Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 01.11.1997 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені. 05.04.2012 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В березні 2015 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду письмові докази. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.11.1997 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені. 05.04.2012 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В березні 2015 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу.\~ \~ Так, представником заявника надано письмові докази, які свідчать про складне матеріальне становище позивача та теперішньої його сімї, разом з тим відповідно до вимог\~ ст.150 Сімейного кодексу України\~ батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток, а відповідно до\~ ст. 180 цього Кодексу\~ батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Отже, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial