Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2017 померла [PERSON], після якої залишилася спадщина, а позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом. Разом з тим, позивач зазначила, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через те, що постійно працювала, а в останній день звернення із заявою до нотаріуса отримала важку травму ноги. Тому при зверненні до нотаріальної контори у прийнятті заяви їй було відмовлено, через що виникла необхідність у зверненні до суду. Будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, позивач до зали суду не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно прохаючи її позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не зявився. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши повно та всебічно матеріали справи разом із доказами, наявними у матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно актового запису про смерть [PERSON] померла 30 серпня 2017 року (а.с.10). В матеріалах справи наявна копія заповіту від 03.07.2014, посвідченого державним нотаріусом за реєстровим №2-736, згідно якого [PERSON] на випадок її смерті заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті, [PERSON], [INFO] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом строк. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування. У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за заповітом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч.1ст.1272ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за заповітом. Позивач просить встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 30.08.2017. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що тяжко хворіла, що підтверджується письмовими доказами по справі: виписками № 1602, № 2249, із медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.13-14,34). Пленум Верховного Суду України в п. 24\~Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved