Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах в розмірі 9033, 70 грн.; відшкодувати з [PERSON] затрачені до настання повноліття сина суми, сплаченої за придбання ноутбука вартістю 7658 грн. та оплати процентів за користування кредитом в сумі 1013,70 грн., загальна сума 8617 грн. в 50% розмірі ( 4335 грн.); стягнути з [PERSON] за освітні послуги Херсонського ФТЛ на суму 8855 грн. в 50% розмірі (4427 грн.); відшкодувати з відповідача суму, сплачену за випускний ФТЛ 2014-2015 навчального року 1300 грн. в розмірі 50% розмірі (650 грн.); відшкодувати з відповідача суму 9000 грн. сплачену за навчання на підготовчому відділенні КНУ ім.. [PERSON] в 50% розмірі (450 грн.). Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 28 липня 1995 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано 26 лютого 2002 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Дніпровського районного суду від 17.10.2013 року [PERSON] зобов'язаний виплачувати на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Однак, з жовтня 2013 року по вересень 2015 року у зв'язку з невиконанням [PERSON] рішення суду утворилася заборгованість в сумі 9033,70 грн., яку він відмовляється виплачувати. В 2012-2015 роках син навчався в Херсонському фізико-технічному ліцеї при ХНТУ та ДНУ, за освітні послуги мною було сплачено сума в розмірі 8855 грн. та сума сплати випускного 2014-2015 навчального року 1300 грн. Також, в 2014-2015 рр. [PERSON] закінчив підготовче відділення Київського національного університету ім. Т.Шевченка, загальна сума оплати склала 900 грн. Оскільки навчання сина на факультеті інформаційних технологій вимагає роботи з комп'ютером, 26.08.2015 вона була змушена придбати у кредит ноутбук вартістю 7658 грн., оплата процентів за користування кредитом ПАТ «Альфа» склала 1013,70 грн. Зазначені обставини свідчать про необхідність у стягненні з відповідача додаткових витрат на неповнолітню дитину. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнила заявлені позовні вимоги та просила частину позовних вимог залишити без розгляду, а саме: про стягнення заборгованості по аліментам з [PERSON] на користь [PERSON], які ухвалою суду 11.07.2016 року залишені без розгляду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден на стягнення 1/2 частини витрат за освітні послуги за навчання сина в ліцеї та на підготовчому відділенні в унівеситеті. В іншій частині позовних вимог просив відмовити за необгрунтованістю. Додатково зазначив, що він не працевлаштований, тому не має можливості нести додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1995 року по 26.02.2002 року, що свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.02.2002 року, актовий запис № 78, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона. Відповідно до актового запису № 394 від 25.09.1997 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.10.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. 28.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона на підставі рішення суду від 17.10.2013 року було видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні в Суворовському районному ВДВС м.Херсона. Згідно довідки-розрахунку № 17 від 16.09.2015 року, виданої державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 15.09.2015 року складає 9033,70 грн. Відповідно до довідки № 169 від 26.08.2015 року, виданою директором ФТЛ [PERSON], [PERSON] є випускником 2015 року Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному університеті та Дніпропетровському національному університеті та за період навчання у повному обсязі виконав умови договору та сплатив у 2012-2013 року 3245 грн., у 2013-2014 роках 1760 грн., у 2014-2015 роках 3850 грн. за додаткові освітні послуги. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку з навчанням та обраною спеціальністю. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд вважає обгрунтованими вимоги щодо стягнення 1/2 частини додаткових витрат на освітні послуги в ліцеї та університеті, а тому вони підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно квитанцій та довідки №169 від 26.08.2015 року, виданої виданою директором ФТЛ [PERSON] та квитанціями від 12.05.2015 року та 12.04.2015 року за період з 2012-2015 навчальні роки позивачем було сплачено за навчання у ліцеї 8855 грн., також позивачем був укладений з освітнім закладом Київський національний університет ім.Т.Шевченка для надання освітньої послуги неповнолітній дитині [PERSON] 900 грн., саме до досягнення дитиною повноліття та на освітні послуги позивачем було сплачено всього 9755 грн., тобто половина цих додаткових витрат, згідно із зазначеним договором складає 4877,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача з підстав, передбачених ст.185 СК України. Суд також вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 1/2 витрат позивача, понесених на придбання ноутбуку, оскільки навчання дитини у ліцеї з врахуванням обраної спеціальності викликало необхідність придбання ноутбуку. Згідно кредитного договору від 26.08.2015 року та фіскального чеку від 26.08.2015 року (а.с.19, 20-21) вбачається, що ноутбук придбаний за кредитні кошти, які разом з відсотками підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/2 частині на користь позивача. Доводи відповідача щодо відсутності в нього можливості брати участь у додаткових витратах до уваги не приймаються, оскільки стаття 199 СК України, на яку посилається відповідач, відноситься до глави 16 СК України, яка спірні правовідносини не регулює. Те, що відповідач тривалий час не працює і допомагає матері, яка є інвалідом 3 групи, не впливає на обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дитини. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат за випускний вечір у ліцеї, то це не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, тому законних підстав на їх відшкодування не має. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial