Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку доходу щомісячно, але не менш 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що 10.08.2002 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 06.04.2017 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Після розірвання шлюбу вони стали мешкати окремо один від одного. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишилася мешкати з нею та проживає по теперішній час. Свої обовязки по утриманню неповнолітньої дитини вона виконує у повному обсязі. Дитина крім того, що отримує середню освіту, навчається у школі, також займається у різних внешкільних дитячих закладах, що потребує додаткових матеріальних затрат. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, але не регулярно і не в недостатньому обсязі, який необхідний для гармонійного розвитку дитини. У добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у необхідному обсязі та регулярно, відповідач не бажає. Однак, їй відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у декількох медичних закладах, де отримує заробітну платню, але подати заяву у бухгалтерію закладів для відшкодування аліментів не бажає. Таким чином, вона змушена звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів. Позивачка у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації та місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. Через повторну неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки в судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. (а.с.7) Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки старшої по будинку від 19.02.2018 року. (а.с.6) Як зазначає позивач відповідач нерегулярно та не в достатньому обсязі надає їй матеріальну допомогу на утримання сини, тому вона звернулася до суду з даними позовними вимогами. За наданими позивачкою даними, відповідач має можливість надавати таку допомогу та не має інших утриманців. Дитина отримує середню освіту, навчається у школі, також займається у різних в нешкільних дитячих закладах, що потребує додаткових матеріальних затрат. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні\~питання щодо\~визначення розміру\~аліментів,\~суд враховує\~обставини,\~зазначені у\~ст.\~182\~СК України,\~а саме стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, оцінюючи надані суду докази встановив, що позивачем не мотивовано вимоги щодо стягнення аліментів саме в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача. Зазначаючи, що відповідач надає у добровільному порядку матеріальну допомогу але не регулярно і не в достатньому обсязі, позивач не зазначила, який саме обсяг матеріальної допомоги вона вважає необхідним для гармонійного розвитку дитини та чому. До того ж, як зазначає позивач, відповідач працює не декількох роботах та отримує пристойну заробітну плату, що дає суду підстави вважати, що аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача є необґрунтовано завищеним розміром. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, визначивши розмір аліментів в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., який мав бути сплачений на час подання позову до суду. Стягнення аліментів відповідно до вимог ст.191 СК України здійснювати з моменту звернення позивача до суду, тобто з 12 березня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial