Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із заявою про усунення особи від права на спадкування за законом, у якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка позивача [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , спадкоємцями за законом якого є вона та його син, відповідач по справі. Вона проживала зі своїм цивільним чоловіком більше 6 років. [PERSON] часто хворів, останні роки не міг повністю себе обслуговувати, потребував постійної допомоги. В 2014 та 2015 р. її чоловік переніс два інфаркти і в 2016 році за станом здоров`я отримав 3 групу інвалідності. Доглядом, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалась лише вона. Про такий стан батька відповідачу було відомо, проте він не приїжджав і не мав наміру надавати допомогу (матеріальну чи будь-яку іншу). Вона неодноразово просила відповідача врахувати стан здоров`я батька та відновити колишні стосунки, зважаючи на те, що разом із ним було б легше доглянути, але зазначені спроби позитивного результату не дали. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, вона була вимушена самостійно постійно витрачати грошові кошти на ліки та лікування в м. Олександрія та м. Кропивницький. [PERSON] був людиною у віці, протягом останнього часу перед смертю хворів, потребував сторонньої допомоги та піклування, а його доглядом, утриманням та піклуванням відповідач по даній справі не займався і не бажав цього, хоча мав таку можливість. 01.10.2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами категорично не погоджується. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Враховуючи те, що в матеріалах позовної заяви не містяться жодних доказів, які б свідчили про вище наведені факти, позовна заява не може бути задоволена. Позивач та її позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали позов із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №307. [PERSON] відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням. Померлий [PERSON] хворів та перебував на індивідуальній програмі реабілітації хворого, що підтверджується копіями відповідних довідко №1003 від 13.10.2016 року, №1006 від 23.10.2017 року, №922 від 24.12.2018 року. У цій програмі зазначено про обмеження життєдіяльності визначено на рівні 1 ступеня, зокрема за видами обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності. Згідно копії довідки ПП «Мутаф Г.М.» [PERSON] 12.03.2019 року провела поховання [PERSON] за свій рахунок. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що вона є тіткою позивача, відповідача декілька разів бачила, особисто з ним не знайома. Повідомила, що була знайома із [PERSON] та була свідком його розмов на підвищених тонах по телефону зі своїм сином, вони ніколи не спілкувались за святковим столом, свідок вважає, що у них були погані стосунки, батько ніколи не запрошував сина на свята. Свідок вважає, що син не поважав батька [PERSON] , не допомагав йому і тому не заслужив отримати спадщину. [PERSON] мав третю групу інвалідності, крім пенсії він завжди мав інший дохід. Допомоги він не потребував, він сам себе обходив, мав достатній дохід і забезпечував свою сім`ю, сина про допомогу він ніколи не просив, у нього не було з ним зв`язку, як сина і батька. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] , зазначив, що він є батьком позивача, відповідача знає як сина колишнього зятя, двічі з ним зустрічався, стосунків з ним не підтримує. Свідок повідомив, що [PERSON] підтримував з 2012 року стосунки із його донькою [PERSON] , вони проживали однією сім`єю як чоловік і дружина, хоча офіційно шлюб не уклали. Свідок допомагав матеріально своїй доньці [PERSON] та [PERSON] , яких вважав сім`єю, прибав для них пасіку, кожного місяця свідок давав їм 8 тисяч гривень. [PERSON] отримував пенсію і також він заробляв підробітками і отримував дохід від пасіки. Він потребував медичної допомоги. Лише його власного доходу, без урахування тих 8 тисяч гривень, які давав щомісяця свідок, на думку свідка було недостатньо для отримання медичної допомоги. У [PERSON] і [PERSON] були погані стосунки, свідок одного разу чув їх суперечку по телефону. З почутих уривків фраз у свідка склалася враження, що [PERSON] просив сина про допомогу, про яку саме він не знає, також з тону розмови свідок зробив висновок, що [PERSON] відмовив батьку. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.10.2020 року, що залишена без змін постановою Верховного суду від 14.04.2021 року у справі №398/3202/19, [PERSON] відмовлено у задоволенні позовної заяви про встановлення факту спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини. До спірних правовідносин застосовуються такі норми права. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування (Постанова КЦС ВС від 23.12.2020 № 209/4512/14-ц (61-6041св20). Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади); при цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи встановлені у справі обставини та зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позивач не надала доказів того, що вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , а отже вона не довела, що вона є заінтересованою особою у цій справі, а отже вона не має права вимагати усунення від права на спадкування відповідача, який є сином та спадкоємцем [PERSON] . Крім цього, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному сторонньому догляді, у тому числі з боку відповідача, а сотанній відмовився її надавати. Ні надані суду письмові докази, ні показання свідків, зміст яких викладено вище, це не підтверджують. Зокрема свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] мав третю групу інвалідності, крім пенсії він завжди мав інший дохід. Допомоги він не потребував, він сам себе обходив, мав достатній дохід і забезпечував свою сім`ю, сина про допомогу він ніколи не просив. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що йому не відомо про те чи просив [PERSON] допомоги у сина [PERSON] і якої саме. При цьому показання свідка [PERSON] суперечать показанням свідка [PERSON] у частині наявності у [PERSON] потреби у допомозі. Оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, тому відповідач, як спадкоємець не може бути усунений від спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] . У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed