Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до Горохівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та вилучення майна з-під арешту. Свій позов мотивує тим, що 10 січня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, що на момент укладення становив 60000 (шістдесят тисяч) гривень. Днем повернення позики у договорі зазначено дату 11 січня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором було укладено договір застави транспортного засобу від 10 січня 2010 року. Заставою забезпечувалося виконання заставодавцем зобов'язань за Договором позики, укладеного 10 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] Станом на 01 лютого 2014 року зазначені в договорі кошти повернуті не були і, як наслідок, має місце прострочення виконання грошового зобов'язанні зі сторони відповідача. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 10 січня 2010 року в розмірі 60000 гривень, звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], належний відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого МРВ ДАІ м.Сарни ВДАІ УМВС України в Рівненській області 23 березня 2007, шляхом визнання за [PERSON] права власності на транспортний засіб марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Окрім цього, вказує, що на даний час вищевказаний автомобіль знаходиться під арештом та забороною відчуження, як такий, що належить відповідачу. Оскільки договір застави транспортного засобу, укладений між нею та [PERSON] не знаходиться в переліку арештованого майна відповідача з відповідним накладенням на нього арешту та заборони відчуження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Сарненського міського управління юстиції, не заперечував щодо задоволення позову. Справу просив слухати у його відсутність. Ознайомившись з позовною заявою [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики згідно умов якого позикодавець передав позичальнику у користування грошові кошти в сумі 60000 гривень і днем повернення позики зазначена дата 11 січня 2014 року. Відповідно до п.1.1. Договору позики в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1 цього Договору (надалі іменується «позика»), а Позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Відповідно до п.2.1. Договору позики розмір позики становить 60000 (шістдесят тисяч гривень). Відповідно до п.4.2. Договору позики днем повернення позики є 11 січня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу від 10 січня 2010 року. Відповідно до п.1 зазначеного Договору забезпечується заставою виконання Заставодавцем зобов'язань за Договором позики, укладеного 10 січня 2010 між [PERSON] та [PERSON], за умовами якого Заставодавець, зокрема, зобов'язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 60000 гривень в строк до 11 січня 2014 року включно, сплачувати неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строки повернення позики, відсотки та інші умови Договору позики можуть бути змінені угодами сторін Договору позики. Відповідно до п.1.2. Договору предметом застави за цим Договором є рухоме майно Заставодавця (далі за текстом - «Предмет застави»), а саме: автомобіль марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.6.1. Договору у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем [PERSON] взятого на себе зобов'язання по поверненню коштів, взятих у позику у [PERSON] в обумовлений між сторонами строк є порушенням не лише укладеного між ними договору позики, а й норм чинного цивільного законодавства. Відповідно до п.6.4 договору застави в разі неналежного виконання умов цього Договору, зокрема прострочення повернення суми позики, Позикодавець має право звернути стягнення на майно Позичальника відповідно до укладеного 10 січня 2010 між Сторонами Договору застави транспортного засобу, належного Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого МРВ ДАІ м.Сарни ВДАІ УМВС України в Рівненській області 23 березня 2007, марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], р.н. [NUMBER]. За таких обставин, суд вважає, що в результаті таких дій відповідача, [PERSON] в рахунок погашення заборгованості набуває право звернути стягнення на предмет застави відповідно до договору, укладеного між сторонами. В лютому 2014 року [PERSON] направила [PERSON] листа з вимогою повернути позичені кошти, проте кошти повернуті не були. Отримання відповідачем вказаного листа підтверджується його особистим підписом на ньому. Також, судом встановлено, що відповідно до копії постанови про розшук майна боржника від 07 листопада 2012 автомобіль марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який є заставним майном за Договором застави, укладеним між позивачем та відповідачем знаходиться в переліку арештованого майна [PERSON] з відповідним накладенням на нього арешту та заборони відчуження. Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Окрім цього, оскільки постановою державного виконавця на заставний автомобіль арешт було накладено лише 27 грудня 2010 року, а обтяження у вигляді застави виникло раніше - з моменту укладення між позивачем та відповідачем Договору застави, тобто 10 січня 2010 року, суд приходить до висновку про пріоритетність останнього та, як наслідок, задоволення позовної вимоги про виключення автомобіля марки Peugeot Partner, випуску 2000 року, кузов (шасі) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з переліку арештованого майна [PERSON] та зняття з нього арешту та заборони відчуження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення. Тому, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача в користь [PERSON] судові витрати у справі.

Outcome: approved