Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку по 2395 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, про стягнення судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що її дочка [PERSON] з березня 2018 року разом з малолітніми дітьми, її онуками проживали по [ADDRESS] . Діти зареєстровані за місцем реєстрацї свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак жодного дня діти за місцем реєстрації не проживали. Вказує, що відповідач з 2015 року працював на території Польщі, час від часу навідувався до сім`ї. Після смерті її дочки, з березня 2020 року відповідач деякий час проживав разом з дітьми у її квартирі, працював у місті Львові на таксі «Болт», потім плиточником на будівництві. Починаючи з липня 2020 року відповідач залишив місце проживання, припинив спілкування з дітьми, які проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні, вона забезпечує дітей всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, вихованням та доглядом за ними. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, життям дітей не цікавиться, не приймає будь-якої участі у вихованні та розвитку дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до дітей і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05.07.2021 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.09.2021 зобов`язано Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 19.10.2021 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених в такому, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлявся належно, про причини неявки суд не повідомив. При проведенні підготовчого засідання позов не визнав, відзив не надав. Представник третьої особи [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування, яким визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Вважає, що відповідач повністю самоусунувся від виховання дітей. Заслухавши вступні слова учасників процесу, думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейний кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно до роз`яснень, що містить п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 березня 2008 року у Старосільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №2 (а.с. 14). Батьками неповнолітніх дітей є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 15, 16). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , матір дітей померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 36 (а.с.17). З`ясовано, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з бабцею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №14 від 09.07.2020, №8 від 14.05.2021 з місця проживання та склад сім`ї виданих ОСББ «Сихівчанка» (а.с.18,19) Відповідно до акту обстеження житлових умов від 20.10.2020, квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, загальною площею 48 кв.м, житловою площею 31,5 кв.м, у квартирі чисто прибрано, діти проживають в окремій кімнаті, де створено усі належні умови для проживання, навчання та відпочинку. (а.с.20) З характеристики, наданої директором СЗШ №96 м.Львова [PERSON] та класним керівником - [PERSON] , вбачається, що батько дітей участі у вихованні сина не бере, не відвідує батьківські зустрічі, не спілкувався з класним керівником і вчителями, навчанням сина не цікавиться. Аналогічну інформацію містить і характеристика, надана директором ЗШ «Первоцвіт» [PERSON] та класним керівником [PERSON] , про те, що батько донькою не цікавиться, не відвідує батьківські зустрічі, не спілкувався з класним керівником і вчителями. (а.с.24,25) З довідки ГО «Атлетично-спортивний клуб «Спартак» вбачається, що син відповіача [PERSON] займається в секції вільної боротьби, за період відвідування дитиною секції, батька жодного разу не бачили. З характеристики на [PERSON] із спортивного клубу «Sport Art», дівчинка регулярно відвідує заняття з художньої гімнастики, піклується про неї бабуся, батька жодного разу не бачили (а.с. 27-31). З висновку Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування № 260001-вих-91709 від 07.10.2021 вбачається, що враховуючи інтереси дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.60). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] вказав, що батько не цікавиться його життям, не спілкується, при зустрічі в приміщенні суду 19.10.2021 батько з ним не привітався. В минулому батько агресивно до нього ставився, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак, таке право не є абсолютним. Судом враховуються встановлені в ході розгляду справи обставини, а саме те, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, життям та здоров`ям не цікавиться, не турбується про їхнє майбутнє, не бере участі у підготовці дітей до самостійного життя, не дбає про дітей, матеріально їх не утримує. При проведенні підготовчого судового засідання відповідач позов в частині позбавлення батьківських прав не визнав. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, не навів переконливих аргументів, в тому числі про наміри в майбутньому змінити своє ставлення до дітей і почати виконувати батьківські обов`язки. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він не бажає підтримувати стосунки з дітьми, з часу звернення з даним позовом (травень 2021 року) по день ухвалення рішення, як батько не бере участі у житті дітей, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи наведені обставини справи та інтереси дітей, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться дітьми, не піклується про них, матеріально їх не забезпечує, тому є недоцільне збереження зв`язків дітей з батьком, відтак відповідача слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, статтею 180 СК України визначено, що кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Встановлено і не оспорюється учасниками процесу, двоє дітей (у віці 13 і 8 років) проживають разом з позивачем, бабою дітей, повністю перебуває на утриманні позивача, яка несе постійні витрати на їх харчування, одяг та інше, відповідач проживає окремо. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітні діти безспірно потребують матеріальної допомоги, особу відповідача, його стан здоров`я, відсутність інформації про його працевлаштування і приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей слід визначити у меньшому розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, які стягуватимуться щомісячно, і такий розмір є максимально наближеним до прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. (2510 грн.) Саме такий розмір аліментів, на переконання суду буде більш ніж достатньо для забезпечення належного матеріального становища неповнолітніх дітей. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та підлягають до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 28.05.2021 та в порядку ч.1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд вирішує питання розподілу судових витрат з дотриманням положень ст.141 ЦПК України. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн., а на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. (вимога про стягнення аліментів). На підставі статями 150, 155, 164, 166, 181-182 СК України,

Outcome: partial