Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала наступне. [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, житловою площею 14,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] Зазначене нерухоме майно, належало її померлій матері на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06 серпня 1992 року та зареєстрованого в реєстрі за №2058 державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Ворошиловградської області Точаненко Т.Н., окрім того, право власності було зареєстроване у Ворошиловградському бюро технічної інвентаризації 11 серпня 1998 року, про що був зроблений запис в реєстрову книгу №8 за реєстровим № 1583. 16 грудня 1995 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй на день смерті майно на користь позивача, цей заповіт був посвідчений державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Луганської області, та зареєстрований в реєстру за №1-2834. Після смерті матері у 1998 році позивач звернулась до державної нотаріальної контори Луганської області із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 260/1998. Але, у зв'язку із скрутним фінансовим становищем, вона не змогла оформити усі необхідні документи на спадкове майно. В жовтні 2017 року заявник звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. з метою оформлення усіх необхідних документів на належне їй за заповітом спадкове майно, однак нотаріусом їй було надане роз'яснення № 877/02-14 від 17.10.2017 з якого йдеться, що у зв'язку з тим що спадкова справа № 260/1998 залишилась в архівах Станично-Луганської ДНК на тимчасово неконтрольованій території у м. Луганську, він не має можливості встановити або перевірити повне коло осіб, які звернулись для прийняття спадщини або відмовились від неї. Зазначаючи, що у зв'язку із неможливістю іншим чином оформити право власності на належне їй за заповітом майно, вона була змушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року, під час відкриття провадження у справі, було задоволено клопотання позивача про звільнення її від судового збору, розпочате підготовче провадження та призначене підготовче засідання у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив. В підготовче засідання сторони не з'явилися, відповідач - Станично-Луганська селищна рада надала письмову заяву, у якій з вимогами позивача погодилась та просила розглянути справу за відсутності їх представника. Позивач також надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю та підтримала свої позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] року у смт. Дворічна Дворічанського району Харківської області померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось майно, до складу якого входив житловий будинок із надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці за адресою у [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 06.08.1992р. державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Точаненко Т.Н., зареєстрованим у реєстрі за №2658 та Ворошиловградському бюро технічної інвентаризації 11 серпня 1992 року у реєстраційній книзі №8 за реєстровим № 1583, а також копією технічного паспорту на зазначене домоволодіння, до якого 11.08.1992 року були внесені зміни про власника: зазначено [PERSON] - ціле. Із заповіту від 29 серпня 2016 року, складеного [PERSON], йдеться, що померла усе своє майно, належне їй на день смерті, заповідала своїй доньці [PERSON] Статтями 1268-1270 цього ж Кодексу передбачено, що спадкоємець, якщо не проживав разом зі спадкодавцем повинен прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач із такою зверталась до державного нотаріуса, що підтверджується роз'ясненням державного нотаріуса від 17.10.2017 № 877/02-14 з якого йдеться, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 260/1998. З копії паспорта позивача та копій квитанцій на оплату за газ йдеться, що з 12 жовтня 1999 року вона зареєстрована в успадкованому домоволодінні, постійно там проживає та сплачує комунальні послуги. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі воно може набуватись в порядку спадкування. Застосовуючи наведені норми закону до спірних правовідносин, враховуючи, що позивач, фактично прийняла спадщину, але позбавлена права на оформлення власності на спадкове майно через втрату державою контролю над частиною території України, де в архівній установі у м. Луганську знаходились на збереженні документи спадкової справи, заведеної після смерті її матері, та зважаючи на те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд не бачить підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її позову про визнання право власності на спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved