Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 06.08.2021 року. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який є членом сім`ї попереднього власника, та не проживає більше семи років. Фактично, з 1998 року відповідач постійно проживав в АР Крим, в м. Сімферополь, закінчив там загальноосвітню школу. Він не є її (позивача) членом сім`ї, спільним побутом вони не пов`язані, тому реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує її права як власника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 06.09.2021 року. 07.09.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 14.09.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідачів. 17.09.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали суду від 24.09.2021 року у даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. 06.10.2021 року від відповідача надійшла заява про визнання позову. 20.10.2021 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позову. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 06.08.2021 року між [PERSON] - продавець, та [PERSON] - покупець, укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.08.2021 року. Встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . З Реєстру територіальної громади м. Києва від 17.08.2021 року в спірній квартирі зареєстровані дві особи - [PERSON] з 15.06.1993 року, та [PERSON] , з 09.08.2021 року. В нотаріально посвідченій заяві [PERSON] зазначила, що її син - [PERSON] в спірній квартирі фактично не проживає більше 7 років. Згідно Довідки ЖБК «Русанівський» [PERSON] фактично не проживає в спірній квартирі з 1998 року. Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до частини 1 статі 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Відсутні і будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. В своїй заяві відповідач визнав вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved