Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що в 2009 році вона познайомилася з відповідачем між ними виникли близькі стосунки, протягом тривалого часу вони зустрічалися, в результаті чого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . У зв`язку із тим, що вона з відповідачем не перебувала у шлюбі і ними не було подано спільної заяви, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено відповідно до ст.135 СК України. Рішенням Теофіпольського райсуду від 19 березня 2020 року відповідача було визнано батьком їх спільної дочки [PERSON] . Дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи . Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до довідки виданої Теофіпольським ВУЖКГ від 03.12.2020 позивач проживає разом із дочкою Даною, 2011 року народження за адресою [ADDRESS] . Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину від 6 років становить 2395 грн, тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач подала позов 16.12.2020 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 16.12.2020 року. Згідно з ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі наведеного,

Outcome: partial