Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку, загальною площею 76,5 кв.м., що розташований у [ADDRESS]. До будинку примикають: стайня, стодола, комора, вбиральня, криниця. Будинковолодіння розташоване на земельні ділянці, площею 0,25 га, що належить позивачці на праві власності. Вище земельної ділянки [PERSON] розташована земельна ділянка відповідача. По межі земельних ділянок позивача та відповідача іде канава, яка відмежовує їхні земельні ділянки від сусідських. Крім того, канава служить стоком дощових та талих вод. Починаючи з осені 2012 року, відповідач засипає канаву всіляким сміттям на межі із земельною ділянкою позивача, в результаті чого стічні та талі води не попадають у канаву на межі земельної ділянки позивача, а течуть прямо її земельну ділянку, підтоплюючи споруди, що на ній розташовані. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою не засмічувати канаву, проте відповідач на її прохання не звертає уваги. За заявою позивачки земельна комісія, виїхавши на місце, підтвердила факт засмічення відповідачем канави і зобов'язала відповідача розчистити її. Акт затверджено рішенням Ріп'янської сільської ради від 10.04.2013 року. Проте відповідач не це уваги не звертає, а продовжує засмічувати канаву, в результаті чого стічними водами заливається подвір'я позивача, підтоплюються будинок та господарські споруди. Тому, позивач змушена звернутись до суду та просить зобов'язати відповідача розчистити та надалі не засмічувати канаву, що знаходиться вище земельної ділянки, на якій розташоване будинковолодіння, яке належить позивачці на праві приватної власності, за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, наведених в самій позовній заяві і просять його задоволити. Додатково позивач суду пояснила, що відповідач конфліктує з нею і спеціально закидає канаву, щоб вода підтоплювала її будинковолодіння. Канаву закидають також і члени сім'ї відповідача. Відповідач хазяйнує на цій канаві, наче то його власність, хоча канава приблизною шириною 70 см не належить власникам суміжних земельних ділянок, а є природнім межовим знаком. Земельна ділянка відповідача не приватизована. За результатами огляду земельних ділянок і канави, земельна комісія сільської ради склала відповідні акти, які підтверджують факт засмічення канави відповідачем. Відповідач відмовився підписувати ці акти. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте, як вбачається зі змісту поданої ним заяви, він заперечує щодо задоволення позову і не бажає брати участь у судовому засіданні (а.с. 25). Свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки, пояснив, що він особисто разом з батьком відповідача у 1986-1988 роках викопав канаву на межі їхніх земельних ділянок для того щоб в ній збирались дощові води і далі стікали в річку. Приблизно два роки тому відповідач почав закидати канаву, внаслідок чого підтоплює його подвір'я, хоча до цього вони разом чистили цю канаву. Різне сміття в канаву скидають і члени сім'ї відповідача. Канава є межею між їхніми земельними ділянками і не належить власникам суміжних земельних ділянок. Свідок [PERSON], який є депутатом Ріп'янської сільської ради і головою земельної комісії, суду пояснив, що після звернення до сільської ради із відповідною заявою [PERSON], земельна комісія у складі трьох чоловік (він особисто, сільський голова і ще один депутат сільської ради) виходила на місцевість весною 2013 р. Оскільки, канава на межі двох господарств була закидана, то [PERSON] зобов'язали щоб він розчистив канаву. Через деякий час ця комісія виходила на місцевість вдруге і склала ще один акт, оскільки, відповідач так і не розчистив канаву. Засипання цієї канави загрожує підтопленням суміжних земельних ділянок, оскільки, земельна ділянка відповідача знаходиться дещо вище земельної ділянки позивача і без канави дощові води потраплятимуть на подвір'я позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, площею 0,25 га, за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 5, 7). Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. За правилами ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як вбачається з кадастрового плану (а.с. 6), а також стверджується позивачем, спірна канава для збору ґрунтових та поверхневих вод є природнім межовим знаком, що відокремлює сусідні земельні ділянки і не належить на праві власності ні позивачу, ні відповідачу. Згідно зі ст. 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно акту земельної комісії Ріп'янської сільської ради від 29.11.2013 року, встановлено, що канава між господарствами [PERSON] та [PERSON] є закиданою сміттям, що є загрозою для підтоплення житлового будинку (а.с. 8). Водночас в даному акті не зафіксовано, хто саме засмічує канаву, даний акт не підписаний [PERSON] Суд не приймає до уваги наданий позивачкою акт земельної комісії Ріп'янської сільської ради від 06.04.2013 року (а.с. 49), згідно якого виявлено закидану сміттям канаву, що межує між [PERSON] та [PERSON] та зобов'язано [PERSON] розчистити канаву, оскільки даний акт не підписаний членом земельної комісії [PERSON] та самим [PERSON] Крім того, обидва акти земельної комісії Ріп'янської сільської ради складені в 2013 році. Жодних документів, які б підтверджували факт засмічення канави в 2014 році, в тому числі на час звернення з позовом до суду, і саме [PERSON], позивачем не надано. Суд також не бере до уваги покази свідка [PERSON], так як він безпосередньо виїжджав на місце разом із земельною комісією тільки в 2013 році. Окрім того, даний свідок лише бачив в якому стані перебуває канава, проте, не вказує хто саме і за яких обставин її засмічує. Суд критично розцінює і показання свідка [PERSON], оскільки він є чоловіком позивачки і безпосередньо зацікавлений в результатах розгляду справи. До того ж позивач та свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що різне сміття в канаву скидає не тільки відповідач, але і члени його сім'ї, водночас позов пред'явлений лише до [PERSON] Долучені до матеріалів справи фотознімки (а.с. 38-41, 53-58) вказують на наявність якоїсь канави, закиданої сміттям і камінням, проте з даних знімків не можливо зрозуміти, коли саме зроблені дані фото, встановити місце розташування даної канави і хто саме її закидав. Крім того, доказів того, що земельна ділянка, яка розташована вище земельної ділянки [PERSON], перебуває у власності чи користуванні саме відповідача, позивач не надала і не ставила в судовому засіданні питання про їх витребування. Водночас позивач визнала, що вищевказана земельна ділянка не приватизована. На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві із врахуванням підстав і предмету позову і відповідно, що є підстави для застосування до спірних правовідносин відповідних положень Земельного кодексу України, тощо. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 373 ЦК України, ст.ст. 91, 92, 108, 152 ЗК України та

Outcome: dismissed