Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 27 жовтня 1979 року по 18 червня 2004 року. У спільній частковій власності позивачки, відповідача та [PERSON] (по 1/3 частині) перебуває квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу сторони по справі у добровільному порядку визначили порядок користування квартирою. Починаючи з 01 жовтня 2011 року та по 01 грудня 2013 року відповідач участі у сплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території не бере, у зв'язку з чим [PERSON] сплачувала послуги самостійно у повному обсязі. Таким чином за вказаний період нею були сплачені наступні суми: - за послуги водопостачання та водовідведення - 230,23 грн.; - за послуги теплопостачання - 2693,11 грн.; - за послуги електропостачання - 1325,75 грн.; - за послуги утримання будинку та прибудинкової території - 1756,30 грн., всього - 6005,39 грн. Частина суми, що повинна бути сплачена відповідачем, складає 1/3 частину від загальної суми: 2001,79 грн. Після уточнення позовних вимог (а.с.40) позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію у сумі 1340,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутність (а.с.41). Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На адресу суду недійшла заява відповідача, в якій він зазначив, що позовні вимоги про стягнення 1/3 частини видатків з оплати житлово-комунальних послуг у сумі 1340,00 грн. визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі (а.с.42). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними в п. 24 постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову повинно бути безумовним. В такому випадку суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 3 п. 2 ст.331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них є спільною частковою власністю. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця (виробника) до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Судом встановлено, що визнання відповідачем даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також узгоджується з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними у зазначеній постанові пленуму. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частини видатків з оплати комунальних послуг за період з 01 жовтня 2011 року по 01 грудня 2013 року у сумі 1340,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача, стягнувши з нього на користь позивачки - 229,40 грн.

Outcome: approved