповідачі зареєстровані у ній, як члени сім`ї, однак у даній квартирі не проживають понад 10 років. Тому позивач не має можливості на оформлення субсидії. Жодних витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг відповідачі не несуть, а також речей, які б належали відповідачам у будинку немає. Домовленості з відповідачами про збереження за ними права користування вказаною квартирою відсутні. Також позивач вказала, що судові витрати залишає за собою. Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі, її учасників повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно зі змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до\~інформації Ватутінської\~міської ради\~Черкаської області\~місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , тож копія позову з додатками на ім`я відповідачів надсилались за вказаною адресою. Також у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] та [PERSON] , 24.07.2019 року та 16.08.2019 року повідомлено про розгляд Ватутінським міським судом Черкаської області вказаної справи шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України, зокрема на сторінці Ватутінського міського суду. Крім того роз`яснено право на подачу відзиву, передбачене ч. 3 ст. 178 ЦПК України. Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представником позивача надано до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у розумінні п.п. 1, 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання 15.08.2019 року та 29.08.2019 року не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надіслали, клопотань про відкладення розгляду справи від їх імені до суду не надходило. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу, на підставі наявних у справі даних або доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане Ватутінським міським органом приватизації від 22.05.1995 року. Відповідно до акту депутата Ватутінської міської ради [PERSON] , складеного 11.06.2019 року у присутності та зі слів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживають більше 10 років. Згідно заяви [PERSON] , яка разом із позивачем є співвласниками квартири, що за адресою: [ADDRESS] , поданої до суду, вона не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються положеннями ЖК Української РСР, ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Верховним Судом України у постанові від 16.01.2012 року у справі №\~6-57цс11 вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З огляду на вказане, суд враховує, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Таким чином, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканця, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у приміщенні. Судом встановлено, що позивач є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі понад 10 років у даному житловому приміщенні не проживають, свої речі у ньому не зберігають і не користуються ним, витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг не несуть. Крім того, відсутні докази щодо наявності у відповідачів домовленостей з позивачем щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням. З огляду на встановлені обставини справи, та те, що відповідачі не надали відзив на позов, а також доказів на підтвердження наявності правових підстав на реєстрацію місця проживання у квартирі позивача, що судом оцінюється як відсутність у них заперечень щодо викладених у позові обставин та заявленої позовної вимоги, суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушуватиме ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи позицію позивача, суд не стягує з відповідачів на її користь суму сплаченого нею судового збору за пред`явлення даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved