Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 02.09.2010 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дитини, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, а також на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною віку трьох років. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та дала суду пояснення аналогічні вищевикладеному, просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вважає, що аліменти на утримання сина мають бути у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, оскільки відповідач не отримує регулярний дохід - працює вчителем у школі по договору і його залучають на конкретні періоди. Також представник відповідача просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, оскільки, як йому відомо, позивач з 27.08.2013 р. почала працювати, а також просить відмовити у задоволенні цієї вимоги, оскільки відповідач, як батько дитини, в повній мірі виконував свої обов'язки по утриманню сина та добровільно сплачував кошти. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02.09.2010 р., який рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 29.07.2013 р. був розірваний (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Таким чином, між сторонами склалися цивільні правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пункт 17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, при визначенні частки стягуваних аліментів згідно ст. ст. 84, 182 СК України, необхідно враховувати матеріальний стан відповідача, який хоча і працює, однак робота має періодичний характер. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною віку трьох років суд враховує; платоспроможність відповідача [PERSON], те, що він працює, а також те, що [PERSON] працює з 27.08.2013 р., проти чого вона не заперечувала в судовому засіданні, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісяця, починаючи з 15.05.2013 р. по 26.08.2013 р. на її утримання на період знаходження у відпустці по догляду за дитиною в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави належить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial