Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Відділ РАЦС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження №1732 від 04.09.2012 року, а саме у відомостях про батька дитини [PERSON] , [INFO] , вказати [PERSON] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 2010 року по 2016 рік проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу. [INFO] позивач народила сина [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач відмовився спільно подати до органів РАЦС заяву про реєстрацію батьківства та видачу свідоцтва про народження їх дитини, позивач була вимушена зазначити в свідоцтві про народження сина прізвище батька як [PERSON] , однак ім`я та по батькові вказала батька дитини - відповідача. Зазначила, що з дня народження дитини та до даного часу відповідач відмовляється офіційно визнавати батьківство. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.02.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судово-медичної (генетичної) експертизи для встановлення батьківства. 21.02.2020 року від відповідача надійшла заява про недоцільність проведення судово-медичної (генетичної) експертизи у зв`язку з тим, що він визнає своє батьківство відносно сина [PERSON] , [INFO] . 17.03.2020 року від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат. 01.07.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 27.07.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.07.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також не заперечували проти стягнення аліментів в сумі 3000,00 грн. Від Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 04.09.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, його матір`ю є [PERSON] , батьком записаний [PERSON] (актовий запис № 1732). Реєстрація народження дитини була проведена Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а відомості про батька були внесені за вказівкою матері. Як зазначає позивач справжнім його батьком є [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судовому засіданні визнав факт свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 1 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З урахуванням визнання відповідачем свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Сімейним кодексом України, зокрема ст. 130, а також відповідно до ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України надано право дитині, яка досягла повноліття, звернутися до суду із заявою про встановлення батьківства. Задля реалізації цього права та встановлення батьківства [PERSON] відносно його сина [PERSON] необхідно також виключити запис про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] шляхом внесення змін до актового запису про народження [PERSON] . Окрім того, в графі «Батько» необхідно зазначити батьком [PERSON] , громадянина України, [INFO] . Зокрема, внесення змін до актового запису про народження дитини передбачено статтею 134 Сімейного кодексу України, відповідно до якої на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження №1732 від 04.09.2012 року, а саме у відомостях про батька дитини [PERSON] , [INFO] , вказати у графі батька [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач також просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Обставини на які посилався відповідач як на підставу для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне. Слід зазначити, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За аналізом наведених правових норм, враховуючи наведене вище та те, що відповідачем доказів на підтвердження відсутності можливості виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не надано, суд приходить до висновку, що відповідач не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача про стягнення аліментів у частці від доходу. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини визначені у ст. 182 СК України, а також рівень життя в країні, вартість продуктів харчування, одежі, комунальних платежів та інше. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору 1536,80 грн. та на користь держави суми судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved