Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області, що складається з: житлового будинку, службової добудови, тамбуру, літньої кухні, сараю, огорожі, в порядку спадкування за заповітом після померлого 19.02.2015 року [PERSON]. Обґрунтовує свої вимоги, тим що 19.02.2015 року помер її дід [PERSON] та на її імя склав за життя заповіт, зареєстрований в реєстрі за №58 від 16.03.2010 року, посвідчений секретарем Танюшівської сільської ради. До складу спадщини увійшли всі права та обовязки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на повному праві власності: житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Березівка Новопсковського району Луганської області по вул. Польова, 2 на території Танюшівської сільської ради, але відсутні правовстановлюючі документи на таке, оскільки дане домоволодіння не зареєстроване в органах БТІ. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки весь час проживала разом з спадкодавцем в даному будинку, що підтверджується відміткою про її місце проживання в паспорті. Позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 19 лютого 2015 року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕД №469858, виданим 23 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області. Позивач [PERSON] спадщину яка відкрилась після смерті її діда [PERSON], померлого 19 лютого 2015 року, прийняла, оскільки весь час проживала разом із спадкодавцем в даному будинку, що підтверджується паспортом позивача серія ЕМ № 180653 виданого 12 липня 1999 року Новоспковським РВ УМВС України в Луганській області, відповідно до якого її зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO]. Згідно заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №58 від 16 березня 2010 року та посвідченого секретарем Танюшівської сільської ради, [PERSON], житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області розташований на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, заповів позивачу [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, що визначено ст.1223 ЦК України. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом спадкового майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області, після смерті її діда [PERSON] 20 листопада 2015 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №2 по вул. Польова, с. Березівка Новопсковського району Луганської області. Згідно постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 листопада 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 2 по вул. Польова, с. Березівка Новопсковського району Луганської області, що залишився після смерті [PERSON], померлого 19 лютого 2015 року, на підставі того, що нею не були подані необхідні для вчинення нотаріальної дії документи. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок, оскільки за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючих документів на зазначене домоволодіння. Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області 1961 р., вартість складає 44132 грн. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна №50729365 від 24.12.2015 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розташоване за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Березівка, вул. Польова, буд.2, відомості відсутні. Відповідно до довідок № 818 та №819 від 04 грудня 2015 року виданих виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON], [INFO], померлий 19 лютого 2015 року, дійсно являється головою домогосподарства за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області, згідно погосподарської книги №10 за 1967-1969 роки та погосподарської книги №9 за 2011-2015 роки. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1961 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції\-\-\-\- про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Так, відповідно до Інструкції, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: вул. Польова, 2, с. Березівка Новопсковського району Луганської області, належав [PERSON], померлому 19 лютого 2015 року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується довідками виконкому Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської № 818 та №819 від 04 грудня 2015 року, щодо записів погосподарської книги. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved