Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача у якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо його неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . У позові зазначили, що батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не займається їх вихованням та забезпеченням, жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Позивач самостійно утримує дітей, піклуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Тому, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, права і інтереси, яких повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку, просить позбавити його батьківських прав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до [PERSON] та [PERSON] . Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що з 2002 року по 2011 рік [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народжені: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 10.04.2003), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 28.02.2006). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2011 року у цивільній справі № 2-1433/2011 шлюб розірвано. Після розлучення [PERSON] проживає окремо від родини за адресою [ADDRESS] . Дітей відповідач бачив, коли вони приїжджали до його батьків, але з ними не спілкувався. Батько про синів не піклується, їх життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, фінансово їх не утримує. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2019 року у цивільній справі № 334/1341/19 про зміну способу стягнення та розміру аліментів з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей. Аліменти [PERSON] не сплачує, згідно з довідкою про неотримання аліментів, виданою Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 10.02.2020 року.? 21.10.2019 року спеціалістами відділу служби проведена бесіда з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] та отримано пояснення з приводу позовної заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав, діти підтримують позов матері у повному обсязі, підтверджують той факт, що батько не приймає ніякої участі у їх вихованні та утриманні, стосунки з батьком діти не підтримують та підтримувати не бажають.. [PERSON] спеціалістами відділу служби направлено письмові запрошення до відділу служби та на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з приводу розгляду справи про позбавлення батьківських прав. До відділу служби та на комісію [PERSON] не з`явився. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району №05/01-27/0234 від 03.03.2020 року, з метою захисту прав та інтересів дітей, вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює, як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків та характеризує [PERSON] з негативної сторони, як особу яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved