Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати посилаючись на те, що 17.07.2008 року її було прийнято на посаду оператора крутильного обладнання у ЛФ «Техноткань». 03.07.2013 року вона звільнилась за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення з роботи ЛФ «Техноткань» нарахувало їй заробітну плату за період з 01.11.2012 року по 01.07.2013 року у сумі 3437,68 грн., але виплатити її відмовилися. Тому просила суд стягнути вищезазначену заборгованість по заробітній платі. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. На виконання ухвали суду від 08.01.2014 року до суду надійшли матеріали судового доручення залишене без виконання. Відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур»єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: довідка від 12.11.2013 року № 149; копія трудової книжки [PERSON]; копія наказу; копія довідки; копія Положення про ЛФ «Техноткань». Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 88 від 17.07.2008 року позивач була прийнята на посаду учня оператора крутильного обладнання в Лисичанську філію «Техноткань» ТОВ «Корпорація «Гуматекс». 03.07.2013 року позивач була звільнена на підставі наказу № 54 від 04.07.2013 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до довідки від 12.11.2013 року № 149, станом на 18.10.2013 року заборгованість по невиплаті заробітної плати за період з листопада 2012 року по липень 2013 року складає 3437, 68 грн. Часова тарифна ставка складає 9, 08 грн. Як встановлено, в день звільнення позивачу не було сплачено заборгованості з заробітної плати, та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не погашена. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 94, 115, 116, ЦК України,

Outcome: approved