Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.03.2013 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Авдіївка вул. Леніна, буд. 240 та земельної ділянки на якій він розташований. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення свого права на спадщину за законом. Постановою від 07.07.2016 року нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на заявлене спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, м. Авдіївка вул. Леніна, буд. 240 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація відсутня. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Леніна (Соборна), будинок № 240, після смерті матері [PERSON], померлої 09 березня 2013 року у м. Авдіївка Донецької області. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність та проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідив матеріали справи та законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.071995 року, посвідченого нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька за № 1-662, [PERSON] отримала у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], 1/2 частку будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Авдіївка вул. Леніна, буд. 240. Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 22.01.1999 року, посвідченого нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 28.01.1999 року за № 276, [PERSON] придбала у [PERSON] 1/2 частку будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Авдіївка вул. Леніна, буд. 240. Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НО №673422, виданого 09.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 09.03.2013 року у віці 77 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 114. Відповідно до копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23873925 та № 238735385 від 07.07.2014 року, [PERSON] на праві власності належить земельні ділянки, що розташовані за адресою: Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Леніна, будинок № 240 (кадастровий номер 1410200000:07:008:0008 та 1410200000:07:008:0116). Постановою державного нотаріусу Шахтарської державної нотаріальної контори від 07.07.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON], а саме: на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Леніна (Соборна), будинок № 240, у звязку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація відсутня. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому її право підлягає захисту в судовому порядку. Позовні вимоги на визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню, так як способом захисту цивільних прав та інтересів може є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved