Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду за даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] (колишня власниця квартири) знялася із реєстрації. У вище вказаній квартирі залишився зареєстрованим [PERSON] (далі - Відповідач) - син колишньої власниці квартири [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] 11 вересня 1999 року забрав свої особисті речі і поїхав на заробітки за межі України, наміру повертатись в нього не було. Відповідач був власником ? частини вище вказаної квартири, а 16.02.2001 р. ця частина квартири була подарована [PERSON]. Після того, як ? частини квартири відповідача була подарована, відповідач став колишнім власником, а тому втратив право користування даним жилим приміщенням з моменту припинення права власності на нього, проте він залишився прописаний в квартирі. Власником всієї квартири з 2001 р. стала мати відповідача - [PERSON], а він, як член сімї власника мав право на користування квартирою. 21 березня 2007 року змінився власник квартири, оскільки [PERSON] подарувала її мені. Отже, на момент оформлення договору дарування вище вказаної квартири, відповідач не проживав, особистих речей його в квартирі не було. Відповідач повернувся в Україну в квітні 2009 року, в добровільному порядку виписуватися із вище вказаної квартири не бажає. Вказує, що вона має намір розпорядитися своїм майном-продати його, реєстрація відповідача у квартирі є перешкодою використовувати ій своє право власності у повному обсязі на власний розсуд і розпоряджатися майном, а припинення реєстрації відповідача відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» можливе лише у випадку втрати відповідачем права користування цим житлом. Оскільки відповідач добровільно знятись з реєстраційного обліку відмовляється, то вона вимушена звернутися із цим позовом до суду. В зв'язку з вище викладеним, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач, представник позивача з'явилися, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися, позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, про місце дату та час розгляду справи належним чином повідомлені, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідка [PERSON] та вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-1176, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS]. Встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.04.2007 року, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21.03.2007 року (а.с.6-10). У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що в належній позивачу квартирі, яка складається з 2-х житлових кімнат крім неї зареєстрований Відповідач. Відповідач, в квартирі не проживає з 1999 року по теперішній час, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.12-13), копією рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14.06.2013 року по справі №1013/10071 (а.с.39-40). Крім того, добровільно знятись з реєстрації відповідач відмовляється. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права та обов'язки членів сім'ї власника будинку (квартири) регулюються ст. 156 ЖК УРСР, за якою члени сім'ї і колишні члени сім'ї власника будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником. В той же час ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР визначає, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки Відповідач не проживає разом з Позивачем та не веде з ним спільне господарство, суд приходить до висновку, що Відповідач не є членом сім'ї Позивача в розумінні ст. 156 ЖК УРСР. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки Відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року, відповідно він може бути визнаний такими, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Наведені вище обставини стверджуються копією договору дарування від 21.03.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-1176, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.12.2007 року, від 16.10.2012 року, копією рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14.06.2013 року по справі №1013/10071 та іншими матеріалами справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. На підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК УРСР,

Outcome: approved