Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним посилаючись на те, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №011/0001/24853 від 29.11.2005 року та №011/0001/2484 від 29.11.2005 року, 30.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки №011/0001/15859, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №16294. Відповідно до п.1.2. договору іпотеки, [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами по [ADDRESS] , житловою площею 154,20 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2005 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 22.11.2005 року. Зазначений житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами побудований за спільні кошти подружжя під час спільного подружнього життя. Вона з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 08.09.1979 року. Вона як дружина не надавала згоди при посвідченні договору іпотеки, а про існування спірного договору вона дізналась у зв`язку із залученням її в якості третьої особи у справі №727/9973/19. А тому просила поновити строк для звернення до суду, визнати недійсним договір іпотеки №011/0001/15859, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №152, посвідчений 30.11.2005 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а також просив застосувати строк позовної давності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Третя особа Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №011/0001/24853 (т.1 а.с.44-45), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 110000 доларів США. 29.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №011/0001/24842 (т.1 а.с.46-47), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 110000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №011/0001/24853 та №011/0001/24842 від 29.11.2005 року, 30.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки №011/0001/15859 (т.1 а.с.48-50). Відповідно до п.6 договору іпотеки, у забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовано житловий будинок літ.А, цегла, загальною площею 375,50 кв.м., в тому числі житловою площею 154,20 кв.м., альтанка літ.Б, дерево, колодязь літ.І бетонні кільця, огорожа 1, 2, 3 металеві листи. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.11.2005 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, на підставі рішення №856/19 від 08.11.2005 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 22.11.2005 року в реєстрову книгу №137, стор. №184 за реєстровим №14913, порядковий номер об`єкта нерухомого майна 12827209 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9019935, виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 22.11.2005 року. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 08.09.1979 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (т.1 а.с.10). Як встановлено судом, нерухоме майно, яке надано в іпотеку, побудовано подружжям в період шлюбу. За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. Частиною 1 ст.65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з ч.2 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до статей 572, 575 ЦК України, іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно зі ст.578 ЦК України та ст.6 Закону України «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Посилання позивачки в позовній заяві на те, що вона не надавала згоду на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку є безпідставним, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~30.11.2005 року позивач [PERSON] надала заяву (т.1 а.с.218), в якій зазначила що не заперечує проти укладенням її чоловіком [PERSON] договору іпотеки житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами по [ADDRESS] на умовах ним визначених. Крім того, в даній заяві позивачка ствердила, що договір укладається її чоловіком в інтересах сім`ї, на умовах, які вони вважають вигідними, і укладення цього договору відповідає їхньому вільному волевиявленню. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. та зареєстрована в реєстрі за №16290. В заяві міститься підпис та прізвище позивачки, а також рукописний текст: «Заява мною прочитана відповідає моїй волі». \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що вона не підписувала заяву від 30.11.2005 року. Крім того, позивач не вжила всіх необхідних засобів для доказування, зокрема особисто не з`явилась в судове засідання, не надала, відповідно до п.1.3. Глави 1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку та підпису для проведення експертизи. \~ \~ \~ \~Представник позивача зазначила в судовому засіданні, позивачка на даний час перебуває за межами України та не може найближчим часом прибути на територію України, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості відібрати у позивача експериментальні зразки почерку та підпису. \~ \~ \~ \~Також суд враховує те, що справа знаходилась у провадження суду понад півтора року і протягом цього часу позивач жодного разу не з`явилась до суду та не надала необхідні документи. Таку поведінку позивача суд розцінює як бажання навмисно затягнути розгляд справи з метою позбавити відповідача можливості вирішити в судовому порядку питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. \~ \~ \~ \~За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст.267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача ПАТ «Райффайзен Банк» надано суду клопотання про застосування позовної давності до вимог позивачки [PERSON] , дане клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.05.2018 року по справі №369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки, якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Суд вважає, що позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогою про визнання недійсним договору іпотеки у зв`язку з ненаданням нею згоди на його укладення, не надала суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до\~висновку,\~що взадоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк», [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В. про визнання договору іпотеки недійсним необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed