Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки - житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , з наступним внесення запису №16698753 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Визнати дії приватного нотаріуса КМНО Щвець Р.О. щодо реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки - житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] з наступним внесення запису №16698753 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно неправомірними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2016 року приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. на підставі дублікату договору іпотеки квартири, посвідченого 25.10.2017 року за реєстровим №11330 було посвідчено перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , до власника ПАТ КБ «ПриватБанк» та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що при вчиненні оскаржуваної дії нотаріус не ознайомився належним чином з договором іпотеки, зокрема, не взяв до уваги обов`язкову вимогу щодо повідомлення іпотекодавців про перехід права власності до іпотеко держателя та не запросив документів, підтверджуючих таке повідомлення. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» було застосовано процедуру судового звернення стягнення на предмет іпотеки, що виключає відповідно до змісту ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» можливість звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про це в договорі. Також зазначив, що в матеріалах реєстраційної справи відсутнє рішення про реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки - житлову квартиру, що є порушенням ст 37 Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі викладеного просила позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.12.2018 року головуючим у справі визначено Лазаренко В.В. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 17.12.2018 року заборонено Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» відчужувати квартиру [ADDRESS] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.02.2019 року головуючим у справі визначено Оксюту Т . Г . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено. 02.05.2019 року до суду надійшов відзив від представника відповідача приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О. в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що при здійсненні державної реєстрації речових прав на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» державним реєстратором приватним нотаріусом Швець Р.О. повністю дотримано вимоги чинного законодавства та обставини на які посилається позивач є необґрунтованими. Просив відмовити у задоволенні позову. 06.05.2019 року від представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 17.01.2019 року встановлено правомірність нотаріальної дії щодо посвідчення права власності на предмет іпотеки та у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О., ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи [PERSON] , [PERSON] , Департамент з питань реєстрації КМДА про скасування нотаріальної дії та визнання протиправними дії приватного нотаріуса відмовлено. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. 20.05.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому він зазначив, що посилання відповідачів як на підстави для відмови у задоволенні позову є необґрунтованими. Також просив витребувати у Департаменту з питань реєстрації КМДА матеріали реєстраційної справи про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки. Проте, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису. Рішення державного реєстратора у паперовій або електронній формі мають однакову юридичну силу та містять обоє`язкове посилання на Державний реєстр прав. Встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було прийняте, сформовано в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31679151 від 03.10.2016 року, в електронному вигляді, а тому витребування документів, які просить позивач є недоцільним. Від третіх осіб письмових пояснень до суду не надходило. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Дії нотаріуса, як державного реєстратора регламентуються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 року. Нотаріус, як державний реєстратор здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виключно на підставі Закон України № 1952- IV та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 року. Таким чином, його дії повинні розглядатися у відповідності до Закону України № 1952-IV та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 року дійсного на час проведення реєстрації. Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус є державним реєстратором. Як державний реєстратор, він є посадовою особою. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 18 Закону України № 1952 - IV передбачений перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Статтею 27 Закону України № 1952 - IV передбачені підстави для державної реєстрації речових прав. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно визначений Кабінетом Міністрів України. (Порядком реєстрації № 1127). Згідно з Порядком реєстрації № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Державна реєстрація проводиться в наступному порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Підпунктом 1 частини першої статті 27 Закону України 1952-IV передбачено, що державна реєстрація проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Пунктом 61 Порядку №1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця: документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця. заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). 29.09.2016 року до приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О. як державного реєстратора звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з метою здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. З наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» документів для реєстрації встановлено: 26.10.2006 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ «ПриватБанк» з другої сторони, був укладений договір іпотеки квартири посвідчений за реєстровим № 11330 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. Пунктом 33.1 договору іпотеки передбачено, що предметом цього договору є надання Іпотекодавцями в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в пункті 33.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника - [PERSON] перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекадержатель має право в разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед Іншими кредиторами Іпотекодавця. Пунктом 33.2 договору іпотеки передбачено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року №KIJ0GA0000102P, укладеного між Іпотекодержателем і Іпотекодавцем. Пунктом 33.3 договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника ( [PERSON] ) за кредитним договором, іпотекодавці надали в іпотеку (нерухоме майно) а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею 45 кв. м., в тому числі житловою площею 29,7 кв. м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 16.7.1. договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Пунктом 22 іпотечного договору передбачено, що у випадку порушення ередитного договору позичальником або цього договору Іпотекодавцами, Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених пунктами пп. 16.7.1., 16.7.2., 16.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Укладений іпотечний договір містить розділи «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст, 36 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 27 даного договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавців. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано нотаріусу Швець Р.О. підтвердження, що 19 серпня 2016 року позивач, [PERSON] та [PERSON] отримали вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в якій він вимагав від позивача та третіх осіб повернення кредиту в повному обсязі протягом тридцяти днів. Також, у вимозі вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір задовольнити забезпеченою іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру загальною площею 45 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з 19.09.2016 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право реєстрації права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачем 2 для державної реєстрації були надані відповідні документи, які передбачені Порядком № 1127, а саме: заяву, форму та вимоги до заповнення, встановлені Мін`юстом, які передбачені пунктом 8 Порядку; нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири від 26.10.2006 року, який передбачено пунктом 7 Порядку 1127 копію письмової вимоги про усунення порушень від 17.08.2016, яка передбачена пунктом 1 пункту 61 Порядку 1127; повідомлення про вручення письмової вимоги від 19.08.2016 року, яке передбачено пунктом 2 пункту 61 Порядку 1127. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, відповідно до пункту 18 Порядку № 1127, приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31679151 від 03.10.2016 року. Даний факт підтверджується наданою позивачем інформаційною довідкою від 19.10.2016 року № 70834569. Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 9 ст. 18 Закону України 1952-IV датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, а відповідно до ч.1. ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Необґрунтованим є посилання позивача щодо відсутності рішення про реєстрацію прав власності предмета на іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач посилається на Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868, проте дана постанова втратила чинність с 01.01.2016 року на підставі постанови КМУ від 25.12.2015 року № 1127 (Постанова №1127) Оформлення прийняття рішення про реєстрацію речових прав на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів. Відповідно до пункту 3 Постанови №1127 в редакції станом з 14.09.2016 року державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису. Рішення державного реєстратора у день його прийняття за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщується на веб-порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження та його друку. Моментом отримання заявником рішення державного реєстратора для цілей цього Порядку вважається дата розміщення такого рішення на веб-порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника. Рішення державного реєстратора за бажанням заявника, а також за зверненням посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, може бути надано у паперовій формі шляхом його друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, проставлення підпису та печатки державного реєстратора. Рішення державного реєстратора у паперовій або електронній формі мають однакову юридичну силу та містять обов`язкове посилання на Державний реєстр прав. На підставі викладеного приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було прийняте, сформовано в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31679151 від 03.10.2016 року, в електронному вигляді. Як вбачається з позовної заяви, про що вже було зазначено вище, підставами для скасування рішення про державну реєстрацію та визнання дій протиправними, позивач зазначає про порушення державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджених постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, а саме про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав лист-вимогу [PERSON] стосовно добровільного звільнення квартири, що є предметом іпотеки в листі не зазначалось конкретно щодо строків реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, як стверджує позивач існують підстави вважати, що при вчиненні реєстраційної дії нотаріус не ознайомився належним чином з договором іпотеки, не взяв до уваги щодо обов`язкової вимоги повідомлення Іпотекодавців про перехід права власності до Іпотекодержателя, та не витребував підтверджуючих документів про таке повідомлення. Крім того, позивач зазначає, що в проваджені Солом`янського суду знаходиться цивільна справа № 760/17040/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, на думку позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» було застосовано процедуру судового звернення стягнення на предмет іпотеки, що виключає відповідно до змісту ч.3 ст. 33 Закону України «Про Іпотеку» можливість звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження в договорі в позасудовому порядку. Однак, вказані посилання позивача є необґрунтованими, оскільки вищезазначені обставини якими позивач обґрунтовує неправомірність дій державного реєстратора приватного нотаріуса Швець Р.О. вже були предметом розгляду судом у цивільній справі по якій винесено та набрало чинності рішення суду. Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 17.01.2019 року встановлено правомірність нотаріальної дії щодо посвідчення права власності на предмет іпотеки та у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О., ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи [PERSON] , [PERSON] , Департамент з питань реєстрації КМДА про скасування нотарільної дії та визнання протиправними дії приватного нотаріуса відмовлено. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначеним рішенням суду від 07.09.2018 року та постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 17.01.2019 року встановлено, що 25.10.2007 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, відповідно до п. 7.1 якого банком було надано [PERSON] кредит у розмірі 77 620 доларів США для придбання бізнесу, а також 7 620 доларів США на сплату страхових платежів, з відповідною подальшою сплатою відсотків за користування кредитом та строком повернення до 25.10.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26.10.2007 року між відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, позивачем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , як іпотекодавцями, було укладено договір іпотеки квартири, відповідно до змісту якого в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, банку було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу та третім особам [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, 17.08.2016 року на адресу позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , ПАТ КБ «ПриватБанк» було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов`язань по кредитному договору протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Зазначалося, що у випадку невиконання вимог про сплату боргу, банк зачитає за собою право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження, яке міститься в договорі іпотеки квартири. Вказували на те, що у випадку невиконання своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів у встановлений строк, банк вимагає від усіх членів сім`ї та інших мешканців, добровільно звільнити предмет іпотеки. Зазначена вимога була отримана позивачем [PERSON] та третіми особами [PERSON] , [PERSON] 19.08.2016 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення та не заперечувалося самим позивачем. 29.08.2016 року [PERSON] направив на адресу банку відповідь на лист-вимогу від 17.08.2016 року, згідно якої [PERSON] заперечує правомірність вимоги банку про виселення з предмету іпотеки. Вказував на те, що йому та іншим співвласникам спірної квартири, не запропоновано викупити предмет іпотеки, чим порушено їхні права, та зазначив, що виселення з квартири може відбутися лише на підставі рішення суду. Протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги банку борг позивачем та/чи третіми особами [PERSON] , [PERSON] сплачений не був. Згідно звіту про оцінку майна від 16.08.2016 року квартира у [ADDRESS] коштує 712 044 грн. В зв`язку із невиконанням вимоги про повернення отриманих у кредит коштів, 29.09.2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. На підтвердження заявлених вимог представником ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швецю Р.О. було надано заставну серії ПБ № 010073 з підписами позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири від 26.10.2007 року, копію письмової вимоги про усунення порушень від 17.08.2016 року, повідомлення про вручення письмової вимоги від 19.08.2016 року. За заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та на підставі наданих банком документів після спливу тридцяти днів після отримання відповідної вимоги, 29.09.2016 року право власності на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS] було зареєстровано приватним нотаріусом за ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, досліджуючи надані учасниками справи докази, суди прийшли до висновків про те, що право власності на спірну квартиру перейшло до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», в тому числі в межах постанови Кабінету міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» від 25.12.2015 року №1127, тобто нотаріус, під час вчинення відповідних дій, діяв в межах норм чинного законодавства України. Та обставина, що в провадженні судів перебувала справа за позовом відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» до позивача та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на майно, не може свідчити про неправомірність дій ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки на підставі умов дійсного договору іпотеки квартири, який містить застереження та яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Положення Закону України «Про іпотеку» не містить прямої заборони щодо обов`язкового одночасного застосування лише одного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, будь то судовий порядок чи позасудовий. Закон вказує лише на можливість задоволення вимог іпотекодерлсателя в один із способів, в залежності від умов укладеного договору іпотеки та потреб останнього. Вказане свідчить про безпідставність тверджень сторони позивача, щодо причин визнання дій відповідачів неправомірними. В постанові Київського апеляційного суду від 17.01.2019 року зазначається, що оскільки при посвідченні переходу права власності на іпотечне майно до ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним нотаріусом було дотримано умови договору та вимоги закону, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування вчиненої ним нотаріальної дії є законним та обґрунтованим. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що при здійсненні державної реєстрації речових прав на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк», державним реєстратором приватним нотаріусом Швець Р.О. повністю дотримано вимоги чинного законодавства та обставини справи на які посилається позивач, як на підстави незаконних дій реєстратора - не є такими, що доводяться вищезазначеними рішеннями та є приюдиційним фактом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . У відзиві представника відповідача приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О., останній просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копію договору про надання правничої допомоги та копію акту виконаних робіт. Разом з тим, у порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України представником відповідача не подано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (з урахуванням часу їх проведення), та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин, витрати на правову допомогу з позивача на користь відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed