Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові вказувала, що з відповідачем до справі зареєструвала шлюб 13 жовтня 2002 року у виконкомі Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 25. В шлюбі народилося п»ятеро дітей: син [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON] , [INFO], дочка [PERSON],[INFO], дочка [PERSON], [INFO], які в даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що між ними не було взаєморозуміння, він безпричинно влаштовує сварки та скандали б»є її, знущається з неї. Це все проходить в присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання,психічний стан та здоров»я. Все призвело до того, що вони припинили сімейно шлюбні відносини і з 24 лютого 2014 року вона змушена з дітьми піти з власного будинку через постійні побої та знущання. Посилалась на те,що відповідач в даний час офіційно не працює, хоча є працездатним і має можливість працювати та утримувати дітей. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований, 13.10.2002 року у виконкомі Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №25- розірвати. Стягувати з [PERSON], [INFO] , жителя [INFO] на користь [PERSON],[INFO], жительки с. Іспас Вижницького району Чернівецької області на утримання, неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON] , [INFO], дочки [PERSON],[INFO], дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\2 з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дітьми повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, на примирення з відповідачем не погодилася, вказувала, що їхні відносини не покращились, не зважаючи на те, що судом був наданий термін на примирення, вона боїться з дітьми повертатися додому у свій власний будинок та проживає в Притулку для тимчасового перебування жінок, що зазнали насильство в сімї в м. Чернівці, просила позов задовольнити . Після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON]. Уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав подав на нього свої заперечення. До закінчення розгляду справи покинув зал судових засідань. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, спільно не проживають з 24 лютого 2014 року , на примирення позивач не погоджується, оскілки боїться за своє життя та дітей. Виходячи з наведеного суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім того, судом встановлено, що в шлюбі народилося п»ятеро дітей: син [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON] , [INFO], дочка [PERSON],[INFO], дочка [PERSON], [INFO], які в даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні, даний факт підтверджується матеріалами справи. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що діти утримуються позивачем, відповідач має мінливий дохід, являється особою працездатного віку, тому необхідно стягувати з нього аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 320 гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з 06.03.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved