Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис № 6355, вчинений 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором № 002-15557-111213 від 11.12.2013 року, в розмірі 39771 гривень 11 копійок, таким, шо не підлягає виконанню, покликаючись, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушеннями норм чинного законодавства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Дяченко В.Г. Ухвалою судді від 31.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшла заява про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 27 січня 2020 року вчинено виконавчий напис № 6355 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ заборгованості за кредитним договором № 002-15557-111213 від 11.12.2013 року, що був укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», який у свою чергу відступлено на підставі договору про відступлення права вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року відповідачу у сумі 39771,11 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 28939,89 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 10681,22 грн; та 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пєрковою Л.В. 26.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66182417. Між сторонами виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вимог діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Приймаючи до уваги вище наведені вимоги Закону, а також визнання відповідачем позову, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить переконання, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Спосіб захисту щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17). Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 гривен. Враховуючи наведене, а також що розгляд даної справи по суті не здійснювався, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 гривень. Також, у порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню по 454 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved