Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому, посилаючись на приписи ст.ст. 109,111 ЖК України, ст.ст. 47,48 Конституції України просила стягнути з виконкому Херсонської міської ради грошову компенсацію за ненадану квартиру за рішенням суду в сумі 300 000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.05.2012 року, яке набуло законної сили, було зобов'язано виконком Херсонської міської ради надати їй та малолітній [PERSON] двокімнатну благоустроєну квартиру в м. Херсоні. Рішення суду не було виконано. Виконавче провадження за примусовим виконанням вказаного рішення суду було завершено у зв'язку з неможливістю виконати без участі боржника. 28.02.2014 року вона зверталась до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду, в якій вона просила стягнути на її користь з виконавчого комітету 400 000 грн. для придбання квартири. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 року було відмовлено в заяві [PERSON] щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з вказаних підстав, просили стягнути з відповідача 300 000 грн. в якості грошової компенсації за ненадану квартиру для можливості самостійного придбання позивачем житла. Також представники позивача після початку розгляду справи по суті усно уточнили позовні вимоги, та додатково просили стягнути ці кошти з підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, внаслідок спричинення шкоди. Представник відповідача позов не визнала, вказуючи, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законодавством. Діючим законодавством не передбачений порядок надання компенсації особі за квартиру, яка орендувалась нею, у зв'язку зі знесенням будинку. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.05.2012 року, яке набуло законної сили, було зобов'язано виконком Херсонської міської ради надати [PERSON] та малолітній [PERSON] двокімнатну благоустроєну квартиру в м. Херсоні. З рішення суду встановлено, що [PERSON] разом із дочкою [PERSON] за договором найму постійно мешкали у квартирі [ADDRESS]. 07.06.2001 року між приватним підприємством «Парнас» та Херсонською міською радою укладено договір, за умовами якого виконавчий комітет Херсонської міської ради передає приватному підприємству «Парнас» земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] для забудови, а підприємство у свою чергу зобов'язалося за власні кошти знести цей будинок і побудувати новий та надати особам, що виселені, квартирі. У травні 2003 року будинок [ADDRESS] забудовником знесено та на цій земельній ділянці збудовано новий. Новозбудований будинок на місці знесеного по [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності міської територіальної громади, як і будинок, що підлягав знесенню, належав до житлового фонду міської ради. Вказані обставини сторонами не заперечувалися, та підтверджуються рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.05.2012 року та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16.10.2012 року. Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області від 29.07.2013 року було закінчено виконавче провадження у зв'язку з неможливістю виконати без участі боржника. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 року було відмовлено в заяві [PERSON] щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду у зв'язку з тим, що виконавче провадження було закрито, що унеможливлює здійснення зміни способу та порядку виконання рішення. До теперішнього часу рішенням суду залишається не виконаним. Позивач подав вказаний позов посилаючись на приписи ст. 109,111 ЖК України, ст.ст. 47,48 Конституції України, в якій просить стягнути з відповідача 300 000 грн. в якості грошової компенсації за ненадану квартиру для можливості самостійного придбання нею житла. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.ст. 110 ЖК України громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню. Відповідно до положень ст. 111 ЖК України якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Тобто зазначені позивачем підстави передбачають порядок надання іншого приміщення в разі знесення будинку в якому знаходиться жиле приміщення. Правовідносини з приводу компенсації та відшкодування збитків за вилучення нерухомого майна у зв'язку зі знесенням будинку регламентується ст.ст. 171-174 ЖК України, які здійснюються в порядку визначеному законом, якщо таке житло знаходилось у праві власності особи. Однак, як установлено судом, спірне житло було надано позивачу для проживання на підставі договору найму, тобто вона була користувачем, а не власником квартири в будинку, який підлягав знесенню, у зв'язку з чим зазначені норми щодо сплати компенсації на неї не розповсюджуються. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Частиною 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.ст.3,4 ЦПК України). Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За таких обставин, виходячи із засад змагальності сторін, меж судового розгляду, та заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги з зазначених позивачем підстав, задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачем спосіб захисту про надання компенсації за ненадану благоустроєну квартиру виконкомом Херсонської міської ради не передбачений законодавством, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed