Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що наказом №3528/ок від 16.06.2004 року вона була прийнята на роботу в [PERSON] в цех № 19 кладовщиком першого класу. З жовтня 2016 року відповідач став виплачувати зарплату не в повному обсязі, в зв`язку з чим з`явилася заборгованість по зарплаті. Наказом №975 від 30.01.2017 року вона була звільнена з роботи з підприємства з 31.01.2017 року за власним бажанням у зв'язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум». На день її звільнення заборгованість підприємства становить 18731грн.22коп., але гроші їй не виплачені і до цього часу. Після звільнення з роботи вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням здійснити з нею розрахунок, кожен раз їй обіцяли виплатити гроші, але до цього часу заборгованість по зарплаті та вихідній допомозі в добровільному порядку не виплачена, а тому вона вимушена звертатись до суду з таким позовом. Її вимоги про надання їй офіційної довідки про розмір заборгованості відповідача перед нею на день звільнення з роботи та довідки про середньомісячний розмір зарплати залишилася без задоволення. В зв'язку з цим вважає, що з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з часу звільнення по день винесення рішення суду, або проведення розрахунку. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати, вихідної допомоги на день звільнення з роботи в сумі 18731грн. 22коп. та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 31.01.2017 року по день ухвалення судового рішення за цією позовною заявою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення на позов, в яких зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Упродовж 2016 року Товариство розраховувало на укладення реальних контрактів з вітчизняними державними монополіями «Укртрансгаз», «Укргазвидобування», НАЕК «Енергоатом», які намітили серйозну модернізацію підвідомчих їм потужностей у 2016-2017 роках. У подальшому НАК «Нафтогаз України» з надуманих причин анулювало результати зазначених тендерів, тим самим позбавивши Товариство реальної можливості вийти з кризи. Щодо розрахунку сум позовних вимог, то Товариство вважає за необхідне повідомити, що згідно наказу від 21.03.2014 року №75 в Товаристві встановлений режим неповного робочого, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Даний факт є важливим при визначенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, Верховний Суд України у Постанові від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 16.06.2004 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах, звільнена наказом № 975/вк від 30.01.2017 року з 31.01.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Викладені обставини також підтверджуються копією трудової книжки [PERSON] (а.с.3). Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 06.06.2017 року №16-07/599 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становить 18731грн. 22коп. Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що фактично визнано представником відповідача у наданих письмових поясненнях. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 18731грн.22коп. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата позивача без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 136грн. 44коп. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 01.02.2017 року по 07.06.2017 року становить 50 робочих днів (лютий 12, березень 12, квітень 12, травень 12, червень - 2). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року по 07.06.2017 року включно у сумі 6822грн. (136,44х50 = 6822грн.). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 18731грн.22коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року по 07.06.2017 року включно у сумі 6822грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved