Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить виселити відповідача з будинку за адресою: [ADDRESS] без надання йому іншого житлового приміщення. Стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку проживає відповідач [PERSON]. Відповідач по справі перебував у шлюбі позивачем, проте у 2004 році шлюб був розірваний. Відповідач не сплачує комунальні платежі, жодних вкладень в будинок не робить,а навпаки лише зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє в будинку позивачки сварки, чіпляється до членів її сім'ї, обзиває членів сім'ї нецензурними словами, погрожує спалити будинок. 13 серпня 2018 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння підпалив хлів, внаслідок чого завдав значних матеріальних збитків [PERSON] На неодноразові прохання позивача [PERSON] відмовляється звільнити житловий будинок, тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити, оскільки проживання в її будинку колишнього чоловіка заважає їй спокійно жити. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв'язку з чим на підставі ч.2 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сином сторін. Вказав, що батько зловживає спиртними напоями і в такому стані вчиняє сварки, погрожує спалити будинок, в якому вони проживають. [PERSON] тільки руйнує будинок, 13 серпня 2018 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння підпалив хлів, спричинивши матеріальні збитки. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, свідка, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків. Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 18 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Заграничною А.І., позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Корецького району Рівненської області. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 вересня 2004 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідач не зареєстрований в даному будинку, однак всупереч волі позивача проживає в її будинку та систематично порушує правила співжиття та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Саме по собі право власності не є абсолютним та може бути обмежено у випадках, встановлених законом. Право вимагати в судовому порядку виселення членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має власник житла відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Передбачені статтями 9,156,157 ЖК обмеження щодо виселення членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ст. 319, ст.321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями156,157 ЖК. Такий висновок Верховний Суд України зробив у справі N 6-24089св06 (ухвала від 31 січня 2007 р.). Подібне у справі N 6-20552св07 (рішення від 28 травня 2008 р.) Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] проживає в спірному житлі без відповідних правових підстав, зареєстрований в іншому житловому приміщенні, відповідно до довідок виданих Новокорецькою сільською радою Корецького району Рівненської області № 338 від 07 листопада 2018 року, № 1023 від 05 вересня 2018 року. Довідкою Корецького районного сектору ГУ ДСРС України в Рівненській області від 09 жовтня 2018 року № 268 та актом про пожежу Корецького РС ГУ ДСНС України в Рівненській області від 13 серпня 2018 року підтверджено факт пожежі, яка сталась 13 серпня 2018 року в господарчій будівлі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа пожежі склала близько 45 кв. м. Внаслідок пожежі знищено - 300 кг. соломи, 5 кв.м. шиферної покрівлі; пошкоджено 20 кв. м. шиферу, крокви, обрешітки. встановлено і причину пожежі - необережність під час паління. Відповідно до ст. 157 ЖК члена сім'ї власника може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК. Таке виселення, згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач систематично порушує правила співжиття, погрожує спалити будинок, неодноразово робив спроби підпалу, що стверджується матеріалами справи. Зважаючи на викладене, [PERSON] зробив неможливим проживання з ним в одному будинку, тому позов підлягає задоволенню. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved