Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки з моменту розірвання шлюбу не надає, долею дитини не цікавиться, не зважаючи на ті обставини, що він офіційно працює та може надавати таку допомогу дитині. У зв'язку з тим,що дитина росте та потребує нового одягу, взуття, культурного розвитку просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, зазначила, що відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину. Так зокрема, їх спільна донька постійно хворіє та за період 2016-2018 р., на бронхіт, бронхообструктивний синдром, бронхіальна астма, що підтверджується виписками з картки хворого, тому потребує постійного лікування та оздоровлення. Так на проведення медичних обстежень та аналізів було витрачено 2319,50 грн., на придбання ліків для дитини витрачено 2403,38 грн., а всього на суму 4722,88 грн., що підтверджується наданими до позовної заяви квитанціями, тобто з відповідача просить стягнути половину вказаної суми в розмірі 2361,44 грн. Крім того, з метою всесторонньо розвитку малолітня - [PERSON], 2013р.н. відвідує Школу нових дітей, де оплата послуг за місяць складає 3400грн. (комплексні заняття - 2000 грн, ментальна арифметика 500,00 грн, англійська мова 500,00 грн, фітнес - 400 грн.). Загалом починаючи з вересня 2017 року та по червень 2018 р. було сплачено за відвідування НШД витрат на загальну суму в розмірі 34000,00 грн. З вказаної суми просить суд половину стягнути з відповідача, а саме 17000,00 грн. А оскільки малолітня продовжує відвідувати вказану школу то , просить суд стягувати з відповідача в подальшому щомісячно 1/2 частину майбутніх витрат, а саме 1700,00 грн. щомісячно. У зв'язку з чим просила з урахуванням зазначених вимог позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду від 20.07.2018 року по справі відкрито провадження та призначено спрощений порядок розгляду без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали від 20.07.2018рокупро відкриття провадження та позовну заяву з додатками. Від відповідача на адресу суду відзив до сьогоднішнього часу не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, актовий запис №88. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.10.2013 року [PERSON], народилася [INFO], де батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Окрім того, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки що до дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків що до дитини. За змістомст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положенням ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення та до повноліття, то в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до ч.5 ст.183 СК України встановлено розмір аліментів на 1 дитину 1/4 частина на двох дітей 1/3 частина , на трьох і більше дітей половина заробітку платника аліментів але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. З наданої позивачем копії медичної карти амбулаторного хворого № 80 на ім'я [PERSON], 2013 р.н., вбачається, що [PERSON] дуже часто хворіє, у період з 2016 р.-2018 р. малолітній неодноразово було встановлено діагноз гострий бронхіт, бронхообструктивний синдром, бронхіальна астма,перебуває на диспансерному обліку, страждає на алергію. Зокрема перебувала на стаціонарному лікуванні у дитячій поліклініці КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О. і А. Тропіних» із діагнозом гострий бронхіт, що також підтверджується наданими до суду виписками з медичної картки. На проведення медичних обстежень та аналізів позивачем було витрачено кошти в сумі 2319,50 грн., що підтверджується копіями рахунків: №1000009323055 від 05.11.2017 року та квитанцією за №0000001853 від 05.11.2017 року(на суму200,00 грн) , рахунком за №1000012217761 від 13.05.2018р. та квитанцією №0000003240 від 13.05.2018 р., (на суму 127,50 грн.) та квитанцією від 24.05.2018 р. за №8296 ПП Євротест (1322,00 грн.), квитанцією від 30.05.2018 р. виданої ФОП [PERSON] (670,00 грн.). Крім того, відповідно до наданих та приєднаних до матеріалів справи чисельних квитанцій було витрачено на купівлі медичних ліків та препаратів для дитини на загальну суму 2403,38 грн. Отже, загальні витрати на купівлю ліків та проведення обстежень склали - 4722,88грн. Що стосується витрат,пов'язаних з наданням дитині освітніх послуг в «Школі нових дітей», де оплата послуг за місяць складає 3400грн. (де входить комплексні заняття - 2000 грн, ментальна арифметика 500,00 грн., англійська мова 500,00 грн, фітнес- 400 грн.), то суд вважає ,що позивачем не надано жодних допустимих та підтверджуючих доказів того що дитині потрібні вказані заняття та, що дитина відвідує вищевказаний заклад, не надано жодних квитанцій про сплату вказаних послуг, окрім того вказані витрати в розумінні положень ст. 185 СК України, не є додатковими витратами на дитину. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на утримання та лікування дитини є такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину додаткових витрат 4722,88 грн., понесених на лікування спільної дитини, в розмірі 2361,44 грн. Що стосується заявлених у позовній заяві вимог щодо стягнення з відповідача щомісячно до 5 числа кожного місяця фінансувати на користь позивача 1/2 частину додаткових витрат на відвідування «Школи нових дітей» в сумі 1700,00 грн., то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають , оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову до суду з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру.

Outcome: partial