Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги, з урахуванням уточнень (а.с. 66 - 69) обґрунтовує тим, що 14.01.2015 р. помер її батько - [PERSON], який був інвалідом 2 групи. Згідно ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» за життя [PERSON] як інвалід 2 групи через головне управління соціального захисту населення Сумської області був забезпечений автомобілем «Opel», випуску 1998 року, ідентифікаційний номер WOLOJBF19W1154195, який був визнаний гуманітарною допомогою. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після його смерті, своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Всупереч Закону України «Про гуманітарну допомогу» в редакції закону, яка набрала чинності з 06.06.2015 р. який передбачав безоплатну передачу у власність автомобіля, 10.06.2015 р. Сумською митницею була виписана уніфікована митна квитанція № 657055, згідно якої було здійснено розмитнення автомобіля і сума податків та зборів нарахована митницею в розмірі 28016 грн. 73 коп. сплачені нею Сумській митниці 11.06.2015 р., перераховані до державного бюджету України. Вказує, що митниця зобовязала її сплатити податки та збори за передачу у власність автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою в той час, коли діяв закон і передбачав безоплатну передачу автомобіля у власність. Наказом № 646 від 22.06.2015 р. (п. 4) Міністерство соціальної політики зобовязало департамент соціального захисту населення Сумської обласної адміністрації передати їй у власність автомобіль після смерті інваліда [PERSON] Звернувшись до Сумської митниці та Департаменту з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів, їй було відмовлено у поверненні сплачених податків і зборів у сумі 28016 грн. 73 коп. з посилання на те, що рішення про передачу прийнято до набрання чинності постановою КМУ. Вважає, що вона мала право на отримання автомобіля безоплатно на підставі Закону, який набрав чинності з 06.06.2015 р. Вказує, що вона без законної правової підстави, внаслідок помилки, яку допустила Сумська митниця ДФС, нарахувавши їй збори та податки на суму 28016 грн. 73 коп., сплатила митниці зазначену суму, яка була помилково перерахована до державного бюджету України. Просила стягнути з Державної казначейської служби України на її користь суму 28016 грн. 73 коп., шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. При цьому, у судовому засіданні представник позивача вимоги уточнив та просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму 28016 грн. 73 коп., шляхом списання з розрахункового рахунку Державного бюджету України. Зазначив, що позивач мала право на отримання автомобіля безоплатно на підставі Закону, який набрав чинності з 06.06.2015 р., без законної правової підстави внаслідок помилки, яку допустила Сумська митниця ДФС, їй нараховано збори та податки на суму 28016 грн. 73 коп., які нею сплачено. Рішення Мінсоцполітики вони не оскаржували, оскільки потреби в його скасуванні не має, а треба повернути помилково сплачені кошти, тому в департаменті порадили йти в суд і стягувати кошти. У судовому засіданні представник Сумської митниці ДФС [PERSON] проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що повернення коштів позивачу буде означати фактичну безоплатну передачу транспортного засобу, яка можлива лише за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення. Листом від 08.05.2015 р. № 04-02/2102-п Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації звернувся до Сумської митниці та [PERSON] з проханням провести нарахування установлених законом податків і зборів та надати позивачу реквізити рахунків для зарахування сум коштів митних платежів відповідно до Узагальнюючого податкового розяснення щодо сплати податків та зборів при відчуженні автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою. Сумська митниця не зобовязувала позивача сплачувати кошти, уніфікована митна квитанція МД-1 серії КБ №657055 не мала імперативного характеру, не містить жодного припису, який би вказував на обовязковість сплати коштів. Сплачені кошти були 11.06.2015 р. перераховані до Державного бюджету України. Дії Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, Сумської митниці ДФС щодо передачі [PERSON] у власність автомобіля судом не визнані протиправними. У судовому засіданні представник Державної казначейської служби України [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. У наданих запереченнях вказують, що у разі встановлення факту помилковості та/або надмірної сплати митних платежів їх повернення здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, а не з окремої юридичної особи публічного права, яка здійснює казначейське обслуговування. Пунктами 5,8,11 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та /або надміру сплачених сум грошових зобовязань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146 визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань у випадках, передбачених законодавством здійснюється виключно на підставі заяви платника податку, яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми. За платежами, належними державному бюджет, органи ДФС у строк не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу казначейства. На підставі отриманих висновків орган казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань у визначеному законом порядку. У Державній казначейській службі України відсутні відповідні документи щодо повернення на користь позивача відповідного платежу. У судове засідання представники третіх осіб не прибули, будучи повідомленими належним чином про місце і час розгляду справи. Згідно наданого листа Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації просив розглядати справу без участі їх представника (а.с. 70). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Як на підставу позову позивач посилається на ст. 1212 ЦК України та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» від 14.05.2015 р. № 426-VIII. Стаття 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після померлого 14.01.2015 р. [PERSON] (а.с. 10). 08.05.2016 р. Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації листом № 04-02/2102-п «Про відчуження гуманітарного автомобіля» направив листа Сумській митниці Міндоходів, [PERSON] та просив провести нарахування установлених законодавством податків і зборів та надати [PERSON] реквізити рахунків для зарахування сум коштів митних платежів відповідно до Узагальнюючого податкового розяснення щодо сплати податків та зборів (обовязкових платежів) при відчуженні автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою. Після надходження митному органу коштів від сплати ним податків і зборів, нарахованих за митне оформлення автомобіля від [PERSON] просили надіслати письмове підтвердження про сплату коштів для отримання дозволу Мінсоцполітики на переоформлення зазначеного автомобіля у власність заявниці (а.с. 73). 10.06.2015 р. [PERSON] сплатила за виписаною Сумською митницею ДФС Уніфікованою митною квитанцією МД-1 № 657055 податки за митне оформлення товару 28016,73 грн. за легковий автомобіль «Opel», б/в 1998 р., бензиновий 1799 м.куб., кузов WOLOJBF19W1154195, код УКТЗЕД [NUMBER] (а.с. 11). Згідно листа Сумської митниці ДФС від 12.06.2015 р. № 2491/9/18-70-25-50, 11.06.2015 р. за п/д №№ 968, 970, 972, 973 в сумі 28016,73 грн. за видами податків до Державного бюджету України перераховані грошові кошти за митне оформлення автомобіля в якості гуманітарної допомоги (а.с. 12, 75). Наказом Міністерства соціальної політики України від 22.06.2015 р. № 646 «Про передачу легкових автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою» відповідно до ч. 2 ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», абзацу 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р., у звязку зі сплатою податків і зборів членами сімей інвалідів передано у власність членам сімей померлих інвалідів, які були забезпечені легковими автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою згідно додатком. У п. 4 Переліку легкових автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою, які передаються у власність членів сімей після смерті інвалідів зазначено про передачу Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації [PERSON] після смерті [PERSON] автомобіля Opel, ідентифікаційний номер WOLOJBF19W1154195, обєм двигуна 1799 м.куб., 1998 року випуску (а.с. 15). 10.09.2015 р. позивач звернулася до Сумської митниці ДФС з заявою про повернення коштів, сплачених платіжним дорученням від 20.05.2015 р. за митне оформлення автомобіля (а.с. 16). На вказане звернення Сумська митниця ДФС повідомила, що для повернення коштів, сплачених для передачі у власність автомобіля необхідно надати рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення зі змісту якого можна встановити відсутність підстав, станом на 10.06.2015 р., які б перешкоджали безоплатній передачі автомобіля (а.с. 18-19). Згідно розяснень Мінсоцполітики від 18.09.2015 р. № 1465/19/93-15 на запит Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації у звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» спадкоємці померлого інваліда мають право на спадкування автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою безоплатно (а.с. 13). Листом від 29.12.2015 р. № 05/5643 Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації повідомив [PERSON], що станом на 10.06.2015 р. вона, як член сімї померлого інваліда, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, мала право на безоплатну передачу у власність автомобіля Opel Vectra, визнаного гуманітарною допомогою відповідно до протоколу засідання комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 04.08.2005 р. № 26/ГД-10655, яким в установленому порядку через головне управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації був забезпечений інвалід війни 2 групи [PERSON] (а.с. 17) Міністерство соціальної політики України листом від 31.12.2015 р. № 406/24/217-15 на звернення [PERSON] повідомило, що рішення Міністерства соціальної політики України «Про передачу легкових автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою» від 22.06.2015 р. № 646 (п.4) стосовно транспортного засобу Opel, 1998 року випуску, ідентифікаційний номер WOLOJBF19W1154195, щодо передачі у власність члену сімї інваліда у звязку зі сплатою податків і зборів було прийнято до набрання Постановою КМУ, якою внесено зміни до абзацу сьомого пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р., які набрали чинності відповідно до постанови КМУ від 07.10.2015 р. № 803 (а.с. 20). Аналогічну відповідь надано [PERSON] Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 28.01.2016 р. № 03-2/419 (а.с. 22). Сумською митницею ДФС листом від 12.01.2016 р. відмовлено [PERSON] у поверненні коштів, оскільки митницею не отримано рішення органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, на безоплатну передачу вищезазначеного автомобіля у власність [PERSON] у відповідності до ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (а.с. 21). Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. У даній справі такою подією (фактом) є смерть інваліда 2 групи [PERSON], який помер 14.01.2015 року. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Частиною четвертою статті 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Викладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України по справі № 6-153цс12 від 16.01.2013 р. Статтею 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», у редакції, яка діяла на час смерті інваліда 2 групи [PERSON], було передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно. Відповідно до абзацу 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 р. у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме смерті інваліда [PERSON], який був забезпечений легковим автомобілем, визнаним гуманітарною допомогою - після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» від 14.05.2015 р. № 426-VIII, який набрав чинності 06.06.2015 р., частини другу і третю статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» викладено у новій редакції: «Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності членів сімї, спадкоємців або у разі небажання членів сімї, спадкоємців отримати автомобіль, визначений у частині другій цієї статті, такий автомобіль повертається органам соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Пунктом 2 розділу ІІ. Прикінцеві положення передбачено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сімї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сімї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом. Отже наведена норма права, яка набрала чинності з 06.06.2015 р., передбачала передачу після смерті інваліда автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, був забезпечений через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Однак, рішення про безоплатну передачу [PERSON] центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України не приймалось, наказ Міністерства соціальної політики України від 22.06.2015 р. № 646 «Про передачу легкових автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою» за яким [PERSON] передано у власність після смерті [PERSON] автомобіль Opel, ідентифікаційний номер WOLOJBF19W1154195, обєм двигуна 1799 м.куб., 1998 року випуску у звязку зі сплатою податків і зборів позивачем не оскаржувалось і не є скасованим. Відтак, сплачені 10.06.2015 р. [PERSON] за виписаною Сумською митницею ДФС Уніфікованою митною квитанцією МД-1 № 657055 податки за митне оформлення товару у сумі 28016,73 грн. за легковий автомобіль «Opel», б/в 1998 р., бензиновий 1799 м.куб., кузов WOLOJBF19W1154195, код УКТЗЕД [NUMBER] не є безпідставно набутими коштами, а тому відсутні правові підстави для стягнення вказаних грошових коштів з державного бюджету на підставі ст. 1212 ЦК України. З огляду на встановлені судом факти, надані та досліджені судом докази, вирішуючи позов в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби України, Сумської митниці ДФС, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації про стягнення з Державного бюджету України на її користь суми 28016 грн. 73 коп., шляхом списання з розрахункового рахунку Державного бюджету України зазначеної суми є передчасними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed