Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2частини домоволодіння № 10 по вул. Танкістів в м. Херсоні. За даною адресою перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] (зять позивача) та [PERSON] (онука позивача), які за вказаною адресою не проживають з 2005 року, їх особисті речі відсутні, оплату комунальних послуг не проводять. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у зазначеному житловому будинку порушує права позивача як власника. Просить визнати [PERSON],\~[PERSON]такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 10 вул. Танкістів в м. Херсоні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29.09.2010 року належить на праві спільної часткової власності ? частина житлового будинку № 10 по вул. Танкістів в м. Херсоні. Право власності зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно 26.11.2010 року. Відповідно до довідки №107 від 21.06.2018 року Органу самоорганізації населення квартального комітету №13 за адресою: м. Херсон, вул. Танкістів, 10, зареєстровані, але з 2005 року по теперішній час не проживають [PERSON], [PERSON], їх особисті речі в будинку відсутні. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,,

Outcome: approved