overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття доньки. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Згідно довідки про склад сім'ї від 17.12.2014 р. [PERSON], 1971 року народження, проживає в [ADDRESS]. Неповнолітня [PERSON], 1997 року народження, проживає разом з нею /а.с. 7/. Таким чином, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча є працездатним та зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 18 грудня 2014 року і до досягнення донькою повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття доньки. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 21.11.1998 р. між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1008 /а.с. 6/. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Згідно довідки про склад сім'ї від 14.05.2014 р. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS]. Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з нею /а.с. 8/. Таким чином, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча є працездатним та зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 22 травня 2014 року і до досягнення донькою повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору дарування квартири. Відповідач не проживає в даній квартирі з травня 2014 року, тобто більше 1 років. Його речей в квартирі немає, претензій щодо проживання в квартирі він не пред'являв, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає неявку відповідача неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи по справі у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи, а тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії договору дарування квартири від 11.12.2004 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] м. Мелітополя Запорізької області /а.с.6-7/. Згідно довідки паспортиста від 02.04.2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрований у квартирі [ADDRESS] м. Мелітополя, однак не проживає за вказаною адресою з травня 2014 року по теперішній час /а.с.8-9/. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] м. Мелітополя не проживає з травня 2014 року, а отже понад 6 місяців без поважних причин, його речей у будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зазначивши, що вона є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідач не проживає в даній квартирі з червня 2005 року, тобто більше 10 років. Його речей в квартирі немає, претензій щодо проживання в квартирі він не пред'являв, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає неявку відповідача неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи по справі у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи, а тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 03.12.2001 року [PERSON] до [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] /а.с.6/. Згідно довідки старшої по будинку від 09.04.2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрований у [ADDRESS], однак не проживає за вказаною адресою з 2007 року по теперішній час /а.с.7/. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2007 року, а отже понад 6 місяців без поважних причин, його речей у будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON]\~ про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23.08.2018 вказану позовну заяву задоволено.Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.08.2006 та вирішено стягувати аліменти з [PERSON], [INFO],ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO], на користь \~[PERSON], 25.08. [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу) платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Проте, суд вважає, що в даному випадку немає необхідності у виклику сторін, а тому сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення в справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного: у відповідності\~до п.3\~ч.1\~ст.\~270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. Як вбачається\~з рішення\~Могилів-Подільського\~міськрайонного суду\~від 23.08.2018,\~суд не\~вирішив у\~відповідності з\~ч.6\~ст.141\~ЦПК України\~питання розподілу\~судових витрат\~у справі. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь Державної судової адміністрації України станом на день подання позову до суду в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулася\~до Могилів-Подільського\~міськрайонного суду\~з позовом\~до [PERSON]\~ про зміну розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.09.2018 вказану позовну заяву задоволено.Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.11.2015 та вирішено стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO], на користь \~[PERSON], 24.11. [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Проте, суд вважає, що в даному випадку немає необхідності у виклику сторін, а тому сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення в справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного: у відповідності\~до п.3\~ч.1\~ст.\~270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. Як вбачається\~з рішення\~Могилів-Подільського\~міськрайонного суду\~від 06.09.2018,\~суд не\~вирішив у\~відповідності з\~ч.6\~ст.141\~ЦПК України\~питання розподілу\~судових витрат\~у справі. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь Державної судової адміністрації України станом на день подання позову до суду в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.09.2017 вказану позовну заяву задоволено.Змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 01 серпня 2013 року та вирішено стягувати аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, з дня звернення до суду, тобто 23.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] подано до Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 12 березня 2018 року матеріали цивільної справи направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції під час ухвалення рішення не вирішив питання розподілу судових витрат у справі. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Проте, суд вважає, що в даному випадку немає необхідності у виклику сторін, а тому сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення в справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного: у відповідності до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.09.2017, суд не вирішив у відповідності з ч.6 ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат у справі. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь Державної судової адміністрації України станом на день подання позову до суду в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.10.2018 вказану позовну заяву задоволено частково.Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.04.2013, та вирішено стягувати із [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 972 (девятсот сімдесят дві) гривні щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Проте, під час ухвалення рішення суд не вирішив питання розподілу судових витрат у справі. Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Проте, суд вважає, що в даному випадку немає необхідності у виклику сторін, а тому сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення в справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного: у відповідності до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. Як вбачається\~з рішення\~Могилів-Подільського\~міськрайонного суду\~від 16.10.2018,\~суд не\~вирішив у\~відповідності з\~ч.6\~ст.141\~ЦПК України\~питання розподілу\~судових витрат\~у справі. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь Державної судової адміністрації України в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився без поважних причин двічі. За таких обставин та відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 21.10.2007 р. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Фактично сім'я розпалася. Причинами розпаду сім'ї позивач вказала те, що у сторін різні характери, різні погляди на життя, між ними постійно виникали непорозуміння і сварки, які призвели до того, що сумісне проживання стало неможливим. Позивач вважає, що збереження такої сім'ї є недоцільним і наполягає на розірванні шлюбу між нею і відповідачем, дитину просить залишити на своєму утриманні і вихованні. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України, дає суду підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved