Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 03 травня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 04 грудня 2007 року розірвано, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона разом з малолітньою донькою проживає за адресою: [ADDRESS] , однак місце проживання дитини не зареєстроване. З метою реєстрації [PERSON] 01 листопада 2019 року вона звернулася з заявою до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради та отримала відмову в реєстрації, у зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням дати дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки, але останній на її прохання не реагує, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Тому, просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації матері, а саме: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 04 лютого 2020 року позовна заява прийнята до провадження та призначена до підготовчого засідання (а.с. 26). Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути в підготовчому засіданні за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просили задовольнити (а.с. 34). Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в підготовчому засіданні за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 33). Представники третіх осіб - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської у місті ради, Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 28,32). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з урахуванням визнання позову відповідачем в повному обсязі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в підготовчому засідання, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03 травня 2006 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6), який 04 липня 2007 року розірвано та позивачу відновлено прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як зазначила в позові позивач і ці доводи ніким та нічим не спростовані малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтвердив відповідач, надавши заяву про визнання позову. 01 листопада 2019 року позивач звернулася до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однак у реєстрації місця проживання дитини їй відмовлено на підставі п.11 Правил реєстрації місця проживання, через відсутність згоди батька (а.с.10). Позивач в позові зазначає, що вона неодноразово зверталася до відповідача для надання дозволу щодо реєстрації місця проживання дитини, однак вирішити спір в досудовому порядку не вдалося, про що не заперечував відповідач, надавши заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Таким чином, вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, враховуючи, що малолітня дитина залишається без реєстрації місця проживання, фактично мешкаючи разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , чим порушується її права та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, з урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 384,20 гривень, а інша частина в розмірі 384,20 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved