Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.02.1997 року між нею та [PERSON] [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №6 від 08.02.1997 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають, разом не проживають 12 років. Відповідач сімейним побутом не займається, матеріально не утримує. У звязку з цим вона просить розірвати укладений між ними шлюб. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток про виклик, які згідно звороних повідомлень про вручення поштового відправлення отримав особисто 14.01.2017 року та 28.01.2017 року Причини неявки суду відповідач не повідомив. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №318414 від 08.02.1997 року, виданого [PERSON] відділом РАГС Луганської області, 08 лютого 1997 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №6 (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що сторонами спільне господарство не ведеться, разом вони не проживають 12 років. Відповідач участі у забезпеченні сімейного побуту не приймає, матеріальної підтримки сімї не надає. Згідно з ч.2 ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується квитанцією №78133 від 01.12.2016 року. Однак, як було встановлено судом, винними у розпаді сімї є рівною мірою як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір в даному випадку має бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 275 гривень 60 копійок (551,20грн/2=275,50 грн). На підставі ст.104,105, 110, 112,114 ,115 СК України,

Outcome: approved