Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовомдо Державний інститут праці та соціально - економічних досліджень про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона працювала у відповідача на посаді економіста за сумісництвом, заробітна плата виплачувалась нерегулярно, а починаючи з квітня 2014 року взагалі підприємство припинило виплачувати їй заробітну плату, що і було причиною її звільнення за згодою сторін (ст. 36 КЗпП) 19.09.2014 року. Відповідно до довідки відповідача, що була видана підприємством та підписана головним бухгалтером заборгованість відповідача із виплати їй заробітної плати становить 7011,6 гривень, середньоденна заробітна плата складає 65,12 гривень. Посилаючись на вказані обставини, на положення статей 116, 117 КЗпП, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 7011,6 гривень заробітної плати; 11916,96 гривень середній заробіток за час затримки розрахунку та 3000,00 моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та пояснили про обставини викладені вище. Представник відповідача Дробот М.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову, які в судовому засіданні підтримав, зазначив, що довідка про заборгованість по заробітній платі на яку посилається позивач не відповідає дійсності оскільки підписана лише головним бухгалтером, вся існуюча заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу в грудні 2014 року. На питання суду щодо існування бухгалтерської звітності щодо виплати заборгованості позивачу, відповів, що ніяких документів, які б це підтверджували надати не може. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копіями довідок виданих відповідачем про нарахування [PERSON] заробітної плати. Дана обставина була підтверджена сторонами справи в судовому засіданні. Відповідно до копій довідок № 27, 29 від 19.09.2014 року, завірених печаткою підприємства, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року становить 7011,6 гривень, середньоденна заробітна плата - 65,12 гривень. даний факт також підтверджується довідкою № 98/01 від 22.04.2015 року наданих суду стороною відповідача. Згідно отриманої судом інформації з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та з ПАТ «Укрсиббанк», заробітна плата на карткові рахунки позивача за період квітень - вересень 2014 року відповідачем не перераховувалась. З огляду на викладене судом встановлено, що на день звільнення позивача - 19.09.2014 року, відповідачем не було проведено остаточний розрахунок з [PERSON] і існувала заборгованість по заробітній платі за період з квітня по вересень 2014 року у розмірі 7011,6 гривень. Щодо посилань відповідача стосовно недійсності довідок від 10.09.2014 року, на які посилається позивач, не відповідності інформації у них викладеній, суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з копій даних довідок, останні були завірені печаткою підприємства, доказів фальсифікації інформації викладених у цих довідках представник відповідача суду не надав, крім того, інформація щодо існування заборгованості відповідача перед позивачем була підтверджена довідкою від 22.04.2015 року, яка була надана стороною відповідача. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Затримка розрахунку за період з 20.09.2014 року по 02.07.2015року по заробітній платі складає із розрахунку 65,12 гривень (середньоденна заробітна плата) x 183 (робочих днів) =11916,96 гривень. Таким чином суд задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 7011,6 гривень, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільнені в розмірі 11916,96 гривень, оскільки доказів проведення розрахунку з позивачем, відповідач до суду не надав, але стверджував, що заборгованість виплачена у грудеі 2014 року; також відповідачем не було виконано ухвалу суду від 02.07.2015 року щодо надання бухгалтерських документів про виплату [PERSON] заробітної плати за період квітень - вересень 2014 року. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то відповідно до положень статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином відшкодування моральної шкоди при розгляді трудового спору можливо лише в разі встановлення наявності порушення прав працівника, оскільки як зазначено вище, відповідачем не було дотримано прав позивача щодо своєчасної виплати їй заробітної плати, судом встановлено порушення прав позивача на отримання заробітної плати та на своєчасне її отримання, суд вважає, що позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню у розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь Державного бюджету судовий збір у сумі 214,60 гривень, який необхідно зарахувати за наступними платіжними реквізитами: Отримувач коштів: УДКС у Червонозаводському районі м. Харкова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37999628; Банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області; Код банку отримувача (МФО) - 851011; Рахунок отримувача - 31213206700011; Код класифікації доходів бюджету - 22030001; Призначення платежу - Судовий збір, Червонозаводський районний суд м. Харкова, код ЄДРПОУ 02894059. На підставі викладеного,

Outcome: partial