Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На підставу своїх вимог посилається на те, що вона є бабою неповнолітньої [PERSON] . Відповідач [PERSON] є її донькою та матір`ю неповнолітньої [PERSON] . Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї дочки. Неповнолітня [PERSON] була народжена [INFO] в м. Фрязіно, Московської області, Російської Федерації. Але з кінця того ж року відповідач з дочкою повернулися в с. Степанці Канівського району, в якому зареєстрована і постійно проживає до цього часу. Відповідач є одинокою матір`ю. Відомості про батька неповнолітньої [PERSON] записані за вказівкою матері. 2007 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі з [PERSON] відповідач народила ще трьох дітей, які в даний час виховуються в їх сім`ї. Протягом восьми років проживання в сім`ї матері та вітчима неповнолітня [PERSON] постійно скаржилася позивачу на те, що мати та вітчим зловживають алкогольними напоями, вживають нецензурну лексику, лають її, примушують доглядати менших братів і сестер. Взимку 2011 року неповнолітня [PERSON] (на той час їй виповнилося 8 років) прийшла до позивача до дому і повідомила, що її вітчим в стані сильного алкогольного сп`яніння вигнав її з дому. З того часу неповнолітня [PERSON] фактично постійно проживає у сім`ї бабусі (позивача по справі) та перебуває на її утриманні та вихованні. Протягом восьми років проживання неповнолітньої [PERSON] у сім`ї позивача відповідач спроб повернути дитину в свою сім`ю не здійснювала, участі в утриманні та вихованні дитини не приймала, її особистим життям, здоров`ям, поведінкою, успіхами у навчанні не цікавилася, взагалі рідко спілкувалася з дитиною. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 25% всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про визнання відповідачем позову та клопотанння про розгляд справи без її участі . Представники третьої особи служби у справах дітей Канівської РДА в судове засідання не з`явилася надіслала заяву в якій просили розгляд справи проводити без їх участі та не заперечували щодо задоволення позову. Представник третьої особи виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Канівської РДА в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьки, за нормами ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. За даними свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 18.09.2003 [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 423 від 18.09.2003 року. [PERSON] , уклала шлюб та змінила прізвище [PERSON] Батько дитини [PERSON] записаний зі слів матері . Кожна дитина, за нормами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи встановлено, що неповнолітня [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом з своєю бабусею (позивачем по справі), яка про неї піклується та виховує її. Протягом восьми років проживання неповнолітньої [PERSON] у сім`ї позивача, відповідач спроб повернути дитину в свою сім`ю не здійснювала, участі в утриманні та вихованні дитини не приймала, її особистим життям, здоров`ям, поведінкою, успіхами у навчанні не цікавилася, взагалі рідко спілкувалася з дитиною. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв, безвідповідально відноситься до виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дітей, не забезпечує створення належних умов для їх навчання та повноцінного розвитку, що підтверджується характеристикою, приєднаною до матеріалів справи (а. с.9). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні доньки, тому вважають за доцільне та таким що відповідає інтересам дитини, позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.58-59). На підтвердження цього висновку в матеріалах справи знаходиться акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який свідчать про те, що дитина проживає в будинку бабусі де є всі необхідні для проживання меблі, в наявності є побутова техніка, дитина повністю забезпечена одягом і всіма необхідними для життя і навчання речами, мати дитини в даному будинку зареєстрована проте не проживає (а.с.10). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] з якої вбачається, що вона бажає проживати та виховуватися в сім`ї своєю бабусі [PERSON] та не заперечує щодо призначення її піклувальником (а.с.13). В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] з якої вбачається, що вона не заперечують проти позбавлення її батьківських прав на дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.14). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні доньки, не утримує її та не спілкується з нею, вживає алкогольні напої вихованням неповнолітньої [PERSON] займається бабуся [PERSON] , а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 80 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідач не піклується про свою неповнолітню доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved