Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , який народився [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. починаючи з часу пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття та стягнути судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що весною 2004 року вона познайомилася з відповідачем та почали зустрічатися і проводити разом дозвілля. Від цих відносин [INFO] народився син - [PERSON] , біологічним батьком якого є [PERSON] , однак, він відмовився подати в орган РАЦС заяву про реєстрацію батьківства і запис в актовому записі був проведений з її слів. Зазначає, що [PERSON] є спільним сином сторін на даний час він проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Вказує, що вона сама не може забезпечити належний рівень утримання сина, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою від 12.02.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 22.07.2020 року призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання: Чи наявне кровне споріднення між [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) матір`ю якого є [PERSON] , ( [INFO] [ADDRESS] ); якщо так, то чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] ? Проведення судово-генетичної експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (03141, м. Київ, вул. Докучаєвська. Обов`язок оплати за проведення експертизи покладено на позивача. Роз`яснено, що дану експертизу належить провести у найближчий можливий для цього строк без попереднього погодження цього строку з судом. Копію ухвали направлено до Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз. При отриманні виклику зобов`язано сторони по справі [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною [PERSON] ( при собі мати паспорти та свідоцтво про народження дитини) з`явитись до Київського міського клінічного бюро судових експертиз в узгоджений між ними та експертами день. Провадження в справі на час проведення експертизи зупинено. 28.12.2020 року Київським міським клінічним бюро судових експертиз від було повернуто без виконання ухвалу про призначення експертизи в зв`язку неможливістю проведення експертизи, оскільки [PERSON] для відбору зразків не з`явився. 12.02.2021 року провадження в справі було поновлено. 15.07.2021 року було закрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У вступному слові дала показання про те, що познайомилася з відповідачем в магазині, в якому вона працювала весною 2004 року, з того часу в них зав`язались стосунки, відповідач обіцяв одружитись, однак, коли дізнався, що вона вагітна, то сказав, що він одружений та має дитину, впевнена, що дитина відповідача. Вказує, що відповідач приїжджав до дитини коли йому було три роки. Зазначає, що раніше допомагали утримувати сина її батьки, а на даний час потреби дитини збільшилися, а тому утримувати його сама немає змоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст.128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що сторони перебували у близьких стосунках від яких [PERSON] завагітніла, про що повідомила відповідача [PERSON] . Даний факт в судовому засіданні повідомила допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] - сестра позивача, яка дала показання про те, що [PERSON] разом зі [PERSON] неодноразово в них гостювали, вся їхня сім`я була знайома з відповідачем та чекали весілля. Сторони в них ночували, при цьому спали в одній кімнаті. Стверджує, що вони були разом навіть тоді, коли [PERSON] була вагітна, зазначає, що дитина від відповідача, оскільки більш ні з ким немала стосунків в той час. Допитаний в якості свідка син позивача [PERSON] , пояснив, що він знає, що [PERSON] його батько, він з ним спілкувався по телефону як з другом до того часу, поки останній не дізнався про те, що суді знаходиться даний позов. Зазначив, що [PERSON] ні разу не називав його сином, ніякої матеріальної допомоги не надавав, в гості не приїжджав, хоч обіцяв. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Тутовицькою сільською радою. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої КП «Житлосервіс», встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved