Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати договір довічного утримання, укладений між сторонами 04.04.2012 року, та зобов'язати реєстраційну службу Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області провести перереєстрацію квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 62/50, на ім'я позивача. Позов обґрунтовує наступним. 04.04.2012 року між сторонами укладений договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори. Відповідно до умов договору, позивач передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS]. Відповідач зобов'язалась довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати продуктами харчування, одягом, піклуванням, необхідною допомогою та зберегти у її користування квартиру безкоштовно. Щомісячне утримання складатиме 300,00 копійок. Спочатку відповідач сумлінно виконувала свої зобовязання. Але за весь період дії договору довічного утримання позивач від неї отримала два рази по 100,00 грн., живе на свою пенсію, з якої повністю себе забезпечує продуктами харчування, одягом, сплачує всі комунальні послуги тощо. Відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, не звертає уваги на потреби і стан здоров'я позивача, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, заперечення на позов не надала. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.04.2012 року між сторонами укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого позивач передала у власність відповідачу квартиру [ADDRESS], яка належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Токмацькою державною нотаріальною конторою 25 листопада 2011 року за реєстровим №3976, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстровим №3606094. Відповідач зобовязалась довічно повністю утримувати позивача, забезпечуючи її продуктами харчування, одягом, піклуванням, необхідною допомогою та зберегти у її користуванні квартиру безкоштовно. Щомісячне утримання складає 300,00 гривень. Відповідач зобовязана забезпечити позивача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. У разі смерті позивача відповідач зобовязалась поховати її та здійснити монтаж надмогильного памятника. Зазначені обставини підтверджуються копією договору. Відповідач набула право власності на квартиру, яка до укладення договору належала позивачу, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Відповідно до квитанцій та розрахункових книжок, позивач самостійно сплачує житлово-комунальні послуги. У суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення позивача в позовній заяві про невиконання відповідачем зобов'язань за договором довічного утримання. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що спірний договір укладений сторонами правомірно, на підставі глави 57 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.749 ЦК України у спірному договорі визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач мала забезпечувати відчужувача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.757 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Суд встановив, що відповідач порушила свої обов'язки, визначені умовами спірного договору, а саме не зберегла право позивача на безкоштовне та безоплатне проживання у набутій нею квартирі, адже позивач самостійно, за власні кошти сплачує житлово-комунальні послуги. На підставі зазначеного спірний договір підлягає розірванню на вимогу позивача відчужувача за спірним договором. Також суд дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача у зв'язку із розірванням спірного договору, за нею необхідно визнати право власності на відчужену нею за договором квартиру, відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved