Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 11876, 67 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 54 978,51 грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом встановлено, що 11 квітня 2009 року позивача було прийнято на роботу до Державного підприємства «Чернігівський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою», що підтверджується записом № 29 в трудовій книжці. З січня 2014 року по лютий 2016 року, працюючи на підприємстві, позивач не отримувала заробітну плату, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість по виплаті заробітної плати. Починаючи з січня 2016 року, Відповідач почав погашати цю заборгованість, яка утворилася за 2 роки, що підтверджується копіями розрахункових листків з січня 2014 року по січень 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону, основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У відповідності до вимог ст. 34 Закону, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Компенсація за затримку виплати заробітної плати розраховується відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 (надалі за текстом - Порядок). Відповідач виплатив заборгованість по основній заробітній платі, але компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати не здійснив, що підтверджується розрахунковими листками наданими Відповідачем. 29.12.2018 року позивач звільнилася з підприємства за угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.І ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Враховуючи викладене вище, позов в частині стягнення з відповідача компенсації в розмірі 11876, 67, обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (надалі за текстом - Порядок) Відповідно до п. б абз.1 ч. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (до яких належить матеріальна допомога). Такий пункт наявний у розрахунковому листі за листопад 2018 року, відповідно при розрахунку середнього заробітку за листопад-грудень 2018 року сума оподатковуваної матеріальної допомоги (3800 грн. 00 коп.) не має входити до суми середнього заробітку. Відповідно, до суми середнього заробітку не має також входити податок на доходи фізичних осіб на суму, що не включається до розрахунку середнього заробітку (684 грн. 00 коп.). Також абз. 2 ч. 1 Порядку передбачає, що при обчисленні середньої заробітної плати також не враховуються виплати за час щорічної і додаткової відпусток. Саме така виплата передбачена розрахунковим листом за грудень 2018 року (1685 грн. 31 коп.), тому вона також не має бути включена до суми середньої заробітної плати. Відповідно, до суми середнього заробітку не має також входити податок на доходи фізичних осіб на суму, що не включається до розрахунку середнього заробітку (389 грн. 00 коп.). Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь час прострочення становить: 37517 грн. 32 коп. ((11457, 07 - 3800 - 684 + 5571, 19 - 1685, 31 - 389)/36)*129, де «11457, 07 - 3800 - 684 + 5571, 19 - 1685, 31 - 389» - дані з розрахункових листів за листопад-грудень 2018 року, обґрунтування відрахувань-вище «36» - кількість відпрацьованих днів за останні 2 місяці роботи, «129» - кількість робочих днів прострочення. Враховуючи викладене вище, позов підлягає частковому задоволенню. Також з відповідача на користь позивача та держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial