Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 березня 2016 року він позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 32\~800 грн. На підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. При цьому, відповідач зобовязувалася повернути грошові кошти до 01.09.2016 року. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання з повернення коштів не виконав, а тому він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 32 800 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 1229 грн., відсотки в сумі 5543 грн. 78 коп. та втрати від інфляції в розмірі 6526 грн. 22 коп. Позивач в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 29 березня 2016 року [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 32\~800 грн., вказана обставина підтверджується розпискою (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець свої зобовязання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 32\~800 грн. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 7). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув, заборгованість згідно розписки складає 32\~800 грн., а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річний за період з 01.09.2016 року по 01.12.2017 року становить 1229 грн., інфляційні витрати за вищезазначений період становлять 6526 грн. 22 коп. Крім того, ст.. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору позики, борг [PERSON] станом на 05 грудня 2017 року не повернуто, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення відсотків по договору позики в розмірі 5543 грн. 78 коп. підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved