Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. В обґрунтування позову зазначила, що є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири № 622 від 02.04.2021 року, яку вона придбала у [PERSON] , від імені якої на час укладання угоди на підставі довіреності діяла її мати [PERSON] . На момент укладання вищевказаного договору, відповідачка залишалася бути зареєстрованою в даній квартирі, проте до умов договору, було винесено умову, що представник «Продавця», зобов`язувалася зняти з реєстрації місця проживання з квартири за цим Договором «Продавця», [PERSON] у строк до 06.04.2021 року. Однак, до теперішнього часу відповідач залишається бути зареєстрованою у квартирі. В зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить\~\~усунути перешкоди у здійсненні права користування майном. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.04.2021 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Не заперечувала з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 02.04.2021 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Василенко Н.Т., придбала у [PERSON] , від імені якої на час укладання угоди на підставі довіреності діяла її мати [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] , та в якій зазначено, що представник «Продавця», зобов`язувалася зняти з реєстрації місця проживання з квартири за цим Договором «Продавця», [PERSON] у строк до 06.04.2021 року, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251056174 від 02.04.2021 року (а.с. 9-12, 13) Згідно довідки ОСББ «4-29» № б/н від 08.04.2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Відповідно до акту від 08.04.2021 року, який складено [PERSON] та [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідчено головою ОСББ «4-29» Калашник М.І., про те, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , з жовтня 2014 року, у зв`язку з тим, що виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, усі свої речі вивезла у 2014 році. Відчуженням квартири займалася її матір [PERSON] , яка діяла за довіреністю нотаріально посвідченою Зараз квартиру продано і в неї вселяються нова власниця із сім`єю. Ніяких спорів, щодо користування, володіння, розпорядження квартирою ніколи не було. (а.с. 15) Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади про реєстрацію місця проживання особи від 28 травня 2021 року за вих. № 2158, станом на 27.05.2021 року інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] у відділі відсутня. За відомостями картки реєстрації за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованою [PERSON] , [INFO] , з 19.10.2006 року. Відомості про зміну прізвища на [PERSON] у відділі відсутня. (а.с. 36) Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За визначенням\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. З частини 1\~ст. 319 ЦК України\~вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(яка підлягає застосуванню відповідно до ст. ст.2,\~9, ч.1 ст.8 ЦПК\~та\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає, що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.33), застосовуючи положення\~статті 391 Цивільного Кодексу, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, позивач повинен довести, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Таким чином, враховуючи те, що позивач є новим власником квартири та не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідач [PERSON] після відчуження квартири не знялася з місця реєстрації, що було передбачено договором купівлі-продажу, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved