Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.09.2005, актовий запис № 552. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.09.2005. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу подружжя проживало у м. Вахрушеве Луганської області. Після народження сина відповідач став зловживати спиртними напоями, не мав постійного місця роботи, мав тимчасові, мінливі заробітки, матеріально сім`ю не забезпечував. У зв`язку з цим в кінці 2006 року позивач залишила відповідача та разом з дитиною стала проживати у своїх батьків. З 2007 року позивач проживає у м. Києві. Отже, з 2006 року сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Жодна зі сторін за весь цей час не намагалася відновити сімейні стосунки. На даний час позивач має намір створити нову сім`ю, тому вважає, що її з відповідачем сімейні стосунки не можуть бути відновлені. Питання про розподіл спільного майна сторони вирішать після деокупації території Луганської області. Дитина буде проживати з позивачем. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити її інтересам. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.07.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 25.08.2021. 25.08.2021 судове засідання відкладено до 20.09.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові просила справу розглянути без її участі. Відповідач повторно до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на офіційному сайті Новопсковського районного суду Луганської області, заяв про відкладення та розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 24 вересня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 552. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 14.04.2006відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №259. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач у позові просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved