Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду з вищевказаним позовом та просить постановити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що дана квартира належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до п.12 договору купівлі-продажу продавець зобов`язався виписати всіх зареєстрованих осіб, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири у всіх осіб, які їх мали та передати квартиру покупцю. Разом з тим, станом на час подання позовної заяви, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою з 2011 року. Сам факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі, порушує права позивача щодо вільного користування та розпорядження власним майном. Зокрема, позивач не має змоги отримати субсидію. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не надав, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 04.03.2021р. судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №922 від 04.12.2020р., виданої Виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області за адресою по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.14). Як вбачається із довідки ГУНП України в Дніпропетровській області Покровського ВП Нікопольського ВП [PERSON] оголошено у розшук, але на даний час місцезнаходження останнього невідоме (а.с.15). Статтями\~47,\~48 Конституції України\~закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням. Відповідно до ст..405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved