Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 19, що розташований за адресою: с. Калинівка Житомирського району Житомирської області, вул. Польова, як за спадкоємицею за заповітом після смерті матері. В судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача позов підтримав. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 26 січня 2006 року померла мати позивача [PERSON] Ільїнічна (а.с.5-7). За життя, а саме 18 квітня 1991 року, остання склала заповіт (а.с.8), яким все належне їй майно заповіла своїй дочці, тобто позивачу. Згідно довідки, виданої Левківською сільською радою Житомирського району Житомирської області 19 листопада 2015 року (а.с.14) на день смерті та протягом шести місяців після смерті [PERSON], з нею ніхто не проживав та зареєстрований не був. За спадкодавцем згідно погосподарського обліку рахувався житловий будинок № 19, що розташований за адресою: с. Калинівка Житомирського району Житомирської області, вул. Польова спірне у справі нерухоме майно (а.с.15) і право власності на даний будинок, станом на 4 грудня 2015 року, не зареєстровано (а.с.17). Позивач є єдиною спадкоємицею до майна її померлої матері (а.с.9). Постановою нотаріуса від 11 грудня 2015 року (а.с.10) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший аніж судовий спосіб не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірного у даній справі житлового будинку, однак за життя належним чином оформити своє право власності на нього не встигла, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 1\~023,06 гривні, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved