Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд\~визнати недійсною довіреність від 08.05.2014 року, за реєстраційним №95, бланк ВТТ 806030, що була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно до якої [PERSON], [INFO], надала повноваження [PERSON] на зняття з реєстрації та продаж автомобіля «TOYOTA CAMRY», 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, з тодішнім номером АЕ 1555 НМ, витребувати у відповідача автомобіль «TOYOTA CAMRY», 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, з нинішнім номером АА 7707 РМ, та повернути його у власність їй позивачу [PERSON], [INFO], а також відновити становище, яке існувало до порушення права власності позивача, а саме - визнати право власності на автомобіль «TOYOTA CAMRY», 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, з нинішнім номером АА 7707 РМ, за [PERSON], [INFO]. Позивач до суду не зявилась, але її представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Треті особи, кожна окремо, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, як убачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності належить автомобіль «TOYOTA CAMRY», 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, р/н [NUMBER], який 17.04.2014 року поза її волею вибув з її володіння, у звязку з чим за даним фактом було розпочато кримінальне провадження №12014040750001792 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження №12014040750001792 від 01.05.2014 року було встановлено, що 08.05.2014 року автомобіль [NUMBER], білого кольору, 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, був знятий із обліку у Центрі з надання послуг, повязаних з\~використання автотранспортних засобів з\~обслуговування м. Бориспіль та\~Бориспільського району при УДАІ ГУМВС України в\~Київській області громадянином [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності на представлення інтересів, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] (5191), за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-д, номер витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №26755437, дата видачі 08.05.2014 року. [PERSON] використовував для переоформлення вказаного автомобіля свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії САТ №765524, виданого Центром ДАІ 1201 ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Цього ж дня Бориспільським ВРЕР Київської області був виданий тимчасовий талон на розпорядження автомобілем на імя [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], та видані державні номери АА 5410 СН. 01.07.2014 року вказаний транспортний засіб був поставлений на облік з реєстраційним номером АА 7707 РМ на нового власника відповідача у справі [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], на автомобіль було видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ 004701 від 19.06.2014 року. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.01.2017 року було витребувано висновок проведення службової перевірки регіонального сервісного центру МВС в Київській області. З цього висновку регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 28.12.2016 року щодо проведення перевірки фактів викладених у зверненні представника [PERSON] [PERSON] про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», кузов JTNBF4FKX03017857, вбачається, що знайшов своє підтвердження факт підроблення довіреності серії ВТТ №806030 на представлення інтересів [PERSON] на імя [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованої в Єдиному реєстрі довіреностей за № 26755437 від 08.05.2014 року, на підставі якої 08.05.2014 року Центром ДАЇ було незаконно знято з обліку для реєстрації вищевказаний автомобіль. За результатами проведеної перевірки копію висновку направлено до ТСЦ № [NUMBER] МВС в Київській області та до сектору ІБДЗ РСЦ МВС в Київській області для проведення скасування незаконних реєстраційних операцій із автомобілем «TOYOTA CAMRY», кузов JTNBF4FKX03017857, р/н [NUMBER], відповідно до п. 40 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), знаття з обліку автомобілів автобусів, мотоциклів усіх типів марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388. З аналізу наданих позивачем та витребуваних судом письмових доказів вбачається, що відносно майна позивача [PERSON], [INFO], невідомими особами було вчинено кримінальне правопорушення, адже довіреність на представництво інтересів по зняттю з обліку та продажу автомобіля [NUMBER], білого кольору, 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, [PERSON] ніколи не видавала, а цей автомобіль вибув із її законного володіння поза волі справжнього власника [PERSON], а тому віндикційний позов [PERSON] є обґрунтованим. З копії довіреності серії ВТТ №806030 на представлення інтересів [PERSON] на імя [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованої в Єдиному реєстрі довіреностей за №26755437 від 08.05.2014 року, копії паспорту та ідентифікаційного коду, доданих до довіреності, суд убачає, що [PERSON], [INFO], не є тією особою, яка дійсно мала право власності на автомобіль [NUMBER], білого кольору, 2012 року випуску, кузов JTNBF4FKX03017857, а позивач [PERSON], [INFO], ніколи такої довіреності на розпорядження своїм автомобілем не видавала. Серія та номер паспорту зазначена в спірній довіреності - АЕ №741023, виданий Криворізьким РВ УМВС України, 21.04.2001 року, не співпадає із серією та номером паспорту позивача у справі - АН 986890, виданий Дзержинським РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 29.11.2011 року, окрім того не співпадає і ідентифікаційний код, оскільки в довіреності зазначено - [NUMBER], а ідентифікаційний код позивача [NUMBER]. Листом Криворізького РС ГУ ДМС України Дніпропетровської області від 15.08.2014 року підтверджується, що паспорт серії АЕ №741023, який був предявлений нотаріусу, [PERSON], [INFO], Криворізьким РС ГУ ДМС України Дніпропетровської області ніколи не видавався. Листом Криворізького РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 24.07.14 року підтверджується інформація, що [PERSON], [INFO], ніколи не значилась зареєстрованою або знятою з реєстрації за тією адресою, що була вказана у доданому до довіреності паспорті та самій довіреності, а саме: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партзїзду, 48/62. Суд приймає до уваги висновок експерта №58/04-269 від 15.08.2014 року, виконаний НДЕКЦ МВС України ГУ МВС в Дніпропетровській області, в якому експерт зазначив, що підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Підпис» довіреності від 08.05.2014 року, вірогідно, виконаний не [PERSON], [INFO], а іншою особою. Згідно листа-відповіді №48/8-1205 від 20.02.2017 року Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння автомобілем «TOYOTA CAMRY», кузов JTNBF4FKX03017857, р/н [NUMBER], що належить позивачу [PERSON] Обвинувальний акт направлено до суду 28.12.2016 року. Тобто автомобіль «TOYOTA CAMRY» був викрадений та вибув з володіння власника не поза її волі злочинним шляхом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, а іншим шляхом. Згідно п. 10 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина 216 ЦК України) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, що не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Позиція ВС України та Вищого Спеціалізованого суду України при розгляді справ по спорам про витребування майна у добросовісного набувача, вказує, що згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно загублене власником або особою, якій він передав його у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав його у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобовязання та про договори, що не суперечать актам чинного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ч. 1, ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам чинного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним. Згідно до ч. 1-3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена Законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадку, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом не дійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти та користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1653 грн. 60 коп.

Outcome: approved