Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що батько помер [INFO] . За життя батько уклав заповіт на її користь та на користь відповідачки. Однак про існування такого їй не було відомо, вона є особою похилого віку та на день смерті спадкодавця фактично проживала з ним та здійснювала догляд за ним. Позивачка подала заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнала. Дослідивши докази в справі суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка є дочкою спадкодавця, після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та доглядала батька та отримувала соціальну допомогу у зв`язку з цим, що стверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб та довідкою від 30.07.2021р. Згідно заповіту від 24.02.2015р. та витягу від 09.09.2020р., [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку двом своїм дочкам в рівних частинах, а саме: відповідачці [PERSON] та позивачці [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] та після його смерті , що стверджується свідоцтвом про смерть. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України регламентовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі № 180/1163/16-ц зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Судом встановлено, що позивачка є дочкою спадкодавця. Крім того, остання ствердила, що здійснювала догляд та фактично проживала з ним. Зазначене свідчить про перебування позивачки в родинних відносинах із спадкодавцем. Таким чином, причини, на які позивачка посилається як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення таких дій. Інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини позивачка не зазначила та не надала суду доказів на їх підтвердження. Виходячи з вищенаведеного, судом не встановлено підстав поважності причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини. Що є підставою відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed