Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом на ? частину права на земельну частку (пай) площею 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Василівське», розташованого на території с.Василівка Болградського району, Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 13 травня 1997 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації від 13.01.1997 року № 10, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, який є одним із спадкоємців зазначеного права після смерті матері [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою [PERSON], померлого [INFO] року та бажає оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після його смерті, але при зверненні до приватного нотаріуса Агбун М.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що батько за життя не зареєстрував належним чином своє право власності. Таким чином, правовстановлюючий документ про право власності на земельну частку (пай) не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва на спадщину. З цих підстав позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.41,49). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.22, 41) підтримав доводи позивача, наполягав на їх задоволенні, про що подав письмову заяву, а також просив справу розглянути у його відсутність і у відсутність позивача, та рішення постановити у підготовчому засіданні в зв'язку з визнанням позовних вимог відповідачем (а.с.53). Відповідач Василівська сільська рада Болградського району Одеської області, до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26, 43). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав письмовий відзив до суду (а.с.50, 51, 53). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданим на підставі запису акту про смерть №166 від [INFO] року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності члена в КСП «Василівське», розташованого на території с.Василівка, Болградського району, Одеської області, яку померлий [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON], та належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 13.05.1997 (а.с.13). В сертифікаті в графі «Право на земельну частку (пай) передано» є відповідна відмітка: [PERSON], [PERSON], місце проживання [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕГ №779405 від 06.12.2006 року. Право померлого [PERSON] на ? частину права на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6075 (а.с.14), та витягом про реєстрацію в Спадкову реєстрі (а.с.15). За даними Відділу Держземагенства у Болградському районі Одеської області від 29.11.2017 року № 168/0/196-17 нормативна грошова 1 га сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, пасовища), розташованої на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01.01.2017 року становить: рілля - 29 288.33 гривен, багаторічні насадження - 38184.14 гривен, пасовища - 4 372.40 гривен (а.с.19). За свого життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яке посвідчене секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області [PERSON] від 12.09.2016 року, зареєстровано в реєстрі за №231, яким належні йому земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, заповів на ім'я [PERSON], [INFO], а все інше майно, де б воно не заходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те інше, що на день смерті буде мені належати, та нащо за законом матиму право, заповів на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.37 - зворотна сторінка, 38). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем, яка є його донькою підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.1969 року (а.с.10), - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.11.1992 року (а.с.11). Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І надано копію спадкової справи № 192/2017 заведеної щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] 23 травня 2017 року, та надала усі необхідні документи, проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом на її ім'я не видавалося. Інший спадкоємець з заявою про прийняття спадщини взагалі не звертався (а.с.30-40). Разом з цим, постановою від 06.10.2017 року Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку (пай) не відповідає відомостям, зазначеним в реєстрі нерухомого майна і це є перешкодою для оформлення свідоцтва на спадщину (а.с.20). Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивач фактично прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася після смерті батька [PERSON]. Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами книги 6 ЦК України. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу перелічених правових норм, позивач є спадкоємцем за заповітом, яка скористалася своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті її батька. Разом з цим її право порушено, оскільки вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя батько не зареєстрував набуте ним право на ? частину права на земельну частку (пай) розміром по 3.204 у.к.га. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, судом встановлено на підставі належних і допустимих доказів, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] мав право на 1/2 частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Василівське». Проте за час свого життя батько, не реалізував своє право належним чином та отримав відповідного державного акту і не зареєстрував право власності. З огляду на зазначене, позивач згідно вимог чинного законодавства успадкувала дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набула право на ? частину права на земельну частку (пай) розміром 3.204 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Василівське». При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved