Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 03 серпня 2017 року, близько 17.30 год., знаходячись біля господарства [ADDRESS], на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, завдала два удари дерев'яною палицею по голові та один у дар по стегну правої ноги [PERSON], чим заподіла останній легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я. 30 травня 2018 року вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у сумі 680 грн. ЇЇ у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілою. Відповідачем матеріальна шкода та моральна шкода до сьогодні не відшкодована та відповідач не бажає у добровільному порядку відшкодувати шкоду. Матеріальна шкода виражається у витратах, понесених позивачем на лікування, яка складає 905 грн. 31 коп. Моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Так, відповідачем їй завдано моральної шкоди, яка виражається в тому, що в результаті злочинних дій [PERSON] вона лікувалась стаціонарно в Ніжинській міській лікарні у неврологічному відділенні. Також, [PERSON] морально принизила її перед сусідами, коли завдавала тілесних ушкоджень, нецензурно лаялась в її сторону у присутності її неповнолітніх онуків. В результаті злочинних дій [PERSON] вона перенесла дуже сильний стрес, до цих пір не може прийти до себе, перебуває у сильній депресії, боїться, що [PERSON] знову завдасть їй тілесних ушкоджень, оскільки вона проживає з батьком [PERSON], а це їй не подобається. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок повного відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., в рахунок повного відшкодування матеріальної шкоди 905,31 грн. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що після подій 03 серпня 2017 року у неї часті головні болі, підвищується тиск. Внаслідок дій відповідача вона по цей час побоюється за своє життя. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що біля господарства [ADDRESS] вона вдарила позивачку один раз дерев'яною палицею по стегну. Причиною конфлікту стало те, що позивачка обізвала її дитину і донька прибігла додому у сльозах. Після цього вона прийшла до [PERSON] додому і між ними виник конфлікт. Позивачку по голові не била, била тільки по ногах. Просила відмови [PERSON] в задоволенні позову. Вважає, що вона вже покарана, оскільки відносно неї постановлений вирок, який вона не оскаржувала. Позовна заява надійшла до суду 25.09.2018 року. Після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача спрощене провадження у справі було відкрито 05.10.2018 року. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди, в іншій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2018 року [PERSON] визнано винною у тому, що вона 03 серпня 2017 року, близько 17 години 30 хвилин, знаходячись біля господарства [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, завдала два удари дерев'яною палицею по голові та один удар по стегну правої ноги [PERSON], чим заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді: синців та забиття м'яких тканин волосяної ділянки голови, правої нижньої кінцівки, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих предметів видовженої форми, і які, як усі в сукупності, так і кожне окремо, згідно висновку судово-медичної експертизи № 682 від 07.08.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я чи незначної стійкої втрати працездатності (а.с. 4-5) Згідно з випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 7494, код ЄДРПОУ медичної установи 02774185, (інше не зазначено) [PERSON] з 05.08.2017 року по 09.08.2017 року знаходилась на стаціонарному лікування з діагнозом: ЗЧМТ (03.08.17) струс головного мозку, вестибулярний синдром (а.с. 6) Судом також досліджена медична карта стаціонарного хворого на ім'я [PERSON], яка підтверджує час її лікування та діагноз. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Інших доказів завдання її тілесних ушкоджень саме [PERSON] позивач не надала. Факт лікування позивача у медичному закладі у суду сумнівів не викликає, однак, згідно з вироком суду [PERSON] визнана винною у завданні [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я чи незначної стійкої втрати працездатності. При цьому суд послався на висновок судово-медичної експертизи № 682 від 07.08.2017 року, згідно з яким [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців та забиття м'яких тканин волосяної ділянки голови, правої нижньої кінцівки, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих предметів видовженої форми. [PERSON] не визнавалась винною у завданні позивачу закритої черепно-мозкової травми 03.08.17 та струс головного мозку з вестибулярним синдромом. З дослідженого у судовому засіданні при розгляді даного позову висновку судово-медичної експертизи № 682 (кримінальне провадження № 737/982/17 а.с. 51-52) вбачається, що судово-медичний експерт не мав у своєму розпорядженні відомостей про лікування [PERSON] у стаціонарі Ніжинської міської лікарні, експертиза була розпочата 04.08.2017 року, закінчена 07.08.2017 року. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що лікування [PERSON] у період з 5 по 9 серпня 2017 року у неврологічному стаціонарі перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з отриманими 03 серпня 2017 року тілесними ушкодженнями. Додатково суд вважає за необхідне вказати, що в історії хвороби [PERSON] за період з 05 по 09 серпня 2017 року зазначено, що лікар виявив у неї гематому правого стегна, однак з історії хвороби та наданих фіскальних чеків неможливо зрозуміти, які ліки були придбані на лікування цієї гематоми, та скільки вони коштували. Відповідно, суд позбавлений можливості розрахувати та стягнути з відповідача матеріальні збитки, завдані саме лікуванням гематоми правого стегна. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину позивач зазнала фізичного болю і приниження. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які також передбачені ст.. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та приходить до висновку, що розмір відшкодування має становити 2 000 гривень. Суд виходить з того, що моральна шкода спричинена злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, при цьому потерпілій завдані легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров'я ти незначної стійкої втрати працездатності, вибачень від засудженої позивачка не отримала, вона до цього часу вини не визнає, демонструє неповагу до позивача та намагається її ображати. Разом з тим заявлена до відшкодування сума підлягає зменшенню, оскільки завдані позивачу тілесні ушкодження не спричинили непоправної шкоди здоров'ю, змушені зміни у житті потерпілого цілком відновлені, негативні наслідки були нетривалими, при цьому вона отримала моральну сатисфакцію у вигляді вироку суду,. Суд також враховує рівень життя та заробітних плат у регіоні, присуджуючи до сплати суму відшкодування, яка є істотною з огляду на розмір прожитковий мінімум та розмір мінімальної заробітної плати, але є реальною для стягнення з особи, що працює, та не поставить сім'ї відповідачів у тяжке матеріальне становище. З огляду на встановлений позивачці діагноз: «ЗЧМТ (03.08.17) струс головного мозку, вестибулярний синдром» без призначення судово-медичної експертизи у суду відсутні підстави для висновку про те, що в зазначений період позивачка проходила лікування у зв'язку зі стресом, депресією або іншими психологічними чи неврологічними наслідками отриманих тілесних ушкоджень.

Outcome: partial