Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду 13.05.2014 року з позовом до Глеюватської сільської ради про визнання права власності на майно. В подальшому неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги, в остаточній редакції 13.03.2015 року надала уточнену позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування за законом, залучивши до участі в справі в якості відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просила суд встановити факт належності [PERSON], померлій 11.04.2013 року, на праві власності житлового будинку, розташованого за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6 та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17.03.2006 року між бабусею позивача [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Степова, 6. Проте 27.02.2011 року [PERSON] помер. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] та відмовилися прийняти майно [PERSON] та в подальшому виконувати умови договору довічного утримання, а тому зазначений договір на підставі ч.2 ст. 757 ЦК України вважається припиненим, і саме [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок. [PERSON] через хворобу не звернулася після смерті 27.02.2011 року [PERSON] до нотаріуса для вирішення питання про припинення договору довічного утримання, однак володіла користувалася та розпоряджалася спірним будинком, в звязку з чим виникла необхідність у судовому порядку встановити факт володіння нею житловим будинком за адресою: с. Глеюватка, Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6. 11.04.2013 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належний їй спірний житловий будинок. Спадкоємці першої черги за законом сини спадкодавиці [PERSON] (батько позивача) помер 14.04.2005 року та [PERSON] (дядько позивача) помер 27.02.2011 року. Тому позивач за правом представлення у встановлений законом 6-ти місячний термін прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Криворізької районної державної нотаріальної контори. Всі інші спадкоємці після смерті [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивача, оскільки саме вона здійснювала догляд за спадкодавицею. Проте нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, в звязку з чим позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 6 по вул.. Степовій в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., під літерою А-1 з господарськими спорудами: літньою кухнею «Б», сараю «В», погребу «Г» огорожі №1, воріт №2, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], померлої 11.04.2013 року. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 151,152, 160). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалися, від кожного з них надішли заяви, в яких вони просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі (а.с. 153, 154, 158). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 11 квітня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 498518 (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. [PERSON] по день своєї смерті проживала за адресою: [INFO] на території Глюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району №128 від 26.02.2015 року (а.с. 150). За життя [PERSON] 17 березня 2006 року уклала з [PERSON] договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого відчужувач - [PERSON] передала, а набувач [PERSON] отримав у власність житловий будинок А-1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., з надвірними будівлями літньою кухнею «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральні «Д», огорожі «№1-2», водо колонки «І», замощення «ІІ», який розташований з адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6 (а.с. 75,79). На підставі зазначеного вище договору довічного утримання право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6, 12.04.2006 року було зареєстроване за [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою реєстру права власності на нерухоме майно від 03.06.2014 року (а.с. 37-38), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.04.2006 року №10377993(а.с. 80) та довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №136149 від 16.10.2014 року (а.с. 76а). [PERSON], який за договором довічного утримання є набувачем спірного житлового будинку з надвірними будівлями, помер 27.02.2011 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-КИ №389536 (а.с. 45). Частиною 2 ст. 757 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно серії VІІІ-НО №446864 та V-КИ № 328217 (а.с. 54), які відмовилися від прийняття майна відчужувача за договором довічного утримання [PERSON]. Зазначені обставини про відмову від прийняття домоволодіння №6 по вул.. Степовій в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області свідчать їх особисті заяви подані суду, в яких кожен з них зазначив, що відмовилися виконувати умови договору довічного утримання, укладеного їх батьком, постійний догляд за бабусею [PERSON] до дня її смерті здійснювала [PERSON], а також після смерті бабусі відмовилися прийняти її майно (а.с. 153, 158). Довідкою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.10.2014 року №746 також підтверджується, що саме [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] по день її смерті 11.04.2013 року (а.с. 67). Як зазначено в розясненні Департаменту нотаріату, фінансового моніторингу юридичних послуг та реєстрації адвокатських об'єднань Міністерства юстиції України від 01.04.2011 року «Особливості посвідчення договору довічного утримання (догляду)», статтею 757 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) можливий перехід обов'язків набувача у разі його смерті до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. У разі смерті фізичної особи - набувача за договором довічного утримання (догляду) при відсутності у неї спадкоємців або при відмові їх від договору довічного утримання (догляду) нотаріус за письмовою заявою відчужувача припиняє дію цього договору, про що на всіх його примірниках робить відповідний напис. Відчужувачу повертається приєднаний до примірника договору довічного утримання (догляду) первинний правовстановлювальний документ на майно або його дублікат, який міститься у справах нотаріуса. Разом з листом нотаріуса про припинення дії договору довічного утримання (догляду) цей правовстановлювальний документ (або його дублікат) подається відповідному реєструвальному органу для перереєстрації. Однак [PERSON] після смерті 27.02.2011 року [PERSON] (набувача за договором), до нотаріальної контори не звернулася для вирішення питання про припинення договору довічного утримання та не встигла оформити на себе право власності на належне їй майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з досліджених вище доказів, спадкодавиця [PERSON] після смерті [PERSON], з яким був укладений договір довічного утримання (догляду) від 17.03.2006 року, тобто з 27.02.2011 продовжувала володіти та користуватися житловим будинком№6 по вул. Степовій в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, проживала в ньому до дня смерті, однак після припинення договору довічного утримання не встигла оформити у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому з метою захисту прав спадкоємців на підставі ст. 256 ЦПК України, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON], померлою 11.04.2013 року, на праві власності житловим будинком з надвірними спорудами за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Степова, 6. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки за життя [PERSON] розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №37537283 від 03.06.2014 року (а.с. 27), тому її спадкоємці спадкують належне їй за життя майно за законом. Згідно ч. ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сини спадкодавиці [PERSON] [PERSON] помер 27.02.2011 року, [PERSON] помер 17.04.2005 року. Зазначені обставини підтверджені витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 55), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 45). Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є онукою спадкодавці [PERSON], що вбачається з копії її свідоцтва про народження серії ІV-КИ №250107, відповідно до якого батьком позивача є [PERSON] (а.с. 5), копії свідоцтва про одруження серії І-КИ №155109, з якого вбачається зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] (а.с.4). Отже позивач у звязку зі смертю свого батька [PERSON] на час відкриття спадщини спадкує належне [PERSON] майно за правом представлення. Як вбачається з листа Криворізької районної державної нотаріальної контори №1674/02-14 від 03.06.2014 року (а.с. 25), після смерті [PERSON], померлої 11 квітня 2013 року з заявою про прийняття спадщини 07.08.2013 року звернулася онука померлої [PERSON], інші онуки померлої [PERSON], [PERSON], [PERSON] у встановлений законом 6-ти місячний строк звернулися із заявами про відмову від спадщини. Інша онука - донька [PERSON], померлого 17.04.2005 року, - [PERSON], рідна сестра [PERSON] (а.с.61-63), до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті баби не зверталася, на спадщину після смерті баби не претендує, що вбачається з її заяви (а.с.154). Однак постановою завідувача Криворізької районної державної нотаріальної контори №2001/02-31 від 14.10.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 9). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд, оцінивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що [PERSON] до дня смерті фактично володіла та розпоряджалася домоволодінням, розташованим за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровська область, вул.. Степова, 6, однак за життя не встигла вирішити питання про припинення договору довічного утримання в звязку зі смертю набувача за цим договором, та оформити належним чином правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння. Суд також приймає до уваги, що відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу не позбавляє власника права власності на майно, на даний момент будь-яким іншим чином прийняти спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який складається: з житлового будинку А-1 загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., з надвірними будівлями літньою кухнею «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральні «Д», огорожі «№1-2», водо колонки «І», замощення «ІІ», розташованого за адресою: с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Степова, 6, на неприватизованій земельній ділянці, орієнтовною площею 0,15 га (а.с.66), після смерті баби [PERSON] позивач не має змоги, а тому вважає за необхідне позовні вимоги про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити, але вказати технічну характеристику домоволодіння, яке вказане в договорі довічного утримання від 17.03.2006 року (а.с.79), оскільки саме за такою характеристикою належало домоволодіння спадкодавці. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1261, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial