Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай), розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності ЗСАПТ «Соцтруд» та знаходиться на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0139564 від 16.09.1996. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON] , як спадкомець за заповітом, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з померлим на день смерті. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло і належне [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності ЗСАПТ «Соцтруд» та знаходиться на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого все належне майно заповідала позивачу у справі. Будучи спадкоємцем [PERSON] за заповітом, позивач прийняла спадщину після її смерті, оформила у судовому порядку право власності на окреме спадкове майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) нотаріусом було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на відсутність документів, підтверджуючих родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON] , просила встановити факт родинних відносин зазначених осіб, де остання є дружиною [PERSON] . Крім того, вказуючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, просила також визнати за нею право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бунякине Путивльського району Сумської області, а витрати по справі просила покласти на неї. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати у відсутність його представника, позов визнав. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.12.2020 відкрито провадження у даній справі, визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 17.02.2021 підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 29.04.2021, занесеною до протоколу судового засідання, у прийнятті визнання відповідачем позову було відмовлено. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 27.07.2015 в с. Бунякине Путивльського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 12). Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON] (спадкова справа № 345/2015 від 24.12.2015), оформила в судовому порядку право власності в порядку спадкування за заповітом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,6276 га, кадастровий № 5923881000:06:000:0069, що підтверджено копіями заповіту від 18.03.2011, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.12.2015 та рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08.06.2016, яке набрало законної сили 05.07.2016 (а.с. 13, 14, 15). До спадкового майна також входить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ЗСАПТ «Соцтруд» Путивльського району Сумської області, розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] , який помер [INFO] в с. Бунякине Путивльського району Сумської області та спадщину після смерті якого прийняла як спадкоємець за заповітом, але не оформила за життя, - [PERSON] (а.с. 7, 8, 9, 10, 11, 17, 18). Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на належне [PERSON] право на земельну частку (пай) було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.02.2020 (а.с. 16). Разом з тим, як вбачається з листа Путивльської районної державної адміністрації Сумської області від 11.02.2020 № 01-21/376 та викопіювання з «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Путивльською районною державною адміністрацією членам ЗСАПТ «Соцтруд», згідно облікових даних вказаної книги за № 224 за [PERSON] рахується отриманий сертифікат серії СМ № 0139564 від 16.09.1996 (а.с. 17, 18). Як пояснила в судовому засіданні позивач, померлі [PERSON] та [PERSON] проживали разом, але шлюб не реєстрували. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, суду пояснили, що померлі [PERSON] та [PERSON] проживали разом як одна сім`я, але чи реєстрували вони шлюб, свідкам не відомо. Виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що померлі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. В той же час, враховуючи, що [PERSON] за життя розпорядився всім належним йому майном на користь [PERSON] , що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вважає, що остання є його спадкоємцем за заповітом. В силу п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Встановивши, що правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) відсутні, а видача їх дубліката чинним законодавством не передбачена, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав, суд вважає, що останні підлягають судовому захисту, що є підставою для задоволення позову в зазначеній частині. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial