Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та виселити його із вказаної квартири. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що згідно Договору дарування квартири від 04.11.2004 року вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є її співмешканцем та зареєстрованим у вказаній квартирі, однак останнім часом поведінка відповідача по відношенню до неї безпричинно погіршилась: він почав безпідставно сваритись, зневажливо ставитись до неї та її неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивача, знає її 15 років, відповідач є співмешканцем позивача та проживає в її квартирі. Знає, що відповідач поводить себе погано, він ображає позивача, б'є її, свариться, бив меблі, вибивав двері, діти позивача його бояться. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є матір'ю позивача, що відповідач є співмешканцем її дочки, який постійно її ображає, безпричинно свариться, б'є позивача, вживає алкогольні напої та наркотичні речовини, діти позивача його бояться. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно Договору дарування квартири від 04.11.2004 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Позивач зареєстрована у вказаній квартирі зі своїми неповнолітніми дітьми: сином - [PERSON], [INFO] та сином - [PERSON], [INFO], а разом з ними зареєстрований і відповідач (а.с.4). Судом на підставі показань свідків установлено, що відповідач є співмешканцем позивача, поведінка якого по відношенню до неї безпричинно погіршилась: він безпідставно свариться, зневажливо ставитися до неї та її неповнолітніх дітей, б'є меблі в квартирі, вибивав двері, чим порушує правила співжиття, робить неможливим проживання з ним в одній квартирі позивача та її неповнолітніх дітей, позаяк останні його бояться. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на підставі встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідач своїми діями чинить позивачу перешкоди в користуванні її власністю, а відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в розмірі 114 грн. 70 коп. (а.с.1) та в дохід держави судовий збір за вимогою про виселення в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved