Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому син змінив прізвище на « [PERSON] » та ім`я на « [PERSON] ». Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року (справа № 755/9457/16-ц) з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1 500,00 грн., починаючи з 30.05.2016 року і дод досягнення дитиною повноліття. В 2020 році з метою розвитку аналітичних здібностей дитини, син вступив до Фахового коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання за спеціальністю «Право», та в подальшому був зарахований студентом 1 курсу. Вартість навчання за перший рік 24 050,00 грн. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший спеціаліст з 01.09.2020року по 30.06.2023 року. 31.07.2020 року вона вплатила 12 025,00 грн. за перше півріччя. Разом з тим, 28.09.2020 року у сина діагностовано прогресуючу міопію високого ступеню, периферична дистрофія сітківки обох очей та значно-надмірне напруження акомодації. Дане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. За висновком лікаря дана хворобо потребує постійне носіння окулярів, лінз; апаратне лікування кожні півроку; рефракційна терапія; оптична біомітрія щорічно; кератотопографія. Вартість лікування за цінами Офтальмологічного центру Айлаз за рік складає 15 180,00 грн. До встановлення діагнозу, за обстеження сина нею сплачено 364 грн., 175 грн., 112 грн., 520 грн. Пізніше, 22.10.2020 року вона придбала лінзи - 360 грн., розчин для них - 180 грн. Вартість змінних лінз - 360 грн., дорожній набір для можливості коректного зберігання та транспортування лінз - 95 грн. Все придбано за її особистий кошт. Розмір аліментів на утримання дитини є меншим ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Її дохід складає 5 222,50 грн. Самостійно утримувати дитину вона не має змоги, стягнути розмір аліментів не дає можливості в повній мірі забезпечити утримання сина, тоді як відповідач учасником низки господарських підприємств, працює директором ТОВ «Правочин», має значно вищий дохід. Після зарахування сина до колежу та встановлення діагнозу вона намагалася отримати від відповідача хоч якусь матеріальну допомогу, проте відповідач у категоричній формі їй відмовив. У зв`язку з чим просила стягнути з відповідача додаткові витрати за перше навчання разово - 6 012,00 грн., додаткові витрати у розмірі 1 002,грн. щомісячно на навчання з 2021 і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати у розмірі 1 260,00 грн. щомісячно на лікування і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на обстеження та лікування у розмірі 903 грн. одноразово. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 04.12.2020 року. 07.12.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 11.12.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані позивача та відповідача. 15.12.2020 року надійшли відповіді з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 15.02.2021 року надійшов відзив на позовну заяву. 22.02.2021 року надійшла відповідь на відзив. 09.03.2021 року та 15.03.2021 року надійшли заперечення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.05.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. В процесі розгляду даної справи вимоги позивача задоволені частково, при заявленому розмірі аліментів - 3000 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.09.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.11.2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] відмовлено. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина, а саме: за перше півріччя навчання одноразово в розмірі 6 012,00 грн.; у розмірі 1 002 грн. щомісячно на навчання сина починаючи з 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; у розмірі 1 260 грн. щомісячно на лікування сина починаючи з 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; одноразово 903 грн. на обстеження та лікування дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В Постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд України зазначив про те, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справах №№ 127/16614/15-ц, 272/118/17, 2-1161/11, 666/5055/15-ц, 759/328/17. По даній справі установлено, що син сторін - [PERSON] , є студентом 1 курсу Фахового коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання за спеціальністю 081 «Право (наказ № 1441-21 від 27.07.2020 року), навчається на контрактній основі без отримання стипендії, вартість навчання за перший рік складає 24 050 грн. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший спеціаліст з 01.09.2020 року по 30.06.2023 року. Встановлено, що 31.07.2020 року [PERSON] сплатила за навчання дитини (за перше півріччя) 12 025,00 грн. 50 % від даної суми становить 6 012,50 грн. В постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19 Верховний Суд послався на те, що стаття 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Встановлено, що 12.06.2020 року видано Свідоцтво про здобуття базової середньої освіти [PERSON] , який у 2020 році закінчив спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 129 м. Києва з поглибленим вивченням англійської мови. З 01.09.2020 року [PERSON] навчається на 1 курсі Фахового коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та Національного університету «Одеська юридична академія» за спеціальністю «Право». Враховуючи позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення вартості навчання як одноразово, так і щомісячно. В частині вимог про стягнення додаткових витрат на лікування суд вважає вимоги обґрунтованими частково. Так, в суді встановлено, що 05.11.2019 року ТОВ «М-24» складено Консультативний висновок офтальмолога, згідно якого встановлено діагноз міопія високого ступеню обох очей. Вартість скіаскопії - 175 грн. 12.12.2019 року ТОВ «М-24» складено Консультативний висновок офтальмолога, згідно якого встановлено діагноз міопія високого ступеню обох очей. Рекомендовано автокераторефрактометрію. Вартість прийому - 364 грн. Згідно Консультативного висновку офтальмолога від 28.09.2020 року [PERSON] встановлено діагноз - прогресуюча міопія високого ступеню, периферична дистрофія сітківки обох очей, звично-надмірне напруження акомодації. Рекомендоване лікування - постійне носіння окулярів, контактних лінз, апаратне лікування (1раз на 6 місяців), рефракційна терапія, оптична біометрія щорічно, кератотопографія. Вартість підбору окулярів та виписування рецепту - 280,00 грн. 30.08.2020 року складено Консультативний висновок офтальмолога, згідно якого встановлено діагноз міопія високого ступеню обох очей, рекомендоване лікування. Вартість консультації - 520 грн. Загальна сума становить 1 339 грн. Половину вартості слід стягнути з відповідача - 669,50 грн. Підстави для стягнення половини коштів в сумі 95 грн., 540 грн. та 360 грн. відсутні, так як дані товарні чеки (а.с. 32) не є належними та допустимими доказами, в них відсутня інформація щодо платника та особи, для якої вказані товари придбавалися. Відсутні підстави і для стягнення додаткових витрат щомісячно на лікування дитини в розмірі 1 260 грн. починаючи з 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане питання може бути вирішено шляхом пред`явлення позову про стягнення з батька дитини витрат, у разі їх понесення. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 669,50 грн. на користь позивача, які були витрачені на дитину у зв`язку із хворобою. В решті вимог належить відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial