Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що в квітні 2017 року вона домовилися з відповідачами [PERSON], яка є її донькою, та [PERSON], співмешканцем доньки, про те, що вони разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будуть проживати в будинку, який є її власністю, розташованому за адресою [ADDRESS] За усною домовленістю відповідачі, проживаючи в будинку позивача, самостійно повинні були утримувати будинок в належному стані та сплачувати всі комунальні послуги, якими вони користувалися. Прожила сім'я в будинку за вказаною адресою з 01.05.2017 до 26.05.2018 року, потім переїхали для проживання в місто Кривий Ріг, де і проживають до теперішнього часу. Після їх переїзду вона отримала повідомлення від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про заборгованість за спожитий газ на суму 17204,95 грн., також дізналася про заборгованість за спожиту електроенергію АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» в сумі 7965,70 грн. та водопостачання Лозуватському КЖП за поставлену кількість води на суму 2597,93 грн., отже всього заборгованість на загальну суму 27768,58 грн. Відповідачі сплатити по рахункам відмовилися та взагалі перестали спілкуватися з нею. Зазначає, що її пенсія складає 1373,00 грн. на місяць і вона сплачує комунальні платежі за житло в місті Кривому Розі, тому не зможе погасити борги, які виникли з вини відповідачів. Оскільки, відповідачі в добровільному порядку відмовляються розрахуватися з підприємствами, або з нею за спожиті ними комунальні послуги, тим самим порушуючи ч.3 ст. 156 ЖК України, просить суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь кошти в розмірі 25858,46 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що між ними та позивачем, як власником майна, не укладалися ніякі договори та вони не зобов'язувалися сплачувати комунальні послуги (а.с. 27-28). Представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 5-6). З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1839 від 26.06.2018 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] - відповідач по справі, разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як зазначила в позовній заві позивач та підтверджується актом від 27 червня 2018 року, складеним депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ертман І.С., завіреного секретарем Лозуватської сільської ради Ревуцькою Л.М. (а.с. 9), з 01.05.2017 року по 26.05.2018 року відповідач [PERSON] разом зі своїм співмешканцем відповідачем [PERSON] та чотирма неповнолітніми дітьми, за усною домовленістю між позивачем та відповідачами, проживали в\~ будинку\~ [ADDRESS]. Відповідно до 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Пунктом 4 частини 1 статті 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч. 1 ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку(квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Позивач в позовній заяві зазначає, що за період проживання у її домоволодінні відповідачів, які за усною домовленістю мали утримувати будинок в належному стані та сплачувати комунальні послуги, якими вони користуються, виникла заборгованість за комунальні платежі, а саме: заборгованість за спожитий газ на суму 17204,95 грн., заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 7965,70 грн. та водопостачання на суму 2597,93 грн., а всього на загальну суму 27768,58 грн., що підтверджується довідками про заборгованість наданими Лозуватське ЖКП, АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (а.с. 10-12, 13,14,15). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частина 3 ст. 156 ЖК України, на яку позивач посилається як на підставу позовних вимог, вказує лише на те, що спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведення ремонту вирішуються в судовому порядку. Отже, з вищевикладеного вбачається, що між позивачем, як власником майна, та відповідачами, як наймачами будинку, не укладалися договори найму житлового приміщення, передбачені чинним законодавством, а тому відповідачі не несуть зобов'язань перед відповідачем за сплату комунальних послуг нарахованих по житловому будинку, в зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. Оскільки в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, то відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів не підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: dismissed