Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що по [ADDRESS] -ранківської області проживала мати її чоловіка [PERSON] , 1920 р.н., та чоловік [PERSON] , [INFO] [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,3351 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в урочищі «Коло цвинтаря» на території Олешанської сільської ради в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської облаті, виділена на підставі рішення Олешанської сільської ради Тлумацького району від 21.08.2000 року у відповідності із Державним актом на право власності на землю серії [NUMBER] від 27.11.2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власност на землю за № 61, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] померла мати [PERSON] , [INFO] помер чоловік [PERSON] (вступив в управління спадковим майном матері, але юридично не оформив своїх спадкових прав). Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно. За життя чоловік заповів їхньому синові [PERSON] (відповідач) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Син [PERSON] оформив спадщину після смерті чоловіка на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а вона прийняла спадщину після смерті чоловіка на земельну ділянку, яка належала його матері [PERSON] , в управління якою чоловік вступив, але юридично не оформив своїх спадкових прав і бажає оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на своє ім`я. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, так як Державний акт на право приватної власності на землю, був виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3351 га, розташовану в урочищі «Коло цвинтаря» на території Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади в с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, виділену на підставі рішення Олешанської сільської ради Тлумацького району від 21.08.2000 року у відповідності із Державним актом на право власності на землю серії [NUMBER] від 27.11.2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у ї відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви, в яких позов визнали та просили справу розглянути без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (свекруха позивача), згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 27.11.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61, на підставі рішення Олешанської сільської ради Тлумацького району від 21.08.2000 року, належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3351 га, що розташовану в урочищі «Коло цвинтаря» на території Олешанської сільської ради в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 6). Відповідно до копії запису акта про народження № 119 від 26.04.1939 року чоловік позивача [PERSON] народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 81 зворот). 02.11.1967 року [PERSON] (чоловік позивача) одружився з [PERSON] (позивач) і після реєстрації шлюбу останій присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14). [INFO] [PERSON] (свекруха позивача) померла, а [INFO] помер [PERSON] (чоловік позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 10, 11). Ще за життя [PERSON] (чоловік позивача) посвідчив на ім`я сина [PERSON] (відповідач) заповіт, яким заповів йому житовий будинок та надвірні споруди, які знаходяться по [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту від 27.01.2006 року (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті матері [PERSON] чоловік позивача [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки вступив в управління спадковим майном, оскільки проживали разом, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 187 від 11.02.2019 року (а.с. 8). Із спадкової справи № 95/2003 від 21.03.2003 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 80-85), вбачається, що [PERSON] (чоловік позивача) був єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , який прийняв та частково оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Згідно відповідей приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 268/01-16 від 02.05.2019 року (а.с. 78) та [PERSON] № 01-16/362 від 08.05.2019 року (а.с. 86) спадкова справа після смерті [PERSON] (свекруха позивача) не заводилася. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті батька [PERSON] (чоловік позивача) відповідач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2010 року на наведене спадкове майно (а.с. 13). Позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на спадкове майно не охоплене заповітом та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке не є предметом розгляду даної справи (а.с. 31 зворот, 62). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 29/2010 від 29.01.2010 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 27-67). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3351 га, розташовану в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] на земельну ділянку у зв`язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, який належить померлій [PERSON] (свекруха позивача), був виданий після її смерті, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 80/02-31 від 08.02.2019 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме по 384,20 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved