Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 01.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 35, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Вказувала, що на даний час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями, відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Дитина проживає із нею. Зазначила, що оскільки відповідач матеріальної допомоги в достатньому розмірі на утримання дитини не надає, то з нього слід стягувати аліменти на утримання їх спільної дитини на підставі рішення суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 01.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 35. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.5/. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились з 2017 року і сторони вже не проживають як подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинились через відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями та сварки. У зв'язку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). При таких обставинах суд вважає, що шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON], [INFO]. /а.с.6/. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. На час розгляду справи ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1944,00 грн. Оскільки батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та цей обов'язок лежить на обох з батьків, а також того, що на теперішній час прожитковий мінімум для сумісної дитини сторін складає 1944,00 грн., що є мінімально необхідним розміром для нормального розвитку дитини, суд, з урахуванням інтересів дитини, задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 08.06.2018 року, тобто з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір за вимогою про стягнення аліментів на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial