Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», [PERSON] про стягнення коштів, покликаючись на те, що станом на 12.11.2011 року він був власником автомобіля марки «Рено Меган», державний номерний знак [NUMBER], право керування на нього належало [PERSON], що підтверджується довіреністю від 17.04.2007 року. 12.11.2011 року в м.Львові на вул.Дорошенка, 61 з вини водія [PERSON] відбулося ДТП внаслідок якого було пошкодженого його автомобіль. Обовязкова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу застрахована в ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс». 16.11.2011 року страховика було повідомлено про страховий випадок. Сума відновлювального ремонту за результатами огляду становить 34569,28 грн. 26.12.2011 року страховій компанії було подано заяву на виплату страхового відшкодування, однак зобовязання не було виконано. Просить суд стягнути з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 34569,28 грн., суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 5347.30 грн. і 3% річних від простроченої суми в розмірі 2799,39 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь франшизу в розмірі 510 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов, надавши пояснення аналогічній викладеним у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Представник ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» у судове засідання не зявився про причин неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні поклав вирішення заявленого позову на розсуд суду. У відповідності до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.11.2011 року у справі №3-1316/1983/11 (а.с.7) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого чт.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Судом встановлено, що 12.11.2011 року у м.Львові на вул.Дорошенка,61 відбулось ДТП за участю водія [PERSON], який керував транспортним засобом марки ВАЗ-2101, реєстраційний номер [NUMBER] та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого той здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Меган», реєстраційний номер 189-84ТС, внаслідок чого останній вдарив стоячий автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер 976-04ТС, внаслідок зіткнення всі автомобілі отримали технічні пошкодження. Обовязкова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», що підтверджується полісом №ВЕ/4457351 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6), ліміт відповідальності страховика за завдану майнову шкоду становить 50000 грн., франшиза 510 грн. 16.11.2011 року [PERSON], який на момент ДТП керував транспортним засобом марки «Рено Мега», реєстраційний номер [NUMBER], на підставі довіреності від 17.04.2007 року (а.с.5), повідомив Страхову компанію про страховий випадок (а.с.8). Звітом №816/11 про оцінку автомобіля RENAULT MEGANE 1.4 реєстраційний номер 189-84ТС (а.с.10-16) встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 34569,28 грн. 26.12.2011 року [PERSON] звернувся до Страхової компанії «Інвестсервіс» зі заявою про виплату суми страхового відшкодування, однак відповідачем жодних дій щодо виконання зобовязання не було вчинено. У відповідності до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) . Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно п.22.1. ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. З урахуванням положень п.34.4 ст.34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Як визначено у п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений законом строк. У відповідності за п.36.1. ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у ст.35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Згідно з п.39.1 ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Суд приймає до уваги заявлену позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 34569,28 грн., вважає її обґрунтованою та такою що знайшла своє підтвердження. Згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Така ж позиція висловлена Верховним Судом України в листі від 01.07.2014р. «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», що правильним є необхідність застосування\~ст.625 ЦК України\~щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2\~ст.625 ЦК України, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30.06.2011р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування). Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою ВСУ (постанова ВСУ від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12). Суд, задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхової виплати, погоджується з наданими розрахунками суми індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення з 26.03.2012 року по 06.11.2014 року, а тому задовольняє вимоги в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції\~\~- 5347,30 грн., та 3% річних - 2799,39 грн., оскільки відповідач прострочив виплату страхового відшкодування. Частиною 2\~ст.1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір\~\~підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює небезпеку.\~ Відповідно до п.12.1\~ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~розмір франшизи\~\~при відшкодуванні\~\~шкоди,\~\~заподіяної майну\~\~\~\~потерпілих,\~\~ встановлюється\~\~ при\~\~ укладанні\~\~ договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і\~\~не може\~\~перевищувати\~\~2\~\~відсотки\~\~від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.\~\~Страхове відшкодування\~\~завжди\~\~зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. \~Згідно\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). \~Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 510 грн. франшизи. Відповідно до\~ч.1ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем допущено порушення страхового законодавства, що призвело до порушення прав позивача, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved