Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить збільштити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до 1500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття; стягнути з відповідача заборгованість по аліментах у розмірі 10800 грн. та неустойку у розмірі 4917,81 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2007 року Залізничним районним судом м. Львова винесено рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення відкрито виконавче провадження. Однак відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, у зв'язку із чим, відповідно до довідки Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ у нього утворилась заборгованість у розмірі 10000 грн. Крім цього відповідач не бере участі у житті та вихованні доньки, не допомагає у додаткових витратах на розвиток дитини, а також не надає коштів на покращення здоро'я доньки. 05.10.2010 р. при черговому огляді дитини було виявлено построхітична диформація грудної клітки. Рекомендовано ЛФК, масажі та плавання. Всі ці рекомендації були дотримані, однак це потребує додаткових витрат. Крім цього з метою розвитку дитини та її здібностей дитина займається із вчителем англійської мови та малювання, що також потребує додаткових витрат. Вона не працює, не має можливості самостійно утримувати доньку. В утриманні малолітної [PERSON] позивачці допомагають її батьки. Суми у розмірі 300 грн., які призначено судом на утримання дитини не вистачає ні на додаткові витрати, ні н іжу та одяг. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача позов визнали частково. Відповідач погодився на збільшення розміру аліментів із 300 грн. до 400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Заперечив факт наявності заборгованості по сплаті аліментів, оскільки аліменти сплачував, заборгованості у нього немає, про що свідчить розписка позивачки про відсутність претензій до нього щодо сплати аліментів. З донькою зустрічається по мірі можливості, коли дозволяє позивачка, купує доньці одяг, взуття, дарує подарунки - велосипед, планшет. Додатково пояснив, що він вдруге одружився, дружина вагітна, а крім цього має непрацездатних батьків, яким допомає по мірі можливості. З жовтня 2014 року працює у ПП «Хітал-Сервіс» на посаді виконавця робіт по цивільному та промисловому будівництву. Однак заробітна плата у нього нестабільна, оскільки робота має сезонний характер, тому просить в подальшому стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Свідки [PERSON] /мама позивачки/ та [PERSON] /кума позивачки/ у судовому засіданні показали, що відповідач нерегулярно сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON], у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Вихованям, станом здоров'я доньки не цікавиться, матеріально не допомагає, не несе жодних додаткових витрат на дитину. Аліменти останнім часом сплачує, перераховуючи їх через відділення банку. Свідки [PERSON] /мама відповідача/ та [PERSON] /друг відповідача/ у судовому засіданні показали, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки, цікавився її життям, станом здоров'я. Свідок [PERSON] показала, що з жовтня 2012 року до жовтня 2014 року вона перебувала в Італії, в цей час відповідач матеріально їй не допомагав, однак відповідач допомагав батьку, який в той час був в Україні і тяжко хворів. Знає, що до 2012 року її син регулярно сплачував аліменти на утримання доньки, що було з жовтня 2012 року - не знає. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено: батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2007 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. При визначенні розміру аліментів у сумі саме 300 грн. суд керувався тим, що позивачка отримувала державну допомогу у розмірі 400 грн. щомісячно /а.с.4/. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 1327 грн. Згідно із довідкою ПП «Хітал-Сервіс» [PERSON] працює з 01.10.2014 р. на посаді виконавця робіт по цивільному та промисловому будівництву та його заробітна плата за три місяці становить 2600 грн. /а.с.63/. Суд не бере до уваги пояснення представника позивача та покази свідків про розмір та вид додаткових витрат на малолітню дитину, оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення додаткових витрат на дитину. Беручи до уваги те, що відповідач працює, має мінливий заробіток /оскільки його робота залежить від сезонності/, що визнається учасниками процесу, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також факт того, що позивачка на даний час вже не отримує державну допомогу у розмірі 400 грн., суд вважає, що збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання дитини з 300 грн. до 600 грн. щомісячно, відповідатиме інтересам сторін. Як вбачається з розрахунку боргу по сплаті аліментів боржником [PERSON] його заборгованість станом на 30.09.2014 р. становить 10 000 грн. /а.с.10/. Відповідно до розписки позивача, відповідач сплачував аліменти до 01.09.2010 р. /а.с.43/, інших належних та допустимих доказів про відсутність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не надано, суд не бере до уваги пояснення відповідача та покази свідків щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» тільки державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів та складає відповідний розрахунок боргу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право н стягнення неустойки /пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 4917 грн. 81 коп. Як встановлено у судовому засіданні, на утриманні відповідача перебуває його вагітна дружина [PERSON] /а.с.36/, а також з жовтня 2012 року до жовтня 2014 року непрацездатний батько, що визнано сторонами у судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно із ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин, суд, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача [PERSON], приходить до висновку, що розмір неустойки має бути зменшений на суму 500 грн., що буде відповідати інтересам сторін та принципам розумності та справедливості. Крім цього з відповідача слід стягнути відповідний розмір держмита в доход держави.

Outcome: partial