Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова з 500 грн. до 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовує позов тим, що з 04.09.2005 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 08.02.2008 народилася донька [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.08.2015 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання спільної дитини сторін в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно. На даний час визначений розмір аліментів є недостатнім для утримання доньки та забезпечення її потреб, оскільки остання постійно росте і їй потрібно купляти новий одяг, потрібні кошти на харчування, яке значно подорожчало за останній час. Вона працює та отримує мінімальну заробітну плату. Незначний розмір аліментів не дає їй можливості належним чином здійснювати догляд за дитиною, а відповідач, в свою чергу, жодної додаткової матеріальної допомоги, окрім примусового стягнення аліментів, на утримання дитини не надає, тому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду з 500 грн. до 2000 грн. Ухвалою від 16.07.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що він не працює, не має постійного доходу. Разом з тим, сплачує аліменти та додатково купляє одяг, взуття та їжу дитині. Просив відмовити в задоволенні позову Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №144074, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 07 серпня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 вересня 2005 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2463 розірвано. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25 серпня 2015 року задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів та вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], 08.02.2008 р.н в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12.08.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 04.07.2018 №04/07/18-1, [PERSON] працює в фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді бармена, отримує середньомісячний дохід в розмірі 3725 грн. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України та згідно роз'яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них; у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України з 27.09.1991, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 гривні, а від 6 до 18 років 1860 гривень. Як випливає зі змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального чи сімейного становища батька чи матері, може бути підставою для їх вимог про зменшення чи збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що малолітня донька проживає з матір'ю, повністю перебуває на її утриманні, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, відсутність у нього інших осіб на утриманні, тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду слід збільшити. Заперечення відповідача на позов з тих підстав, що він не працює, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні даного позову, оскільки батько дитини є особою молодого віку, здоровий, працездатний. Разом з тим, розмір аліментів, заявлений позивачем у розмірі 2000 грн. є завищеним, тому суд вважає за доцільне стягувати аліменти у розмірі, максимально наближеному до прожиткового мінімуму для десятирічної доньки сторін в розмірі 1500 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості, з врахуванням також наданої допомоги матір'ю дитини. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судолвий збір в розщірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial