Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між ними Відділом реєстрації актів цивільного Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області 19 листопада 2005 року, актовий запис №668. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона 19.11.2005 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від цього шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння. З липня 2017 року шлюбні відносини між подружжям перестали існувати, та ведення спільного господарства припинено. Вважає, що збереження родини є неможливим, так як у шлюбі вона перебуває формально. Збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Спір про розподіл майна на час пред'явлення позову до суду не виникає. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з позивачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просить справу розглядати без її участі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом повідомлення на офіційній веб-сторінці «Судова влада України». Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 19 листопада 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 19.11.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 668. Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 27.11.2006 та [NUMBER] від 29.04.2010, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області відповідно. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, відповідачем не надано заперечень проти позову, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved