Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із дійсним позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що 21 жовтня 2014 року між [PERSON] та нею, [PERSON], в присутності свідків та приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу [PERSON] був укладений договір довічного утримання за умовами якого квартира, розташована за адресою: м.Луганськ, пров.Гражданській[ADDRESS], була передана у їй у власність. Однак вказаний договір не був посвідчений нотаріально, у звязку із проведенням антитерористичної операції на момент його укладення на території м.Луганськ та та припиненням доступу до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У звязку із неможливістю посвідчити договір нотаріально приватний нотаріус [PERSON] 21 жовтня 2014 року видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. 19 листопада 2014 року [PERSON] померла. У звязку з тим, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, але договір посвідчений не був, позивач просить суд визнати зазначений вище договір довічного утримання дійсним. Сторони в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі. Причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судових засідань приватний нотаріус [PERSON] повідомлялась завчасно, належним чином. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Згідно копії договору довічного утримання від 21 жовтня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартру №7, яка знаходиться за адресою: провулок Гражданскій, б. 14, м.Луганськ. Набувач [PERSON], в свою чергу, зобовязалась довічно утримувати [PERSON] (а.с.4). З пункту 11 договору вбачається, що він набирає чинності з моменту його підписання і підлягає обовязковому посвідченню та державній реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку у строк, коли такі дії можливо буде здійснити на території місця укладення даного договору. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 жовтня 2014 року, виданої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору довічного утримання у звязку т тим, що користувачам міста Луганська було тимчасово припинено доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть від 21 листопада 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, [PERSON] померла 19 листопада 2014 року у м.Луганськ (а.с.7). Відповідно до копії договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 20.11.2014 року [PERSON] займалась організацією та проведенням похорон [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач у позовній заяві посилається на те, що при укладенні договору довічного утримання між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, однак за життя [PERSON] договір не був посвідчений нотаріально, у звязку з чим суд може визнати таки договір дійсним. При цьому вона надала підтвердження того, що [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса з метою посвідчити укладений між нею та [PERSON] договір довічного утримання. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підтвердження ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору довічного утримання не було надано жодного належного та допустимого доказу, навпаки, було надане підтвердження про звернення останньої до нотаріуса, у звязку з чим у суду немає підстав для визнання дійсним договору довічного утримання, укладеного 21 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. \~\~ На підставі викладеного,\~ ст.ст.\~ 16, 220, 640, 744, 745 ЦК України,

Outcome: dismissed