Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона з 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має з ним спільну дитину [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідач останнього часу в добровільному порядку не бажає надавати грошові кошти на утримання дитини, шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з вересня 2016 року, проживають окремо один від одного. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі. В судовому засідання позивач підтримала свої позовні вимоги як обґрунтовані та просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме щодо стягнення з нього аліментів на користь дитини у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів, про що надав письмові заперечення на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що він добровільно та без рішення суду сплачує аліменти на утримання його дитини від першого шлюбу [PERSON] , яка народилася [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, та заслухавши позивача і відповідача, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Так, сторони\~ мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 08.11.2016 року за №02-39/5198 /а.с. 7/. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв`язку із стосунками, що склалися між ним та позивачкою, останнього часу не надає матеріальної допомоги позивачу для утримання дитини, хоча є працездатним і проходить військову службу у Чугуївському об`єднаному районному військовому комісаріаті Харківській області. Відповідач не підтверджує письмовими доказами обґрунтування добровільних сплат аліментів на дитину від першого шлюбу. Не надано жодних письмових даних про добровільне утримання аліментів від заробітної плати відповідача з місця проходження військової служби. Рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відсутнє. Крім цього, з наданої відповідачем довідки про його доходи за період з вересня 2016 року та по грудень 2016 року відсутні дані щодо утримання з нього аліментів. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у виді 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду позивача та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача суд стягує судовий збір в дохід держави, в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved