Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 06 квітня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають - малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 23 квітня 2014 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та немає регулярного доходу, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні вважав за можливе сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. на місяць. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 06 квітня 2011 року між сторонами відділом Запису актів громадянського стану адміністрації м. Мурманська було зареєстровано шлюб /а.с.5/. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] /а.с.6/. З квітня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина позивача та відповідача проживає зі своєї матір'ю, потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач не працює та має мінливий дохід, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 800 грн. При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволенню частково. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини з 06 березня 2015 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial