Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права на спадщину, посилаючись на те, що 30 травня 2003 року помер чоловік позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинку з господарськими будівлями та спорудами № 88 по вул. Луганська в м. Лисичанську. Позивач прийняла спадщину, як така, що мешкала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Право власності на житловий будинок № 88 по вул. Луганська в м. Лисичанську станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 24 червня 1974 року, посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-4432. Так як правовстановлюючі документи на будинок були втрачені, тому 18 грудня 2012 року позивач отримала дублікат договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку. 16 жовтня 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], який відмовив вчинити нотаріальну дію, в звязку з тим, що дублікат правовстановлюючого документу на будинок не зареєстрований в Державній реєстраційній службі України. В судове засідання позивач не зявилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що після смерті чоловіка позивач не знайшла правовстановлюючі документи на будинок, тому звернулась до нотаріального архіву та отримала дублікат договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку. Коли звернулась до приватного нотаріуса [PERSON], їй було відмовлено в вчиненні нотаріальної дії, тому що дублікат правовстановлюючого документу не зареєстрований в Державній реєстраційній службі України. Право власності на будинок було зареєстровано в 1974 році. Просила задовольнити позов . Відповідач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі, позов визнав, про що надав до суду письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що 30 травня 2003 року помер чоловік позивачки [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 956 (а.с.4,5). На день смерті позивач проживала та була зареєстрована разом з чоловіком за адресою м. Лисичанськ, вул. Луганська, буд. 88 (а.с.8, 9). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 88 по вул. Луганська в м. Лисичанську. Право власності на житловий будинок № 88 по вул. Луганська в м. Лисичанську, відповідно до довідки ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» № 1765 від 16 жовтня 2013 року, за архівними даними станом на 01.01.2013 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 24 червня 1974 року посвідчений Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-4432. В звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, позивач отримала дублікат договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до пяти включно. Дублікат посвідчений державним нотаріусом Луганського обласного держаного нотаріального архіву [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1-205, який має силу оригіналу (а.с.10,11). 16 жовтня 2013 року постановою про відмову в вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус [PERSON] відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що дублікат правовстановлюючого документу на житловий будинок не був зареєстрований в Лисичанському КП «Бюро технічної інвентаризації» або Державній реєстраційній службі України (а.с.6). Таким чином, встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved