Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до Мигівської сільської ради, третя особа: відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказує, що 03 лютого 2010 року в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області померла баба позивача [PERSON]. За життя спадкодавець склала заповіт, а саме 20 липня 2009 року згідно якого усе своє майно і те, що буде належати її на день смерті заповіла йому. Цей заповіт в день його складення посвідчений секретарем Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і зареєстрований під №80 . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок площею 0,2655 га., що знаходяться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області цільове призначення яких: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця було втрачено звернувся із заявою до начальника відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про видачу йому копії правовстановлюючого документу. Одержавши завірену копію державного акту на право власності на земельні ділянки на ім'я спадкодавця, звернувся із заявою до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ці земельні ділянки. Однак постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], від 27.07.2017р. йому було відмовлено у видачі Свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спірне спадкове нерухоме майно. Одночасно нотаріусом було роз'яснено право на звернення до суду. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно а саме, право власності на дві земельні ділянки кадастрові номери 7320585000:01:002:0115 та 7320585000:01: 005: 0055 загальною площею 0, 2655 га., що знаходяться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 051085, які належали спадкодавцю [PERSON], яка померла 03.02.2010 році. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, будучи належно повідомленими про місце, день та годину слухання справи. В адресованій суду заяві просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Представник сільської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Представник відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві просить справу розглядати у їх відсутність. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 03 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть №12 від 26 липня 2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок площею 0,2655 га., що знаходяться на території Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області цільове призначення яких: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно матеріалів спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Позивач своєчасно звернувся з заявою в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], від 27.07.2017р. йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки через відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спірне спадкове нерухоме майно. Згідно оголошення в ЗМІ газету «Вижницькі обрії» від 06.10.2017 року втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №051085,виданий на прізвище [PERSON] вважається недійсним Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 р. N 439 «Про затвердження порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку» територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку такі документи: а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно-правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до листа державної реєстраційної служби № 12-06-15-13 від 15.01.2013 року «Щодо видачі дублікатів втрачених або зіпсованих документів» дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Тобто дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. Відповідно до пункту 4.11 Інструкції, затвердженої Наказом Держкомзему України від 22.07.2009 року, новий державний акт на ім'я спадкодавця замість зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій відповідно до статті 4 Закону України «Про нотаріат». Однак, з 1 січня 2013 року набули чинності закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Закон України «Про державний земельний кадастр» та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких видача державних актів на право власності на земельні ділянки припиняється та згідно статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому зазначеним законом, у тому числі видає свідоцтва про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (замість державних актів на право власності на земельні ділянки). Таким чином, у зв'язку відсутністю оригіналів державних актів на земельні ділянки, позивач не може належним чином оформити свої майнові права на вищезазначені земельні ділянки. Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved