Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у зв'язку з тим, що з 31.08.2007 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2008 року відповідач сплачує на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Шлюб між сторонами по справі було розірвано. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2014 року [PERSON], був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Батько стосунків с сином не підтримує та не цікавиться життям та вихованням дитини. На даний час позивач працює помічником вихователя дитячого садку «Ромашка», але перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, яку позивач народила від іншого чоловіка. Але заробітку позивача та визначених рішенням суду розміру аліментів в повній мірі не вистачає для утримання та повноцінного забезпечення потреб дитини, тому позивач змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи (а.с. 20, 21). Згідно ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 089020, актовий запис № 173 (а.с. 5). Від шлюбу сторони по справі мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 413308, актовий запис № 8 (а.с. 4). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2008 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 11 серпня 2008 року та до повноліття [PERSON], тобто до 02 квітня 2025 року (а.с. 6). Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2014 року [PERSON], був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 7). Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.03.2012 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1855/08 від 17.11.2008 року (а.с. 9, 10). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved