Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог - Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ОТГ про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 25.02.2011 по 26.05.2015 перебвала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач зовсім не переймається вихованням та утриманням дочки. Починаючи з квітня 2015 відповідач став проживати окремо і з того часу дитину не відвідував, з нею не спілкується, не цікавиться станом її здоров'я, її захопленнями, дозвіллям, існуючими проблемами, не надає жодної матеріальної допомоги та не виконує права та обов'язки щодо малолітньої дочки, не виявляє батьківського обов'язку. Батько дитини самоусунувся від належного виховання та утримання дочки. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків відносно доньки, комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти, судові витрати залишити за нею. До початку розгляду підготовчого засідання від позивача надійшла заява, згідно якої вона від позовних вимог щодо стягнення аліментів відмовилась і ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.02.2018 дана відмова була прийнята судом і провадження в цій частині закрито. В підготовче засідання позивач не з'явилась. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримує та наполягає на їх задоволення. Відповідач в підготовче засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, змінені вимоги позивача визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог - представник Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ОТГ в підготовче засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день і час розгляду судового засідання і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов в частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 25.02.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.05.2015 рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області було розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду від 05.05.2015 (а.с.16). Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8) та копією свідоцтва про шлюб від 18.04.2017 (а.с.17), згідно якого позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, що підтверджується копією довідки голови квартального комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 06.06.2017 (а.с.10), копією довідки Тульчинського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №2 Вінницької області від 01.06.2017 №30 (а.с.11) Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області від 08.12.2017 №3605 (а.с.9), на утриманні [PERSON] знаходиться її дочка [PERSON], 2012 року народження. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 18.04.2017 (а.с.17), [PERSON] з 18.04.2017 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1990 р.н. відносно неповнолітньої дочки [PERSON], яка народилась [INFO] в м. Тульчині Вінницької області від 04.07.2017 №38 (а.с.13-14), комісія з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1990 р.н. відносно малолітньої доньки [PERSON], яка народилась [INFO] в м. Тульчині Вінницької області. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, батько малолітньої дочки [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неї. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 150, 164 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання змінених позовних вимог, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо позбавлення батьківських прав в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦП України, судові витрати, понесені позивачем, згідно її заяви, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved