Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 13.11.2019 року між сторонами було укладено договір № 1 оренди торгового павільйону. За цим договором, позивач передала в оренду відповідачу приміщення торгового павільйону, який знаходиться в [ADDRESS] . Земельна ділянка кадастровий номер 3523455100:50:031:0034. Площа торгового павільйону складає 24 квадратні метри. До договору додано схему розміщення торгового павільйону. Термін дії договору закінчився 13.11.2020 року. Після закінчення дії договору торговий павільйон їй повернуто не було, доступ до павільйону закрито та в павільйоні знаходиться майно відповідача, таким чином вона не має можливості розпоряджатися належним майном, що порушує її права. Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач правом відзиву не скористалася. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. [PERSON] з одного боку, та з іншого боку [PERSON] від імені якої діяв, [PERSON] , на підставі довіреності ННН 394415, 13 листопада 2019 року уклали договір оренди торгового павільйону № 1 (далі по тексту Договір) а.с.7-9. За договором позивач [PERSON] передала в оренду відповідачу [PERSON] приміщення торгового павільйону, який знаходиться в [ADDRESS] (ринкова площа). Земельна ділянка кадастровий номер 3523455100:50:031:0034. Площа торгового павільйону складає 24 квадратні метри (п.1 Договору). До договору додано схему розміщення торгового павільйону. Договір укладався на строк 12 місяців (п.1.2 Договору), тобто 13.11.2020 року. Після закінчення терміну оренди, відповідач [PERSON] не повернула торговий павільйон, власнику [PERSON] , доступ до павільйону закрито, таким чином остання не має можливості розпоряджатися належним їй майном, що порушує її права. В силу ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частинами 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 840,80 грн., за сплату судового збору.

Outcome: approved