Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду 29.10.2014 року із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 1928,68 грн. (а.с.1). В подальшому позивач залучала співвідповідачів. Ухвалою суду від 13.07.2015 року позовні вимоги в частині стягнення солідарно з державного виконавця Відділу ДВС Криворізького РУЮ [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІК» моральної шкоди в сумі 6090,00 грн., а також відшкодування втрат по інфляції 125,89 грн. та 3% річних за користування 26,24 грн., залишено без розгляду (а.с.75,76). В обґрунтування позову позивач зазначала, що з 09.06.2010 року та по 01.09.2014 року вона працювала на ТОВ «МІК», з 09.06.2010 року експедитором, з 18.02.2011 року оператором компютерного набору, 17.05.2014 року звільнена та 18.05.2014 року знову прийнята на роботу на ТОВ «МІК» на посаду оператора компютерного набора звідки звільнена 01.09.2014 року. З квітня 2014 року їй не виплачувалась заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01.11.2014 року складає 1928,68 грн.,яку просить стягнути з ТОВ «МІК». Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити (а.с.69). Представник відповідача в судове засідання також не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.73,74). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 09.06.2010 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Бондаренко) Т.С. згідно наказу № 163-к від 09.06.2010 року була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду експедитора, 18.02.2011 року згідно наказу № 76-к переведена на посаду компютерного набору та 17.05.2014 року звільнена з підприємства за власним бажанням, однак заборгованість по заробітній платі при звільненні виплачена не була. 18.05.2014 року згідно до наказу № 77/2-к знову прийнята на роботу до ТОВ «МІК» на посаду оператора компютерного набору, звідки звільнена 01.09.2014 року відповідно до наказу № 110-к (а.с.4-5,11,12,70-72). Як видно із довідок ТОВ «МІК», розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] станом на 01.11.2014 року складає 1929,22 грн., з яких: за квітень 2014 року 212,16 грн.; за травень 2014 року 254,94 грн.; за червень 2014 року 345,96 грн., за липень 2014 року 373,24 грн., за серпень 2014 року 742,92 грн. (а.с. 2,19). Розмір та факт наявності заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється, що видно із наданих до суду заяв (а.с.69,73). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату її праці, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в межах суми заявлених вимог відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України в розмірі 1928,68 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач була звільнена від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved