Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що у 1968 році її матері - працівнику Сумського заводу «Електрон» (на даний час ВАТ «Селмі») [PERSON] надана для проживання кімната № 10 в гуртожитку за адресою вул. Косіщинська, 75 у м. Суми, що підтверджується листом Сумського ВАТ «Селмі» від 11.02.2014 р. №19/07, оскільки ордер на вселення до кімнати не зберігся. З народження вона була зареєстрована у кімнаті № 10 зазначеного гуртожитку. 13.01.1995 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і з цього часу разом з чоловіком та матірю [PERSON] стали проживати однією сім'єю в кімнаті № 10 будинку гуртожитку по вул. Косівщинській, 75 у м. Сумах. Рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Сумського АТ «Селмі» (витяг з протоколу № 48 від 18.11.1998 р.) [PERSON], як працівнику товариства, що потребувала покращення житлових умов, виділено для проживання додатково кімнату № 12, житловою площею 9 кв.м., у гуртожитку по вул. Косіщинська, 75 у м. Сумах, з збереженням за нею раніше наданої кімнати № 10 у цьому ж гуртожитку. 02.02.1999 р. у неї народився син - [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.05.2004 р. її чоловік [PERSON], визнаний безвісно відсутнім, у зв'язку з чим 06.12.2006 р. був розірваний шлюб. Вона з своїм сином та матір'ю постійно проживали однією сім'єю за однією адресою у двох кімнатах № 10 і № 12 гуртожитку. На кімнати № 10 і № 12 було оформлено єдиний особовий рахунок на оплату комунальних послуг (водопостачання, електроенергія, вивіз сміття), який до смерті матері був оформлений на неї як на наймача житла загальною площею 25,30 кв.м. Гуртожиток знаходиться на балансі органу місцевого самоврядування. 09.10.2013 р. померла її матір. Оскільки кімнати були виділені на законних підставах для проживання одній сімї, вона має право на користування всією житловою площею двох кімнат, тому бажаючи реалізувати право на безоплатну приватизацію житла звернулася до відповідача, але в приватизації було відмовлено, оскільки нею не надано копію ордера про надання житлової площі, який був підставою для вселення у кімнати. З незалежних від неї обставин, вона не має ордеру на житло. Відмову відповідача у приватизації житла вважає не правовірною, оскільки відсутність ордеру позбавляє реалізувати свої права на приватизацію квартири, а надати його можливості не має. Просить суд зобов'язати Сумську міську раду в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по передачі у власність (приватизацію) кімнати №10 в будинку гуртожитку за адресою вул. Косівщинська, 75 у м. Суми без ордера на користь [PERSON], та кімнати № 12 у тому ж гуртожитку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що вона з народження постійно проживала разом з матірю у гуртожитку у кімнаті № 10. Після народження у неї сина, її матері за ордером надали ще кімнату № 12. Разом зі своїм сином та матір'ю постійно проживали однією сім'єю за однією адресою у двох кімнатах № 10 і № 12 гуртожитку будинку по вул. Косівщинська, 75 у м. Сумах, на кімнати оформлено єдиний особовий рахунок на оплату комунальних послуг (водопостачання, електроенергія, вивіз сміття), який до смерті матері був оформлений на неї як на наймача житла загальною площею 25,30 кв.м. У неї у паспорті стоїть прописка в кімнаті - № 10, а у її неповнолітнього сина - № 12. Представник Сумської міської ради повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив. Судом визнано за можливе провести судовий розгляд у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи № 592/1941/14-ц, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 16.12.2014 р. (справа № 592/1941/14-ц) за позовом [PERSON] до виконкому Сумської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням у гуртожитку, визнання наймачем житла частково задоволено позовні вимоги [PERSON] визнано за нею право користування кімнатою за № 12 у гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 м. Суми, з нарахуванням плати за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставкам (тарифам) квартирної плати, встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Вказане рішення суду набрало законної сили, сторонами у апеляційному прядку не оскаржено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням суду встановлено, що у 1968 році працівнику Сумського заводу «Електрон» (на даний час ВАТ «Селмі») [PERSON] надана для проживання кімната за № 10 у гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 м. Суми , що підтверджується листом Сумського ВАТ «Селмі» від 11.02.2014 р. №19/07, оскільки ордер на вселення до кімнати не зберігся. 15.02.1975 р. у [PERSON] народилась донька - [PERSON], яка зареєстрована в кімнаті № 10 будинку гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 м. Суми. 13.01.1995 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і з цього часу вона разом з подружжя та матірю [PERSON] стали проживати однією сімєю в кімнаті №10 будинку гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 в м. Суми. Рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Сумського АТ «Селмі» (витяг з протоколу № 48 від 18.11.1998 р.) [PERSON] як працівнику товариства і що потребувала покращення житлових умов , виділено для проживання ще додатково кімнату № 12, житловою площею 9 кв.м. , у гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 м. Суми , з збереженням за нею раніше наданої кімнати № 10 у цьому ж гуртожитку. 02.02.1999 р. [PERSON] народила сина - [PERSON], який є інвалідом з дитинства і ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини, пенсійним посвідченням. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.05.2004 р. чоловік позивача - [PERSON] визнаний безвісно відсутнім, у звязку з чим 06.12.2006 р. відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції зареєстровано розірвання її шлюбу. Таким чином позивачка [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином - [PERSON] та матірю - [PERSON] постійно проживали однією сімєю за однією адресою у двох кімнатах № 10 і № 12 гуртожитку будинку №75 по вул. Косівщинська в м. Суми. На кімнати № 10 і № 12 в гуртожитку будинку по вул. Косівщинська, 75 в м. Суми оформлено єдиний особовий рахунок № 230278 на оплату комунальних послуг (водопостачання, електроенергія, вивіз сміття), який до смерті матері позивачки - [PERSON] був оформлений на неї як на наймача житла загальною площею 25,30 кв.м. На підставі рішення Сумської міської ради від 24.09.2003 р. за № 550-МР «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Суми житлових будинків, гуртожитків та будівлі колишнього дитячого садка ВАТ «Селмі», рішенням виконкому Сумської міської ради за № 98 від 03.02.2004 р. затверджено акти приймання передачі житлового фонду і що перебуває у віданні ВАТ «Селмі», в т. ч. і гуртожитку по вул. Косівщинська, 75 м. Суми, на баланс органу місцевого самоврядування. 09.10.2013 р. померла [PERSON] Позивач разом з сином і матірю до смерті останньої користувалась та користуються двома кімнатами за № 10 і за № 12 у будинку гуртожитку по вул. Косівщинській, 75 у м. Суми. З паспорту громадянина України [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована у кімнаті 10 по вул. Косівщинська, 75 в м. Суми, а її неповнолітній син [PERSON] у кімнаті 12 (а.с. 12, 13). На звернення позивача [PERSON] щодо приватизації кімнат у гуртожитку, Сумська міська рада листами від 25.11.2015 р. № 422/11.04-11 та 24.03.2016 р. № 71/11.04-11 відмовила у приватизації кімнати № 10 і № 12 в гуртожитку будинку № 75 по вул. Косівщинській у м. Сумах у звязку з ненаданням копії ордеру, який є однією з обовязкових умов для здійснення приватизації, що передбачено п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 (а.с. 14, 32). Згідно повідомлення Сумського ВАТ «Селмі» № 19/07 від 11.02.2014 р. надати копію ордеру на імя [PERSON] про надання кімнати № 10 за адресою: вул. Косівщинська, 75 немає можливості, оскільки оригінал ордеру було видано на руки [PERSON] в 1968 році. Протоколи засідань ЖБК по 1993 рік включно було передано до архіву (а.с. 49). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 2 ст. 8 Закону передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Частино 3 ст. 8 Закону передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до частини 10 вказаної статті органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Отже, перелік підстав для відмови у приватизації житлових приміщень у гуртожитку є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] на законних підставах разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] займає дві кімнати за № 10 і за № 12 у будинку гуртожитку по вул. Косівщинській, 75 у м. Суми, її право на це житло не оспорюється. Також судом встановлено, що кімнати за № 10 і за № 12 у будинку гуртожитку по вул. Косівщинській, 75 у м. Суми, підлягають приватизації і ніяких обмежень щодо їх приватизації, зокрема визначених у ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не встановлено, а відсутність копії ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку. З огляду на викладене, оспорюване відповідачем право позивачки, що виникло із житлових правовідносин, підлягає захисту в обраний нею спосіб. Таким чином, суд вважає необхідним зобовязати Сумську міську раду в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по передачі у власність (приватизації) [PERSON] кімнат № 10 та № 12 у гуртожитку по вулиці Косівщинська, 75 в місті Суми.

Outcome: approved