Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 16 березня 2011 року між ними було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з відсутністю взаємного почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого в родині постійно виникали сварки та суперечки. З 10 березня 2016 року вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання позивач вважає неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на «Дзюбенко». Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно інформаційного листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 16 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС номер 093333 (а.с.5). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС номер 176331 (а.с.6). Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають розходження характерів і життєвих принципів, в результаті чого в родині постійно виникали сварки та суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з 10 березня 2016 року сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved