Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини на особистий рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України». Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.02.2018 року [PERSON] , [INFO] було передано позивачу під опіку. Вихованням та утриманням, розвитком, лікуванням малолітньої займається позивач та її чоловік. При цьому, вважає, що відповідач не звільнена від обов`язку сплачувати аліменти, у зв`язку з чим просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, призначив справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Передано [PERSON] на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.06.2014 року № 381, малолітній [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2014 року [PERSON] була усиновлена та їй було змінено прізвище, ім`я та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.10.2017 року усиновлення дитини було скасовано. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції зобов`язано внести відповідні зміни до актового запису про народження №1551 від 31.05.2011 року, виключивши з актового запису відомості про усиновлення, залишивши відомості, що були внесенні до усиновлення. Прізвище, ім`я та по батькові змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «батько» були внесені зміни на раніше внесені відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, в графі «мати» були внесені зміни про матір « [PERSON] ». Згідно розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2018 року №68, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.02.2018 року №98 [PERSON] , [INFO] , було передано позивачу [PERSON] під опіку. За час перебування [PERSON] в сім`ї позивача до неї не зверталась Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, де дівчинка перебуває на обліку, щодо повідомлень про те, що мати дитини [PERSON] хоче бачитись з дитиною чи цікавиться її долею та здоров`ям. Матеріальної допомоги на утримання дитини від [PERSON] не надходить. Вихованням, матеріальним утриманням [PERSON] , розвитком дитини, її лікуванням займається позивач та її чоловік. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд зазначає, що вимоги позивача викладені не коректно, а тому враховуючи вимоги закону та майновий стан сторін, а також те, що відповідач не звільнена від обов`язку утримувати дитину, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здорова, працездатна, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved