Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просила усунути перешкоди у користуванні її будинком, що розташований за адресою: м.Херсон, вул. Орджонікідзе, будинок 1, мотивуючи тим, що їй належить спірний будинок, в якому зареєстрований її колишній чоловік, який з 2003 року у спірному житлі не проживає без поважних причин. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Вважає, що відповідач не проживає в спірному домоволодінні практично 13 років без поважних причин, не несе витрат на його утримання, вона змушена сплачувати за нього комунальні платежі, не може оформити субсидію. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] приблизно 13 років назад після розірвання шлюбу з позивачем зібрав свої речі та покинув спірне житло, їм відомо, що він проживає у будинку своєї матері, його речі у спірному домоволодінні відсутні, випадки того, що позивач перешкоджала відповідачеві проживати у будинку їм невідомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився - про місце, дату та\~ час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. В звязку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухав пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Спірне житло належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі продажу від 10.05.1990 року (арк. справи 4-6). За відомостями домової книги у належній позивачеві частині домоволодіння № 1 по вулиці Орджонікідзе у с.Антонівка у м.Херсон зареєстрований відповідач [PERSON] з 31.05.1989 року (арк. справи 10-11). З акту № 881 від 07.04.2016 року голови квартального комітету № 7, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: м.Херсон, селище Антонівка, вул. Орджонікідзе, будинок 1 з травня 2003 року (арк. справи 3), що підтверджено сусідами [PERSON] та [PERSON] Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою достовірно більше ніж 1 рік підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], свідок [PERSON] вказала, що у спірному житлі була у лютому 2016 року та речей відповідача не бачила, як і його самого, їй зі слів позивача відомо, що він вже 13 років після розірвання шлюбу проживає в будинку своєї матері, свідок [PERSON] вказала, що відповідач є її батьком, коли їй було 15 років батьки розірвали шлюб, відповідач зібрав свої речі та переїхав до свої матері, де проживає по теперішній час, ніяких домовленостей між батьками щодо збереження за батьком права користування будинком не було, батько жодного разу не вчиняв дій щодо вселення та проживання у спірному житлі. У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, покинув житло добровільно, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Доказів, що спростовують доводи позивача відповідачем суду не надано. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з травня 2003 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На\~ підставі викладеного,

Outcome: approved