Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася в березні 2021 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів на дітей [PERSON] , 2004р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. в розмірі 129 807грн. за період з 07.06.2012р. по 01.02.2021р. Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2012р. відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , 2004р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. в розмірі по 450грн. на кожну дитину, починаючи з 07.06.2012 року відповідач взагалі не сплачує аліменти, в зв`язку з чим заборгованість по аліментах складає 129 807грн. А тому, позивачем нараховано пеню за несплачені аліменти за даний період в розмірі 1 615 353.24 грн., однак просить стягнення пені в розмірі 100% боргу - 129 807.0грн. Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в т.ч. і через сайт судової влади. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини\~ ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, з врахуванням зробленого судом перерахунку нарахованої суми пені, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2012р. відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. в розмірі по 450грн. на кожну дитину, починаючи з 07.06.2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.7). Однак, відповідач не виконує зобов`язання по сплаті щомісячно аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, згідно поданого 23.02.2021р. розрахунку Коломийським міськрайонним відділом ДВС за період з 07.06.2012р. по 01.02.2021р. - 129 807.0грн. (а.с.9-12). Позивачем нараховано пеню від боргу на суму 1 615 353.24 грн. (а.с.3-4), однак просить стягнення пені в розмірі 100% боргу - 129 807.0грн. Згідно вимог ст.196 СК України (зі змінами) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідач не з`явився в суд та не довів підстав для зменшення нарахування пені, яка позивачем приведена до розміру 100 відсотків заборгованості. Водночас, перевіряючи розрахунок пені, зроблений позивачем, суд зазначає, що такий проведено не вірно, а тому судом зроблено перерахунок за наступною формулою. Так, за червень 2012 року зі сплатою аліментів за 23 дні (з 07.06.2012р.) пеня складає 158.70грн., а не 28 233грн. нарахованої позивачем, оскільки: 690грн. боргу*1%*23дні=158.70грн., за наступний місяць сума боргу по аліментах склала 1590грн. (690грн.+900грн. за липень 2012р.), а тому пеня по аліментах склала 492.90грн. (1590*1%*31день), за серпень 2012 р. пеня по аліментах склала 771.90грн. за формулою: 2490 (690грн. за червень+900за липень+900за серпень 2012р.)*1%*31день, і так далі. Враховуючи те, що судом при проведенні перерахунку розміру пені за період з 07.06.2012 року по 01.01.2015р., пеня склала на суму 133 585.50грн., що вже перевищує заборгованість по сплаті відповідачем аліментів за період з червня 2012 року по січень 2021р., суд без подальшого перерахунку розміру пені, приходить до висновку, що за період зазначений позивачем в позовних вимогах, підлягає до задоволення стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів на дітей [PERSON] , 2004р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. в розмірі 129 807грн. за період з 07.06.2012р. по 01.02.2021р. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, як і не надано відзиву на позов. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved