Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів розмірі 1 /4 долі заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. В позові [PERSON] зазначила, що сторони перебувають у шлюбу, проте на разі разом не проживають. Відповідач не надає коштів на утримання сина. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не зявився про причини неявки не повідомив. Суд вважав за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження на а.с.4). Малолітній [PERSON] Нікіта проживає разом з [PERSON] (довідка на а.с. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. З врахуванням вищенаведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення 704,80 грн судового збору на користь держави, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved