Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона є власником житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Однак зі слів нотаріуса вона дізналася, що на дане майно накладено обтяження, а саме заборону на нерухоме майно. Дана заборонена накладена згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) , індексний номер: 32084971 від 27 жовтня 2016 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Кременецького нотаріального округу Тернопільської області Остапчуком В.П. Посилаючись на те, що наявність цієї заборони перешкоджає їй у здійсненні права розпоряджатися майном, яке належить їй на праві власності, позивач просить зняти обтяження з належного їй нерухомого майна. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак від першого заступника міського голови надійшла на адресу суду заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 жовтня 2016 року державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Тернопільської області Остапчуком В.П. вбачається, що [PERSON] успадкувала майно після смерті [PERSON] , а саме житловий будинок по [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71617493 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та на вказаний будинок 20 липня 2007 року за № 17132783 було накладено заборону на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач [PERSON] і заборону на вказане майно накладено безпідставно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном. Пунктом 5 Глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (із змінами), встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності обтяжень, накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, законних підстав для продовження заборони відчуження майна судом не встановлено, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття заборони відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved