Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2200,00 грн. до повноліття сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що син проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку аліменти на дитину не бажає сплачувати, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25.11.2019. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 23.08.2018 він уклав шлюб з [PERSON] , в цьому шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , які перебувають на його утриманні. Крім того, на його утриманні знаходиться син дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідач посилається на те, що він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, соціальних виплат не отримує, інших доходів не має, тому при ухваленні рішення просить суд врахувати його матеріальне становище. Також зазначив, що періодично надає грошову допомогу позивачу на утримання сина. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 08.05.2008, свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 02.08.2016, згідно якого позивач змінила своє ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки про склад сім`ї та проживання, виданої виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області 11.09.2019 за вих. № 1206, малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати сина, однак погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що на його утриманні знаходиться дружина, син та син дружини від попереднього шлюбу, а також на те, що він не працює, не перебуває на обліку як безробітний, доходу не має. Матеріалами справи встановлено, що 23.08.2018 відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 23.08.2018. [INFO] у відповідача народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 03.11.2018. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 06.11.2019 за вих. № 16489, інформація про доходи відповідача [PERSON] за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 відсутня. З довідки Пенсійного фонду України Форми ОК-5, сформованої 07.11.2019, вбачається, що відповідач доходу не має. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Новопсковської райдержадміністрації Луганської області за вих. № 463 від 07.11.2019, відповідач на обліку в управлінні не перебуває і ніяких державних допомог не отримує. Відповідно до довідки Новопсковського районного центру зайнятості від 08.11.2019 за вих. № 500, відповідач не зареєстрований як безробітний. Разом з тим, посилання відповідача на відсутність офіційного працевлаштування не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є особою працездатного віку, має рівні з матір`ю сина обов`язки щодо його утримання. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що у нього на утриманні знаходиться син його дружини від першого шлюбу [PERSON] , оскільки п. 3 ч. 1 ст.182 СК України чітко встановлено коло осіб, наявність яких у платника аліментів враховується при визначенні розміру аліментів. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін, рівність сторін щодо участі в утриманні дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів в більшому розмірі задоволенню не підлягає, оскільки позивач, всупереч вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду відповідні докази, які б стали підставою для стягнення аліментів відповідно до заявлених вимог. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн, від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial