Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Знам’янської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вказала, що [INFO] померла [PERSON]. За життя їй на підставі розпорядження Знам’янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 року №186-р, виділено земельну ділянку [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,83 га, що знаходиться на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Про що видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №302925. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, я тому числі і на зазначену земельну ділянку. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким своє майно заповіла їй. В зв'язку з чим вона являється єдиною спадкоємицею померлої. Має намір прийняти спадщину, однак не має можливості, оскільки оригінал державного акту втрачено. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER] га, що знаходиться на території Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №302925 в порядку спадкування. Позивач в судове не з'явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій возовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутності. Представник відповідача Знам’янської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував щодо їх задоволення, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №302925 [PERSON] на підставі розпорядження Знам’янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 року №186-р передано у власність земельну ділянку [NUMBER] площею 3,83 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Цибулівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №327 (а.с.8). Згідно з уточненим розрахунком нормативної оцінки земельної ділянки [NUMBER], станом на 01.01.2013 року загальна нормативна грошова оцінка угідь - 88202 грн. (а.с.9). Згідно з заповітом посвідченим секретарем Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області 02.06.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №117, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2005 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] втрачено, що підтверджено оголошенням в газеті «Сільське життя» №26 від 28.06.2014 року (а.с.14). Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) крім сертифікат, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. Згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В судовому засіданні встановлено неможливість прийняття спадщини, а в подальшому здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал Державного акту, і крім як в судовому порядку визнати за позивачем права власності не можливе, і воно не суперечить ст.328 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає, віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved