Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути суму банківського вкладу у розмірі 192 581,99 грн., посилаючись на те, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та нею було укладено договір № 25090-62.3 банківського вкладу у національній валюті, за яким банк прийняв від вкладника та зарахував на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. терміном до 20 квітня 2015 року з процентною ставкою на суму вкладу у розмірі 16 % річних. Однак, всупереч поданої позивачем заяви від 28 вересня 2017 року про закриття поточного рахунку № [NUMBER] та повернення залишку на рахунку банком грошові кошти не повернуто та не надано жодної відповіді. Вислухавши представника позивача, яка в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити, а також представника відповідача, яка проти задоволення позову заперечувала та в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі з підстав викладених в її письмовому відзиві, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19 березня 2015 року на рахунок позивача № [NUMBER] , відкритий того ж дня у відповідача, ТОВ «ВКФ «Темп» перерахувало 190 210,00 грн. з призначенням платежу «Поворотно-фінансова допомога згідно договору № 1503192 від 19 березня 2015 року». 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір № 25090-62.3 банківського вкладу у національній валюті, за яким банк прийняв від вкладника та зарахував на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. терміном до 20 квітня 2015 року з процентною ставкою на суму вкладу у розмірі 16 % річних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 березня 2015 року № 61 у ПАТ «Банк «Київська Русь» було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно, рішенням від 15 червня 2015 року № 116 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у банку по 19 липня 2015 року включно, а рішенням від 17 липня 2015 року № 138 припинено здійснення тимчасової адміністрації. За постановою правління Національного банку України № 460 від 16 липня 2015 року вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Київська Русь» з 17 липня 2015 року, розпочати процедуру ліквідації з 17 липня 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 червня 2016 року № 1085 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16 липня 2018 року включно. Відповідно до рішення № 1684 від 18 червня 2018 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16 липня 2020 року включно. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, що передбачає ч. 1 ст. 1058 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Разом з тим, ч. 1 ст. 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. У п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп.пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. У п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Враховуючи положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також те, що з 20 березня 2015року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та приорітетним відносно інших законодавчих актів у таких правовідносинах. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20 січня 2015 року № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-350цс17. Вказана правова позиція є незмінною і правових підстав для відступлення від цієї правової позиції суд не знаходить. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому позов слід залишити без задоволення. За правилами ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору не відшкодовується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed