Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача 400\~000 грн. моральної шкоди. Мотивувала заяву наступним. 27 вересня 2015 року в с. Вербки Павлоградського району, Дніпропетровської області, водій [PERSON], знаходячись у трудових відносинах з ТОВ «АТП «Совтур», керуючи технічно справним автобусом ПАЗ 4230, порушив правила дорожнього руху України та скоїв наїзд на її доньку, малолітню [PERSON], [INFO], в результаті чого остання померла. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року водія [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до шести років позбавлення волі. Вироком суду було встановлено, що громадянин [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. У звязку зі смертю дитини позивач визнала моральні страждання. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Позивач вказала, що зазнала моральних страждань внаслідок смерті своєї дитини, вона втратила надію та опору в житті, непоправне горе та страждання будуть супроводжувати її все життя. В подальшому надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі 30\~000 грн. Представник третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, з причин того, що відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 27 вересня 2015 року в с. Вербки Павлоградського району, Дніпропетровської області, водій [PERSON], знаходячись у трудових відносинах з ТОВ «АТП «Совтур», керуючи технічно справним автобусом ПАЗ 4230, порушив правила дорожнього руху України та скоїв наїзд на малолітню [PERSON], [INFO], в результаті чого остання померла. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року водія [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до шести років позбавлення волі. Вироком суду було встановлено, що громадянин [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказані обставини підтверджено вироком суду. /а.с.15-20/ 27 березня 2017 року позивач звернулась до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної пригоди. У 25 квітня 2017 року позивач отримала кошти у розмірі 13 179 грн. 68 коп. та 16\~372 грн. 28 коп. на свій рахунок. /а.с.4,5,6/ Позивач зазначила, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» частково сплатила їй моральну шкоду у розмірі 8\~775 грн. 56 коп. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач добровільно сплатив позивачу всі витрати у звязку з похованням померлої на загальну суму 23\~403 грн. 60 коп. /а.с.53- 60/ Ст. 1172 ЦК України передбачено, що відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач вказав, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення вона зазнала неабияких моральних страждань, які обґрунтовує: стражданнями, яких вона зазнала у зв'язку з смертю доньки, душевними стражданнями, пережитими позивачем у зв'язку із самою подією; хвилюваннями. Виходячи з обсягу спричинених страждань, характеру душевних страждань, внаслідок смерті доньки позивача під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце через винні дії водія ТОВ «АТП «Совтур» [PERSON], суд дійшов висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. При цьому, вирішуючи, питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, та приймає до уваги що потерпіла відчуває та переносить негативні наслідки від втрати доньки, та приходить до висновку, що справедливим може бути визнано розмір відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 100 000 гривень. Визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 400 000,00 грн., є на погляд суду, завищеним, не доведеним та не обґрунтованим. Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial