Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 12.06.2007р. розірвано. Від шлюбу у них 04.04.2006р. народився син [PERSON]. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач протягом трьох років практично не надає. На даний час вона не має можливості самостійно утримувати дитину, здійснювати їй належне матеріальне утримання. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність – надає туристичні послуги в м. Яремче, тому зобов’язаний здійснювати утримання сина. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 1286грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності, позов задоволити, при цьому не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку позивача, яка не заперечила проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.06.2007р. розірвано (а.с.3). Від шлюбу у них 04.04.2006р. народився син [PERSON] (а.с.2). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов’язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз’яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, то суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Відтак, враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000грн., починаючи з 22.08.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved