Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просила визнати недійсним договір майнового лізингу укладений 13 травня 2015 р. між відповідачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ», стягнути з відповідача ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» грошові кошти в розмірі 30\~440,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 травня 2015 року відповідач [PERSON] без попереднього погодження з позивачем, уклав договір майнового лізингу № 805219 з відповідачем ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» за умовами якого він мав після сплати всіх лізингових платежів стати власником легкового автомобіля Fiat Doblo Panorama 1,4 Classic, загальною вартістю 152\~200,00 грн. Відповідач [PERSON] без відома та згоди позивача сплатив на користь ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» грошову суму в розмірі 30\~440,00 грн. Вважає, що відповідний договір повинен бути визнаний недійсним у звязку з тим, що він укладений без її відома та згоди, виходить за межі дрібного побутового правочину, а також не відповідає інтересам сімї. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно позивач не надавала йому згоду на укладення договору майнового лізингу № 805219 від 13 травня 2015 року. Вказаний договір було укладено з метою задоволення його власних інтересів і він не був укладений в інтересах сімї. Справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся, заперечень та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позивача, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 13 травня 2015 року відповідач [PERSON] уклав з відповідачем ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» договір майнового лізингу № 805219. Відповідно до п. 2.1 договору Лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах лізингу у користування майно (надалі Предмет Лізингу визначений у п. 3.1 цього Договору), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти Предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 3.1 предметом Лізингу по даному договору є: Fiat Doblo Panorama 1.4 MT Classic. Відповідно до п. 3.2 Вартість Предмета Лізингу на момент укладення даного Договору та розмір авансового платежу вказується в Додатку № 2 до даного Договору, який є його невідємною частиною. Пунктом 7.1 договору передбачено, що даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання зобовязань сторонами, але не більше 76 (сімдесяти шести) календарних місяців з моменту підписання даного Договору. Відповідно до платіжного доручення №890 від 13 травня 2015 року відповідач [PERSON] перерахував в рахунок сплати вартості фінансування згідно договору № 805219 від 13.05.2015 р. на користь ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ» грошові кошти в розмірі 30\~440,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Грошові кошти у розмірі 30\~440,00 грн. придбані в результаті спільної діяльності подружжя та є спільною сумісною власністю останнього. Згідно з приписами ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. В ході судового розгляду встановлено, матеріалами справи не спростовано, що позивач ні усної ні письмової згоди відповідачу [PERSON] на укладення договору майнового лізингу № 805219 від 13 травня 2015 року не надавала. Вказаний договір укладено не в інтересах сімї, відповідачу [PERSON] так і не було передано автомобіль Fiat Doblo Panorama 1.4 MT Classic, грошові кошти, необхідні для забезпечення щоденного життя сімї витрачено. Грошові кошти в розмірі 30\~440,00 грн., а також всі подальші виплати є для позивача істотною сумою коштів, виходять за межі поняття дрібного побутового правочину. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] інни Едуардівни є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved