Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності на 276/600 частки квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому 69/200 частин квартири[ADDRESS]. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2007 року, виданого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, спадкоємицею 1/3 частини належного [PERSON] майна була його мати - [PERSON], яка померла [INFO] у віці 76 років. Крім вказаної частки спадщини, згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 01.06.1999 року, виданим Державною адміністрацією Московського району м.Києва, [PERSON] належало 69/200 частин квартири [ADDRESS]. Крім матері [PERSON] - [PERSON], якій видано свідоцтво про право власності на 69/600 частин квартири [ADDRESS], спадкоємцями [PERSON] були його неповнолітній син [PERSON] та дружина [PERSON], яким також видане вказане свідоцтво про право на спадщину за законом - на 69/600 частини квартири кожному. Позивач зазначає про те, що через похилий вік та численні черги до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» [PERSON] не встигла зареєструвати за собою право власності на успадковані після смерті сина 69/600 частин квартири [ADDRESS]. З метою належного оформлення спадкового майна - 276/600 частин квартири [ADDRESS] позивач як донька [PERSON] звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] у зв'язку з тим, що право власності матері на 69/600 квартири квартири [ADDRESS] не було зареєстровано за [PERSON] Оскільки через відсутність правовстановлюючого документа на 69/200 частин квартири [ADDRESS] позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все належне матері на праві власності майно - 276/600 частин цієї квартири, позивач просить визнати за нею це право в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. У своїх заявах до суду позивач позов підтримала, просила задовольнити, відповідачі позов визнали, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 69/200 частин квартири[ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були - [PERSON], мати померлого, [PERSON], його неповнолітній син, та дружина померлого [PERSON]. 30.11.2007 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] - на 69/600 частини квартири [ADDRESS] кожному (а.с.8). До своєї смерті [INFO] [PERSON] не зареєструвала у встановленому порядку право власності на успадковане після смерті сина майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON], його мати прийняла спадщину після його смерті, звернулася за її оформленням та отримала свідоцтво на право на спадщину. На думку суду, нездійснення [PERSON] реєстрації в установленому порядку свого права власності на спадкове майно не позбавляє її самого права власності. Крім вищезазначеного майна, успадкованого після смерті сина, згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 01.06.1999 року, виданим Державною адміністрацією Московського району м.Києва (а.с.5), [PERSON] на праві власності належало 69/200 частин квартири [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] належало 276/600 часток квартири [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на 69/200 частин квартири позивачеві [PERSON] - спадкоємиці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - 276/600 часток квартири [ADDRESS]. Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Міським бюро ЗАГС м.Києва 08.07.1954 року (а.с.12), матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 30.12.1970 року, прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу із [PERSON] змінено на [PERSON]. Таким чином підтверджено, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON], дочка [PERSON] є спадкоємицею померлої. Інших осіб, які мають право на спадкування після померлої [PERSON], і зокрема, на обов'язкову частку у спадщині, немає. [PERSON] у встановлений законом строк прийняла майно після смерті [PERSON], звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право власності на це майно, у видачі якого їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину майна. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], усе спадкове майно незалежно від часу прийняття спадщини належить позивачеві як спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Невидача позивачеві свідоцтва про право на спадщину на майно у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа порушує його право власності, яке в даному випадку повинно бути захищено судом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved