Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів зазначивши, що 20.01.2014 року між нею та ПАТ «Імексбанк» в особі відділення № 304 АТ «Імексбанк» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) в національній валюті, згідно з яким вона передала банку на депозитний рахунок кошти у сумі 32 000, 00 грн. на умовах та в порядок визначені Договором. В обгрунтування позовних вимог позивачем також зазначено, що в порушення договірних умов і права щодо вільного розпорядження коштами, після закінчення терміну дії договору, звернувшись в усній формі до відповідача з питання повернення коштів, отримала відмову, а на її заяву від 16.12.2014 року щодо повернення коштів, банком відповіді не надано взагалі. Враховуючи порушеними свої майнові права та інтереси позивач з даним позовом звернулася до суду. Представником позивача до суду надано заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити та розгляд справи здійснити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив справу розглянути на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору № 1010016163 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та позивачем, позивач 06.03.2014 року розмістила на вкладному рахунку № [NUMBER]/[NUMBER], (поточний рахунок [NUMBER]/[NUMBER]), строком на 96 днів, а саме до 10 червня 2014 року, під щомісячну виплату процентів - 28 200, 00 грн. Згідно з договором № 1010017040 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та позивачем, позивач 10.06.2014 року розмістила на вкладному рахунку [NUMBER]/[NUMBER], (поточний рахунок № [NUMBER]/[NUMBER]), строком на 93 дні, а саме до 11 вересня 2014 року, під щомісячну виплату процентів 25% річних - 31 000, 00 грн. 26 червня 2014 року, згідно з Додатковою угодою до договору № 1010017040 банківського вкладу від 10 червня 2014 року, позивач поповнила депозитний рахунок на 1000,00 грн. За станом на день закінчення встановлених в договорі строків, кошти позивачу відповідач не сплатив. Згідно з п. 3.1 Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту), Банк приймає від Вкладника Вклад, внесений на умовах (сума, валюта, процентна ставка, строк зберігання тощо), які визначені у цьому Договорі та Договорі про приєднання до Договору та зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за його користування. У відповідності до п.5.6 Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) проценти на суму Вкладу нараховуються у валюті Вкладу, починаючи від дня, наступного за днем надходження коштів у обумовленому Сторонами розмірі до дня, який передує даті повернення Вкладу, або списання Вкладу з Вкладного рахунку з інших підстав, передбачених цим Договором, внутрішніми нормативними документами Банку та/або чинним законодавством України. Нарахування процентів на додаткові внески до Вкладу починаються з дня, наступного за днем поповнення суми Вкладу. Сплата нарахованих процентів здійснюється у валюті Вкладу (п.5.9 Публічного Договору). Сплата нарахованих процентів здійснюється у термін, визначений умовами Депозитного продукту Банку та Договором про приєднання до Договору, починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем/календарним кварталом внесення Вкладу на Вкладний рахунок, або по закінченні терміну дії Договору (п.5.10 Публічного Договору). Відповідно до п.6.1 Публічного Договору Банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк, що визначений в Договорі про приєднання до Договору. Банк повертає Вклад або його частину (за письмовою заявою Вкладника) у валюті кладу (п.6.3 Публічного Договору). Згідно з п. 6.5 Публічного Договору після закінчення строку зберігання Вкладу, сума Вкладу повертається на банківський рахунок, який зазначено вкладником у Договорі про приєднання до Договору (окрім випадків автопролонгації Договору). Банк зобов`язаний зберігати кошти Вкладника та щоденно нараховувати по залишку грошових коштів на Вкладному рахунку проценти, за схемою простих відсотків (п.8.3.2. Публічного Договору). У відповідності до п. 8.3.3 Банк зобов`язаний сплачувати нараховані проценти у валюті, зазначеній у договорі про приєднання до Договору, згідно умов даного Договору та Договору про приєднання до Договору. Крім того, Банк зобов`язаний повернути Вкладнику суму депозиту з нарахованими та несплаченими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу Вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою Вкладника, шляхом перерахування на поточний/картковий або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником в Договорі про приєднання до Договору або у письмовій заяві Вкладника (п.8.3.5 Публічного Договору). Згідно з Додатковою угодою до договору № 1010017040 банківського вкладу від 10 червня 2014 року від 26 червня 2014 року, Вкладник поповнила депозитний рахунок [NUMBER]/[NUMBER] грошовими коштами у сумі 1000,00 грн., залишок грошових коштів після поповнення рахунку склав 32 000,00 грн. Відповідно до заяви позивача від 16.12.2014 року на адресу відділення 304 АТ «Імексбанк» м. Кіровоград та ПАТ «Імексбанк», за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 12-а, позивач зверталася до відповідача з вимогою щодо повернення грошових коштів за договором банківського вкладу у зв`язку з закінченням дії основного договору по депозиту від 20 січня 2014 року, про що свідчить лист Укрпошти про виконані операції, згідно з яким лист позивача Банку було вручено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено заподіяння відповідачем такої шкоди та не надано належних доказів щодо отримання нею душевних страждань або фізичного болю. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Крім того, позивачем не вказано з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене суд вважає за можливе повністю задовольнити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів та за необгрунтованістю відмовити в частині стягнення моральної шкоди. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial