Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та на період навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що шлюб між нею та відповідачем розірваний рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.11.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09.03.2016 року [PERSON] зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На теперішній час [PERSON] вже повнолітня, виплата аліментів припинилася, вона навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, та потребує в матеріальній допомозі та коштів для: проїзду до місця навчання, проживання, одягу, харчування, підручники, тощо, тому позивач вимушена скористатися своїм правом встановленим ч. 3 ст. 199 СК України. Сторони до зали судових засідань не з`явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти в розмірі 1500,00 грн., відповідач вказав, що він з уточненими позовними вимогами згоден. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 26. Згідно довідки Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна від 02.05.2019 року за № 304/1601, [PERSON] а є студентом 1 курсу денного відділення біологічного факультету вказаного навчального закладу. Вимогами до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У зв`язку із продовженням навчання позивачем навчання, вона потребує в матеріальній допомозі. Вимогами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. .141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved