Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить виселити [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS] , без надання іншого житла. В обгрунтування позову покликається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку проживають та є зареєстрованими її родичі та зять [PERSON] . Вона хоча зареєстрована у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , однак із своїм чоловіком фактично проживають у с. Висіч Яворівського району Львівської області. [PERSON] проживаючи у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] постійно порушує правила співжиття та фактично руйнує майно, яке нею та її чоловіком набулося протягом життя, зокрема відповідач без її дозволу продав металеві труби, які знаходилися на горищі житлового будинку, без її дозволу продав коляску до мотоцикла, яка знаходилася у її домогосподарстві, а двигун до мотоцикла розібрав на запчастини, більша частина яких також відсутня. Окрім цього, відповідач демонтував частину огорожі, якою було відгороджено подвір`я, без її відома продав їхнього коня. На зауваження повернути зазначені речі, чи виручені за них кошти не реагує, жодні дії повернути майно відмовляється. Окрім цього, на зауваження схаменутись або забиратися із домогосподарства, відповідач вказує на свою реєстрацію у вказаному житловому будинку, що дає йому право і надалі завдавати шкоду її майну. Відповідач регулярно порушує правила співжиття у будинку, неодноразово виражався в її та чоловіка сторону лайкою, не реагує на зауваження, а це свою чергу робить неможливим подальше його проживання у її будинку. Відповідач не є членом її сім`ї та не веде зі нею спільного господарства, а навпаки систематично завдає йому шкоду, а тому вона має право на усунення порушень свого права власності у будь-який час, зокрема і шляхом виселення відповідача. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Ухвалою від 30.01.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 01.04.2019 року відповідач [PERSON] на адресу суду скерував відзив на позовну заяву. В обгрунтування заяви зазначає, що позов не визнає та заперечує щодо його задоволення. Обставини викладені в позовній заяві позивача, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, не підтверджені належними допустимими доказами, а відтак не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Після одруження з [PERSON] , яка є донькою позивача, їм було запропоновано [PERSON] проживати у будинку який ще не був завершений, за адресою [ADDRESS] . Порадившись з дружиною вони прийняли дану пропозицію, після чого спільними зусиллями завершили будівництво та оселилися в даному будинку у 1992 році. За тривалий час спільного життя дане господарство було ним розбудоване, а саме збудовані господарські споруди, стайня, гаражі. В даному будинку проживали і були зареєстровані [PERSON] , його дружина [PERSON] , їхній спільні діти та брат його дружини [PERSON] , який фактично з ними не проживав. Позивач зареєструвалась в даному будинку 22.10.2018 року, після реєстрації права власності на це майно, і на даний час не проживала і не проживає, за цією адресою. Зазначає, що позивач вказує про порушення ним правил співжиття та зниження майна, яке належало їй та її чоловікові. Дане майно, а саме труби по даний час знаходяться на території подвір`я, також не заперечує що деяка кількість труб була використана на ремонт трубопроводу для води з дозволу її чоловіка [PERSON] , який власноруч допомагав по ремонту трубопроводу (свердловини) про, що можуть підтвердити свідки, які були присутні під час ремонтних робіт. Позивач стверджує, що він продав коня який належав їм, однак дане звинувачення спростовується тим, що кінь (кобила) після його одруження з дочкою позивача знаходилась на даному господарстві, після згоди сторін, даного коня (кобилу) його дружина [PERSON] обміняла у колгоспі на молодшу, оскільки ця кобила не могла привести приплоду, після чого за тривалий час вони розвели більше поголів`я коней якими поділилися з позивачем. До моменту виникнення даного конфлікту позивач жодних претензій не мала і по даному інциденту не зверталась в правоохоронні органи. Інцидент який виник на рахунок демонтажу огорожі спростовує тим, що коли чоловік позивача (його тесть) без спільної згоди поставив огорожу поперек двору, в них виникла проблема заїзду і виїзду з подвір`я і його дружина погодившись з сім`єю вимушена була організувати роботи по демонтажу огорожі без згоди її матері та батька, оскільки через тиждень мало відбутись весілля дочки, в результаті чого було демонтовано два відділи огорожі. Після чого його тесть [PERSON] власноруч демонтував залишки огорожі, погрузивши на причіп, вивіз у невідомому напрямку. Всі інші звинувачення являються надуманими і не мають жодного підтвердження. Дане господарство, яке веде його сім`я разом зі ним на території даного подвір`я не являється спільним господарством з позивачем, та було створене за спільною згодою. Просить суд звернути увагу на те, що він відноситься до осіб, що належать до кола сім`ї позивача. Своїми діями жодним чином не впливає на погіршення стану житлового приміщення та господарських споруд, а навпаки утримує їх та проводить поточні ремонти. Своїми діями та вчинками не несе жодної загрози життю та здоров`ю мешканцям та власникам даного будинку, іншого місця проживання в нього не має. Просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 05.11.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Дзидз А.В. на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141020228 від 11.10.2018 року на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок [ADDRESS] . Даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 18.04.2013 року. Відповідно до будинкової книги для прописки громадян в с.Середкевичі Яворівського району Львівської області та довідки №68 від 28.01.2019 року, виданої Середкевичівською сільською радою, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №287 від 11.03.2019 року виданої Середкевичівською сільською радою, [PERSON] згідно господарської книги №9 на 1991-1995 року (особовий рахунок № [NUMBER] ) зареєстрований в голови домогосподарства [PERSON] в с.Середкевичі Яворівського району Львівської області. Відповідно до довідки №288 від 11.03.2019 року, виданої Середкевичівською сільською радою, сім`я [PERSON] складається з дружини [PERSON] , дочки [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] , онука [PERSON] . Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 391 ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, його дружина, діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Підстави виселення членів сім`ї (колишніх членів сім`ї) власника будинку передбачені ст.157 ЖК України та ч.1 ст.116 ЖК України. За ст.157 ЖК України членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Частиною 1 ст.116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують житлове приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого житлового приміщення. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19). Посилання відповідача на те, що вказаний будинок був незавершений та за тривалий час спільного життя із дружиною (дочкою позивача) дане господарство було ним розбудоване суд оцінює критичному, оскільки стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження наведеного. Відповідач зазначає на те, що вказані обставини можуть підтвердити в судовому засіданні свідки, однак клопотання про виклик свідків відповідачем не заявлялись, сам [PERSON] в судові засідання не з`являвся, а відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Право власності на спірне домоволодіння зареєстроване за позивачем [PERSON] у встановленому законом порядку і є непорушним, захищене законом. Судом встановлено, що між сторонами по справі існують неприязні стосунки, відповідач [PERSON] порушує правила співжиття, фактично руйнує та здійснює продаж майна, яке було придбано позивачем, проживання відповідача у будинку, що належить позивачу позбавляє її права на розпорядження таким майном згідно вимог ст. 317 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин та доказів, суд, враховуючи інтереси власника житла, принцип розумності та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак, відповідача [PERSON] слід виселити із вищевказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved