Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 05.02.2018 року відповідачі, які проживають в квартирі [ADDRESS] , що розташована поверхом вище, ніж квартира, належить позивачу, здійснили залиття квартири останньої. Згідно акту комісії ЖЕД-504 № 156 від 12.02.2018 року залиття квартири позивача сталося у зв`язку з пошкодженням стояка (труби) під час виконання ремонтних робіт відповідачами. Для розрахунку завданої відповідачем шкоди, позивач звернувся до ТОВ «Малеас». Згідно складеного висновку про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття від 13.03.2018 року вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири склала 107020 грн. За надання послуг з встановлення вартості відновлюваних робіт ТОВ «Малеас» позивачем було перераховано 2500 грн., та 20 грн. комісії. На час залиття квартири донька [PERSON] захворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію та одужання було ускладнене перебуванням зимою в вологій квартир. Все це призвело до моральних страждань, які позивач оцінює у розмірі 10 000 грн. На даний час відповідачем завдана шкода не відшкодована. Тому вона вимушена була звернутися за професійною правовою допомогою, за складання позову було витрачено 500 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну відповідачами у розмірі 110 040 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судовий збір в розмірі 2 862,40 грн., кошти сплачені за послугу з встановлення вартості відновлюваних робіт - 2 500 грн., комісію за перерахування коштів 20 грн., а також витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 500 грн. У відзиві відповідач [PERSON] посилається на невідповідність складеного акту про залиття вимогам чинного законодавства, з його змістом відповідача не ознайомлювали, а сам акт складено через 7 днів після залиття. Крім того вказує, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . Інші співвласники квартири, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до участі у справі не залучені, а шкода, завдана залиттям може бути відшкодована позивачу лише у розмірі її частки - ј частини. Вважає розмір завданих збитків завищений, оскільки відповідач замовив в ТОВ «МегаСП» кошторис вартості ремонтних робіт, розмір яких склав 23 793,92 грн. Відповідач неодноразово звертався до позивача з метою мирного врегулювання спору, однак його пропозиції були відхилені позивачем. Зазначає, що у Акті про залиття та висновку щодо вартості відновлювального ремонту, що наданий позивачем є значна розбіжність щодо масштабів пошкоджень. Зауважує про те, що його вини у залитті не має, воно трапилось у зв`язку з неналежним технічним станом труб. Розмір моральної шкоди вважає завищеним. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.04.2019 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Учасники справи в судове засідання 07.09.2021 не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] . Дана квартира розташована на першому поверсі даного будинку. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить 13/20 квартири [ADDRESS] . Відповідачці [PERSON] належить на праві власності належить 7/20 квартири [ADDRESS] Згідно акту комісії ЖЕД-504 № 156 від 12.02.2018 року, складеного в присутності мешканця квартири [ADDRESS] , 05.02.20218 сталось залиття квартири [ADDRESS] у зв`язку з пошкодженням стояка (труби) під час виконання ремонтних робіт власниками квартири [ADDRESS] , внаслідок чого пошкоджено оздоблення квартири, а саме коридору, ванни, кухні, кімнат. Відповідно до положень статті 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Згідно до вимог статті 190 ЖК Української РСР, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Отже, за загальним правилом законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15). За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Посилання відповідача на недоліки в оформленні Акта про залиття суд вважає недостатніми для визнання цього письмового доказу недопустимим, оскільки обставини, що викладені у ньому не спростовані відповідачем шляхом подання доказів на підтвердження своїх заперечень (наприклад, висновку експерта). Недоліки вказаного Акту самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Посилання відповідача на те, що залиття сталось внаслідок технічного стану труб спростовуються Актом про залиття, а доказів на підтвердження своїх доводів також не надано. З цих підстав суд вважає, що під час розгляду справи відповідачами не наведено обставин і доказів, які б вказували на інші причини залиття та виключали б їх вину у залитті квартири позивача. Відтак, суд вважає, що залиття квартири позивача сталося внаслідок неналежного утримання квартири [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності відповідачам, які не довела, що шкоди майну позивача завдано не з їх вини. Отже є підстави для задоволення позовних вимог та відшкодування за рахунок відповідачів на користь позивача майнової шкоди та судових витрат. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1537070/19-43 від 08.12.2020 року, вбачається, що майнова школа (збитки), завдана залиттям, яке згідно акту про залиття №156 від 12.02.2018 в квартирі [ADDRESS] становить 28 774 грн. При цьому, суд вважає, що висновок про вартість проведення відновлювального ремонту, складений ТОВ «МАЛЕАС» є неналежним доказом щодо вартості завданих збитків, оскільки містить невідповідність щодо кількості та обсягу пошкоджень, завданих квартирі, співвласником якої є позивач, що не відповідають змісту акту про залиття. Витрати понесені позивачем у розмірі 2 500 грн на складання цього висновку компенсації позивачу не підлягають. Враховуючи те, що матеріальна шкода відповідачів завдана залиттям квартири підтверджується лише в розмірі 28 774грн., суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі вимоги частково у цьому розмір та з підстав, що зазначені вище. Як вбачається зі змісту ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вирішуючи питання про відшкодування завданої моральної шкоди, враховуючи вимоги ст.1167 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає правильним стягнути з відповідачів на користь позивача завдану їй моральну шкоду сумі 8 000 грн., вважає, що розмір моральної шкоди позивачем був завищений, зазначена сума повністю відповідає характеру та обсягу моральних страждань позивача, тривалості вимушених змін у його житті. Визначені судом розмір майнової та моральної шкоди має бути стягнутий з відповідачів пропорційно до розміру їх частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а саме 13/20 часток з [PERSON] , а 7/20 часток з [PERSON] , а саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 18 703,10 грн. - майнової, 5 200 грн. - моральної шкоди, а з відповідача [PERSON] 10 070,90 грн. - майнової, 2 800 грн. - моральної шкоди. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В даній справі позивачем понесено наступні судові витрати: 2 862,40 грн. - судовий збір, 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги в даній справі задоволені судом на суму 36 774 грн (30%), а отже обґрунтованим до стягнення суд визнає суму судового збору у розмірі 704,80 грн (тобто у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» станом на момент звернення позивача з позовом до суду) і 150 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ці витрати підлягають розподілу між відповідачами пропорційно, а саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 458,12 грн. - судового збору, а також 97,50 грн витрат на професійну правничу допомогу, а з відповідача [PERSON] - 246,68 грн. та 52,50 грн. відповідно. Відповідачем [PERSON] понесено витрати на проведення експертизи у розмірі 7 850 грн., ці витрати мають бути відшкодовані їй позивачем у розмірі відхилених позовних вимог (70%), тобто у розмірі 5 495 грн. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З огляду на вимоги зазначеної статті, суд вважає правильним звільнити відповідача [PERSON] від обов`язку сплачувати позивачу судові витрати у справі у розмірі 299,18 грн (246,68+52,50), зобов`язавши позивача [PERSON] сплатити на користь відповідача [PERSON] різницю між стягнутими сумами у розмірі 5 195,82 грн.

Outcome: partial