Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності на підставі договору дарування від 05.05.2016 року належить склад мінеральних добрив площею 343,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці державної форми власності розміром 0,35 га, кадастровий номер [NUMBER]: 01:002:0341 по вул. Тракторна 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області. Проте, випадково їй стало відомо, що на її майно Черкаським районним відділом державної виконавчої служби накладено арешт на підставі ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 04.11.2016 року. Позивач вважає, що Лисянський районний суд Черкаської області 04.11.2016 року, виносячи ухвалу про арешт складу мінеральних добрив, що знаходиться по вул. Тракторна 13 у с. Дубіївка, належним чином не пересвідчився кому такий обєкт нерухомості належить, так як право власності позивача внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05 травня 2016 року, тобто за пів року до прийняття судового рішення про його арешт. У звязку з цим, позивач просить скасувати арешт на склад мінеральних добрив, що знаходиться по вул. Тракторна 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області, загальною площею 343,7 кв. м., який розташований на земельній ділянці державної форми власності розміром 0,3500 га, кадастровий номер - [NUMBER]: 01:002:0341. Відомості про обтяження складу мінеральних добрив, що знаходиться по вул. Тракторна 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області, загальною площею 343,7 кв. м., який розташований на земельній ділянці державної форми власності розміром 0,3500 га, кадастровий номер - [NUMBER]: 01:002:0341 виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Позивач у судове засідання не зявилась, її представник подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник Черкаського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у судове засідання не зявився, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 05.05.2016 року [PERSON] [INFO] подарувала [PERSON] [INFO] склад мінеральних добрив, позначений на генплані літерою А-1, а, що знаходиться по вул. Тракторній 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.05.2016 року за № 58605012 [PERSON] на праві приватної власності належить склад мінеральних добрив площею 343,7 кв. м., що знаходиться по вул. Тракторній 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників [PERSON] [INFO] є боржником у виконавчому провадженні № 54417482 на підставі документу, що видав Лисянський районний суд Черкаської області. Згідно ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 04.11.2016 року накладено арешт на склад мінеральних добрив площею 343,7 кв.м., який розташований по вул. Тракторна 13 у с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області та належить [PERSON]. У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що арешт на склад мінеральних добрив, накладений на підставі ухвали Лисянського районного суду від 04.11.2016 року накладено після того, як право власності перейшло до позивача, тому наявність арешту на майно, яке є власністю позивача, створює порушення її прав. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володінням майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. З огляду на вищенаведені обставини справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, позов таким що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved