Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідачів та просила припинити право власності [PERSON] на 1/9 частину житлового будинку [ADDRESS] з виплатою останньому компенсації за його частку у спільній частковій власності в сумі 11111,11 грн., за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду. Визнати право власності на 1/9 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] Припинити право власності [PERSON] на 1/18 частину житлового будинку [ADDRESS] з виплатою останній компенсації за її частку у спільній частковій власності в сумі 5555,56 грн., за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду. Визнати право власності на 1/18 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] Припинити право власності [PERSON] на 1/18 частину житлового будинку [ADDRESS] з виплатою останній компенсації за її частку у спільній частковій власності в сумі 5555,56 грн., за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду. Визнати право власності на 1/18 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], мати її вітчима, яка померла [INFO], мала двох позашлюбних синів - [PERSON] та [PERSON], а також сина [PERSON], вітчима позивача, який помер [INFO]. Після смерті матері вітчима позивача [PERSON], 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] перейшла у спадщину в наступних частках: відповідач [PERSON] отримав 1/9 частину, [PERSON] отримав 1/9 частину, [PERSON] отримав 1/9 частину та [PERSON], мати позивача, яка померла [INFO], отримала 1/6 частину. Після смерті [PERSON] (другого позашлюбного сина) належна йому 1/9 частина перейшла у спадщину дружині - відповідачу [PERSON] в розмірі 1/18 частини, та дочці відповідачу [PERSON] в розмірі 1/18 частини. Вітчим позивача та мати позивача перебували у цивільному шлюбі, починаючи з 1977 року. Зазначила, що крім отриманої від матері 1/9 частини, вітчим позивача отримав у спадок 1/2 частину житлового будинку від свого батька - [PERSON], який помер [INFO]. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. 27 липня 1998 року було посвідчено договір дарування 1/2 частини житлового будинку, де вітчим позивача подарував матері позивача належну йому 1/2 частину житлового будинку. Крім того, державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Буждиганчук Є.Ю. 21 листопада 2002 року було посвідчено договір дарування 1/9 частини житлового будинку, де вітчим позивача подарував матері позивача належну йому 1/9 частину житлового будинку. Таким чином, мати позивача у сукупності набула права власності на 14/18 частин житлового будинку (1/6 від матері вітчима позивача, 1/2 від вітчима позивача, 1/9 від вітчима позивача). Відповідно до договору дарування від 20 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Симоненко І.М., мати позивача подарувала 14/18 частин житлового будинку позивачу - [PERSON] З метою надання достовірних відомостей щодо співвласників житлового будинку, адвокат позивача Степанов Д.П. 22 вересня 2016 року звернувся із адвокатським запитом до Київського міського бюро технічної інвентаризації, де попросив надати актуальну інформацію шляхом складення довідки-характеристики щодо кожного співвласника та його частки в житловому будинку. У відповідь на адвокатський запит від 05.10.2016 за № 12870 (И-2016) Київське міське бюро технічної інвентаризації зазначило, що з 2010 року довідки-характеристики не видаються, та з 01.01.2013 інформацію стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і обтяжень таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державні та приватні нотаріуси (копія відповіді на адвокатський запит додається). Визначаючи співвласників, позивач посилається на довідку-характеристику №1403362 від 21 квітня 2009 року, а також на інформацію, що була передана представнику позивача Київським міським бюро технічної інвентаризації в телефонному режимі (було наголошено, що станом на сьогодні співвласники не змінювалися). Крім цього, за неофіційною інформацією в органах державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відсутні будь-які відомості щодо зміни співвласників оспорюваного житлового будинку. Зазначила, що фактично відповідачі взагалі не з'являлися в оспорюваному будинку, позивач хоча особисто і знайома з відповідачами, але з 1983 року не бачила та не контактувала з останніми. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку ринкова вартість об'єкту оцінки становить 100000,00 грн., отже 1/9 частина відповідача [PERSON], складає 11111,11 грн., а 1/18 частина відповідача [PERSON] та 1/18 частина відповідача [PERSON] складає окремо кожна 5555,56 грн. Вважає, що частки співвласників житлового будинку в праві спільної часткової власності в натурі не виділені, оскільки частки відповідачів є не значними і не можуть бути виділені в натурі. Підтвердженням зазначеного є висновок щодо технічної можливості виділу в натурі часток з об'єкта нерухомого майна від 05 вересня 2016 року № 16. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату та час повідомлені належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивач та її представник. Суд, врахувавши заяву позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] - мати вітчима позивача, яка померла [INFO] мала двох позашлюбних синів - відповідача [PERSON] та [PERSON], а також сина (вітчима позивача) [PERSON], який помер [INFO]. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Старокиївського району м. Києва 10.11.1996 року та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після смерті матері вітчима позивача 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] перейшла у спадщину в наступних частках: відповідач [PERSON] отримав 1/9 частину, [PERSON] отримав 1/9 частину, [PERSON] отримав 1/9 частину та [PERSON], мати позивача, яка померла [INFO] отримала 1/6 частину. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 10.10.2010 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.1999 року. Після смерті [PERSON] (другого позашлюбного сина) належна йому 1/9 частина перейшла у спадок дружині - відповідачу [PERSON] в розмірі 1/18 частини, та дочці відповідачу [PERSON] в розмірі 1/18 частини. Зазначене підтверджується довідкою-характеристикою за №1403362 від 21.04.2009 року, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Вітчим позивача та мати позивача перебували у цивільному шлюбі, починаючи з 1977 року. З матеріалів справи встановлено, що крім отриманої від матері 1/9 частини, вітчим позивача отримав у спадок 1/2 частину житлового будинку від свого батька - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.1976 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. 27 липня 1998 року було посвідчено договір дарування 1/2 частини житлового будинку, де вітчим позивача [PERSON] подарував матері позивача [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Буждиганчук Є.Ю. 21 листопада 2002 року було посвідчено договір дарування 1/9 частини житлового будинку, де вітчим позивача подарував матері позивача належну йому 1/9 частину житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, мати позивача [PERSON] у сукупності набула права власності на 14/18 частин житлового будинку (1/6 від матері вітчима позивача, 1/2 від вітчима позивача, 1/9 від вітчима позивача). Відповідно до договору дарування від 20 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Симоненко І.М., мати позивача [PERSON] подарувала 14/18 частин житлового будинку позивачу - [PERSON] З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації №12870 (И-2016) від 05.10.2016 року вбачається, що з 2010 року довідки-характеристики не видаються, та з 01.01.2013 року інформацію стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і обтяжень таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державні та приватні нотаріуси. Таким чином, визначаючи співвласників, суд приймає до уваги надану позивачем довідку-характеристику №1403362 від 21 квітня 2009 року. Позивач в своєму позові також зазначила про те, що відповідачі взагалі не з'являлися в оспорюваному будинку. Позивач хоча особисто і знайома з ними, але з 1983 року не бачила та не контактувала з останніми. 05 вересня 2016 року між позивачем та ТОВ «Міськспецексперт» був укладений договір про надання послуг № 458, згідно якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічної документації, а саме провести основну інвентаризацію приватного будинку, виготовити висновок про можливість виділу, а також технічний паспорт житлового будинку замовника, що підтверджується копією договору, копією додаткової угоди та копією акта здачі-прийняття виконаних робіт. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку (копія додається) ринкова вартість об'єкту оцінки становить 100000,00 грн., отже 1/9 частина [PERSON] складає 11111,11 грн., а 1/18 частина відповідача [PERSON] та 1/18 частина відповідача [PERSON] складає окремо кожна 5555,56 грн. Позивач просила припинити право власності відповідачів на вказані частини будинку з виплатою на їх користь компенсації та визнати за нею право власності на 1/9, 1/18, 1/18 частини будинку за адресою: [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Частиною 2 статті 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Встановлено, що вартість вищевикладених оспорюваних частин житлового будинку, що в загальній сумі становлять 22222,23 грн. внесені позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанціями про сплату № 399 від 15 жовтня 2016 року, № 400 від 15 жовтня 2016 року, № 401 від 15 жовтня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Встановлено, що частки співвласників житлового будинку в праві спільної часткової власності в натурі не виділені, оскільки частки відповідачів в праві спільної часткової власності є не значними і не можуть бути виділені в натурі, що підтверджується висновком щодо технічної можливості виділу в натурі часток з об'єкта нерухомого майна від 05 вересня 2016 року № 16. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі;річ є неподільною;спільне володіння і користування майном є неможливим;таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Позивач звертаючись до суду також зазначила, що фактично в житловому будинку проживали батько вітчима позивача - [PERSON] (проживав в житловому будинку з 1952 по 1976 роки), мати вітчима позивача - [PERSON] (проживала в житловому будинку з 1952 по 1976 роки), [PERSON] - вітчим позивача (проживав в житловому будинку з 1952 по 2008 роки), [PERSON] - мати позивача (проживала в житловому будинку з 1977 по 2010 роки), про що також свідчить витяг з книги про прописку по будинку. З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає в житловому будинку, починаючи з 1998 року, з 10.04.2015 року [PERSON] зареєстрована в житловому будинку та проживає одна, що підтверджується копією довідки форми №3, виданої ЖЕД №905 12.10.2016 року. За весь час проживання мати позивача, вітчим позивача, а пізніше і позивач брали повну участь у благоустрої, утриманні та збереженні житлового будинку, здійснювали необхідні витрати, сплачували обов'язкові платежі, податки і збори, робили капітальний ремонт. Зазначене вище підтверджується договором на користування електричною енергією, договором про надання послуг з вивезення побутових відходів, квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг тощо. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що відповідачі вступили в право на спадщину та стали співвласниками оспорюваного будинку, однак відповідно до ст. 360 ЦК України жодного разу не приймали участі в утриманні житлового будинку, в останньому ніколи не з'являлися, ніяких господарських робіт в будинку не проводили, комунальні платежі жодного разу не сплачували, а, отже, ніякої зацікавленості та інтересу будь-яким чином щодо своїх часток в житловому будинку відповідачі не проявляли. Отже, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/9 частку, відповідача [PERSON] на 1/18 частку та відповідача [PERSON] на 1/18 частку житлового будинку з виплатою останнім грошової компенсації за їх частки у праві спільної часткової власності за вищевказаних обставин є можливим і доцільним та позбавлення останніх права власності в даному випадку на завдасть істотної шкоди їх інтересам. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що частки відповідачів у житловому будинку [ADDRESS], є незначними та не можуть бути виділеними в натурі. Припинення права власності відповідачів на їх частки у житловому будинку не завдасть їм істотної шкоди, оскільки відповідачі тривалий час проживають за іншою адресою, в спірному житловому будинку не проживали та не проживають на даний момент. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 734,93 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved