Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила стягнути з останнього на її користь 23\~168,60 гривень майнової шкоди а також 3000,00 гривень моральної шкоди, завданої затопленням квартири. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона на праві приватної власності володіє частиною двокімнатної квартири № 6, що розташована на 2-му поверсі будинку № 21, що по вул. Лавреньова у м. Херсоні. Поверхом вище квартири позивача розташована квартира № 10, в якій мешкає відповідач-1 [PERSON]. В ніч з 02 на 03 вересня 2015 року квартиру позивача було затоплено. Відповідно до акту житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «Україна» від 08.09.2015 року, причиною затоплення стало загоряння електропроводки і автоматичного вимикача живлення водонагрівача бойлера квартири № 10, належної відповідачу-1 по справі, що призвело до розплавлення та прориву пластикової труби холодного водо забезпечення та залиття. Окрім того згаданим актом було зафіксовано, що затоплення квартири позивача за обставинами справи завдало наступних поштоджень квартирі відповіджача, а саме: у приміщені кухні зіпсовано гіпсокартонну стелю жовтими розводами на побілочному шарі, здулись та відклеїлись шпалери, в тому числі над газовою плитою та котлом газового опалення, відсутнє електроосвітлення, не працює електророзетка і вимикач, міжкімнатні двері зіпсовані внаслідок розбухання; у приміщення спальні та вітальні здулася ламіноване покриття підлоги по всій площі приміщення; у приміщенні коридору зіпсоване ленолеумне покриття підлоги через здуття та деформацію. Також зазначає, що внаслідок залиття було зіпсовано двоконтурний котел опалення. Через залиття квартири загалом спричинено матеріальний збиток на суму 18168,60 гривень, про що йдеться у складеному спеціалістами дефектному акті, а відповідно до кошторису будівельних робіт вартість матеріалів, необхідних для відновлення попереднього до залиття стану квартири складає 5000,00 гривень. Також зазначає про те, що окрім майнової, позивачу завдано і моральної шкоди залиттям квартири за обставинами справи, яких позивач зазнала через знищення її майна. Зазначає також про те, що вона наразі сама виховує двох малолітніх дітей, на утримання яких також отримує державну допомогу, через що має скрутне матеріальне становище. Також звертає увагу суду на те, що через залиття квартира позивача стала непридатною для проживання. Вказує, що неможливість за власні кошти відновлення квартири призводить до постійних переживань, що призвело до частих головних болів, з приводу чого позивач зверталась до лікаря. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 02.12.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено власника квартири з якої, згідно обставин справи, сталося залиття, а саме [PERSON]. При цьому слід зауважити, що предмет позовних вимог як і їх підстави позивач у встановленому законом порядку не змінювала, хоча вказане право останній судом було розяснено. У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги із викладених у позові підстав та на підставі поданих суду доказів, та просила їх задовольнити. Відповідач -1 [PERSON] щодо задоволення позовних вимог повністю заперечував, вказуючи про те, що він не є а ні власником квартири з якої, як вказує позивач, відбулось залиття, а ні її фактичним користувачем. Відповідач-2 [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що, на його думку, позивач не довела належними та допустимими в розумінні ЦПК України доказами розміру майнової шкоди спричиненої залиття квартири останньої з квартири належної відповідачу-2. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], залучена судом до участі у справі як співвласник квартири позивача, затоплення якої відбулось за обставинами справи, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала, з огляду на спричинені за викладеними у позові обставинами пошкодження. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши предмет та підстави заявлених позовних вимог, та перевіривши їх поданими сторонами доказами, приходжу до наступних висновків. Так судом встановлено, що позивач є власником 2/3 частини квартири № 6, що по вул. Лавреньова, 21 у м. Херсоні, поруч із третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, яка є співвласником іншої 1/3 частини такої квартири, що підтверджується дослідженим судом витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 27.02.2006 року (а.с. 6) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.11.2015 року (а.с. 42), а також копію паспорта позивача та свідоцтвом про зміну імені останньої від 23.07.2013 року (а.с. 20, 48). Відповідач-1 [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [INFO] (а.с. 24), як про те вказано у позовній заяві, проте за вказаною адресою фактично не мешкає, як і не мешкав на час затоплення квартири позивача за обставинами справи, з приводу чого зазначено у позові та сторони у судовому засіданні не заперечували. Відповідач -2 [PERSON] є єдиним власником квартири № 10, що по вул. Лавреньова, 21 у м. Херсоні, що підтверджується дослідженим судом свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.07.2002 року, зареєстрованим в ХБТІ 28.07.2002 року, проте за такою адресою не мешкає, та зареєстрований у сел. Куйбишево, що підтверджується паспортними даними останнього (а.с. 32-33). Згідно досліджених судом актів від 07.09.2015 року та від 28.09.2015 року, затверджених директором ТОВ «Україна», в ніч з 02 вересня на 03 вересня 2015 року відбулось затоплення квартири № 6, що у будинку № 21 по вул. Лавреньова у м. Херсоні із вище розташованої квартири № 10 за тією ж адресою. При цьому в квартирі відповідача через затоплення відбулись наступні пошкодження: в кухні на стелі із гіпсокартону біля люстри в районі вентиляційної шахти спостерігаються жовті розводи на побілочному шарі, шпалери над ПГ-4 відклеїлись, місцями здуті, не працює одна розетка, відсутнє світло, вимикач не працює; в спальні та вітальні ламінат здутий по всій площі приміщення; коридор здутий та деформований лінолеум біля входу до вітальні та санвузла, двері на кухню розбухла та погано замикається. При цьому підставою затоплення стало загоряння дротів та автоматичного вимикача живлення бойлеру квартири 10, через що розплавилась труба екопласт холодного водопостачання, з якої і відбулось затоплення (а.с. 7, 49). Слід зауважити, що згідно ч. 2 п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, від 17.05.2005, № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). При цьому такий акт повинен складатися за участю головного інженера обслуговуючої організації та містити відомості про ознайомлення мешканців квартир із таким актом, проте вищезгадані акти складені без дотримання відповідних, затверджених законом правил, а саме в таких актах наявний підпис лише майстра дільниці. Окрім того, позивачем на підтвердження суми матеріальних збитків завданих затопленням її квартири надано суду Дефектний акт від 2015 року без зазначення дати та місця складання такого документу, та без затвердження вказаного документу відповідною уповноваженою на те особою (а.с. 8); договірну ціну від 17.09.2015 року на ремонт квартири позивача, затверджену печаткою Інвестиційно-будівельної компанії «СІТ ІТС» а також локальний та комерційний кошторис обєкта та підсумкова відомість ресурсів (а.с. 9-18). Окрім того позивачем надано суду акт сметних робіт від 24.09.2015 року на виконання робіт по ремонту котла укладений між позивачем та ПП [PERSON] на загальну суму 5000,00 грн., без вказівки на те, за якою саме адресою буде відбуватися такий ремонт, та на причини відповідних поломок (а.с. 19). За приписами ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом. Згідно ст. 190 вказаного Кодексу підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~ст.1192 цього ж Кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч. 3 згаданої статті збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так судом дійсно встановлено факт залиття квартири частина якої належить позивачу з квартири належної відповідачу-2 по справі, оскільки вказана обставина в судовому засіданні останнім фактично була визнана. Проте, аналізуючи подані позивачем вищенаведені докази на підтвердження своїх вимог в частині розміру завданої шкоди, приходжу до переконання про те, що вищезгаданий дефектний акт (а.с. 8), не може бути прийнятий судом до уваги як допустимий доказ в обґрунтування розміру завданої шкоди, оскільки такий акт не містить повної дати його складання, та не затверджений належним чином. При цьому сам по собі документ з приводу договірної ціни на ремонт квартири позивача не може бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки із вказаного документу, як і з дефектного акту, не можливо встановити причинний звязок між затопленням квартири позивача із квартири належної відповідачу-2 та наслідками такого затоплення. Слід зауважити, що судом позивачу розяснювались норми ЦПК України з приводу того, що може бути визнано судом належними та допустимими доказами по даній категорії справ, зокрема розяснювалось її право на призначення за клопотанням сторони відповідної експертизи саме з метою встановлення причинно-наслідкового звязку між затопленням квартири та відповідними негативними матеріальними наслідками, із визначенням конкретної суми збитків, однак позивач своїм правом на заявлення відповідного клопотання не скористалась, вважаючи що у справі наявні усі належні докази на підтвердження підстав розглядуваного позову. За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, враховуючи недоведеність позивачем належними в розумінні ЦПК України доказами розміру та, відповідно факту завдання їй майнової шкоди діями та (або) бездіяльністю відповідачів, із урахуванням досліджених на підтвердження моральних страждань доказів позивача, а саме медичних документів ( а.с. 21), свідоцтв про народження у позивача дітей у 2009 та 2011 роках, а також з приводу її звернення до житлово-експлуатаційної організації 26.09.2015 року, щодо неможливості мешкання у квартирі, яка була піддана залиттю за обставинами справи, приходжу до переконання про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог також і в частині стягнення моральної шкоди, оскільки наявність такої шкоди та її розмір може бути встановлено судом зокрема із урахуванням наявності матеріальних збитків у відповідному розмірі. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до переконання про законність та обґрунтованість позивних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири позивачів, та відповідно про необхідність задоволення позову у вказаній частині на суму зазначену у позовній заяві. Слід зазначити, що згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 11 цього ж Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed