Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. При цьому посилалась на те, що відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі, проте з 1996 року в ній не мешкають у ній, постійно проживають в іншому місці, через що вона за власні кошти сплачує комунальні послуги за відповідачів, несе витрати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а. с. 4). Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою від 11.07.2016 року (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію, а. с. 6). Згідно до акту мешканців будинку [ADDRESS], відповідачі за вказаної адресою не проживають. (а. с. 29) Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Згідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіння та користування своєю власністю, а також вказує що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до п.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved