Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем та дитину на подальше проживання просить залишити з нею. Свої вимоги мотивує тим, що відносини в сім'ї не склалися. На протязі останніх 3-х місяців вони не підтримують відносини, припинили спільне проживання, так як відповідач переїхав на проживання до його батьків. Більше вона так жити не в змозі та вважає, що їхня сім'я розпалась. Строк на примирення вона вважає їм не потрібен, так як вони втратили почуття один до одного. При таких стосунках, які стались між ними, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. А тому вона твердо має намір розірвати шлюб. В судове засіданні позивач не з'явилась, але надала заяву в якій просить справу слухати без її участі, позов в частині розірвання шлюбу підтримує, не погоджується на примирення. В частині позову про визначення місця проживання дитини відмовляється. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Перевіривши законність визнання позову суд вважає, що він підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 26 червня 2012 року, серії [NUMBER] (а.с.3) між [PERSON] та [PERSON] 26.06.2012 року було укладено шлюб, актовий запис № 225. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.4). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих в судове засідання заяв вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків і категорично не погоджуються на примирення, підтвердженням чого є їх заяви подані до суду. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121,80 грн. судового збору.

Outcome: approved