Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] , що залишився після її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що помер її батько, проте в отриманні свідоцтва на про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, в зв`язку в відсутністю правовстановлюючого документу. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника позивача надійшла до суду заяву в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить віднести за рахунок позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату і час слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви в яких просить справу розглядати без їх участі. Не заперечують проти позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи зі змісту ч. 1, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом досліджено: копію свідоцтва про смерть, з якого вбачається що [PERSON] , помер [INFO] (а.с.5), свідоцтво про народження [PERSON] , де батьком зазначено [PERSON] ( а.с. 6), витяг про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 7), довідка від нотаріуса від 12.08.2021 року про коло спадкоємців відповідно до якої заява про прийняття спадщини за законом надійшла від [PERSON] ( а.с. 8), архівна довідка БТІ від 26.07.2021 року відповідно до якої [PERSON] належить будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 16.10.1990 року (а.с. 9); технічний паспорт на будинок [ADDRESS] (а.с. 10-12); довідка про перенумерацію будинків та зміну назви вулиці відповідно до якої будинок [ADDRESS] замінено на адресу [ADDRESS] .с. 13) ; довідка про проживання померлого у житловому будинку (а.с. 14); свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 15); свідоцтво про народження [PERSON] , відповідно до якого його батьком зазначено [PERSON] ( а.с. 16). 1. 12.08.2021 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що позивач не надав правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, що посвідчують право власності на майно. (а.с.17). З досліджених вище доказів вбачається, що за життя [PERSON] належним чином не зареєстрував право власності на будинок, що в свою чергу позбавляє його спадкоємця можливості оформити спадщину в позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказане підтверджується позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 14 серпня 2019 року по справі № 523/3522/16-ц. З огляду на викладене та враховуючи, що належні відповідач визнає, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , до складу спадкового майна якого належить спірний будинок під [ADDRESS] , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. При цьому, ухвалюючи рішення у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин та те, що представник позивача у поданій заяві просив віднести судові витрати за рахунок позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved