overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 26 квітня 1996 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис №314. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 квітня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис №314 (а.с. 3). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 24 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 27 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №918. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 червня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №918 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 11 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають малолітню доньку. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 28 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 585. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 квітня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 585 (а.с. 5). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 04 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 17). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 29 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 768. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 червня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києва, серії [NUMBER], про що складено відповідний актовий запис № 768 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 10 серпня 2010 року, серія [NUMBER] про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2271 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільної дитини між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вимоги про залишення позивачу свого щлюбного прізвища «[PERSON]» - також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 30 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1758. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, однак пояснив, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30 листопада 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1758(а.с.3). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про їх народження, виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4-5). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач впевнена, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що збереження сім′ї є неможливим, і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 31 грудня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2275. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити, відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Прізвище «[PERSON]», позивач просить суд змінити на дошлюбне - «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2275 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільних дітей між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вимоги про відновлення позивачу свого дошлюбного прізвища «[PERSON]» - також підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Крім того, просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити, відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Прізвище [PERSON] просить залишити шлюбне. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Свердловська Луганської області 06 травня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 187 та видане свідоцтво про укладання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільної дитини між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позовні вимоги про залишення позивачеві шлюбного прізвища «[PERSON]» - підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем та встановити місце проживання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] із матір»ю за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Добровільної згоди щодо місця проживання дитини між сторонами не досягнуто, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач і її представник уточнили позовні вимоги та просили суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 жовтня 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 722, про що надали письмову заяву. Відповідач та його представник проти задоволення позову з урахуванням наданих уточнень не заперечували та просили суд його задовольнити. Суд, заслухавши сторін, їхніх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 жовтня 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 722, та видане свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб було зареєстровано 06 квітня 2018 року виконавчим комітетом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області, однак, відносини в сім`ї не склались, збереження сім`ї вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, відповідач просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились дочка: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06 квітня 2018 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 листопада 2018 року. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відносини між сторонами не склалися, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного, подружжя шлюбні відносини на протязі тривалого часу не підтримує, а отже подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін та дитини. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дитини подружжям не ставиться. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, дитини, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач сплатила судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок, в порядку статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved