Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що згідно ордеру від 19.01.1968 р. №20, виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради депутатів працюючих, її мати - [PERSON] та вона вселились в квартиру за адресою: [ADDRESS]. Протягом всього цього часу, починаючи з 19.01.1968 року позивач з матір'ю проживали в квартирі, робили в ній поточний та капітальний ремонти, утримували в належному стані, сплачували всі необхідні комунальні та інші платежі, тому позивач вважає цю квартиру своєю власністю. Близько трьох років тому позивач через сімейні обставини переїхала жити до матері, з якою вона жила останні три роки однією сім'єю, вела спільне господарство, та здійснювала догляд за своєю матір'ю. [INFO] року померла мати позивача. Після її смерті в квартирі продовжувала проживати тільки позивач, як єдина власниця нерухомого майна після померлої матері. Зараз виникла необхідність в оформленні права власності на квартиру, оскільки ордер не є діючим документом, а визнання права власності на квартиру за набувальною давністю можливо лише в судовому порядку. У зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею права власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS] Представники позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала джо суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без її участі та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши представників позивача, представника відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом в встановлено, що згідно ордеру від 19.01.1968 року №20, виданого Виконавчим комітетом Херсонської міської ради депутатів працюючих, [PERSON] - мати позивача та позивач, дівоче прізвище якої [PERSON], вселились в квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 27.09.1962 року Міським РАЦСом м.Херсона батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 05.09.1981 року Міським відділом РАЦС м.Херсона, зареєстровано шлюб 05.09.1981 року між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 06.11.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області, [INFO] року померла [PERSON], про що 06.11.2013 року складено відповідний актовий запис №300. У листі Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області направленому на ім'я [PERSON] зазначено, що саме вона протягом останніх трьох років мешкає в квартирі [ADDRESS]. Однак відповідно до паспорту позивача вона з 27.04.1988 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Так, відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: - володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; - володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; - володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Окрім того, в п.6 Листа ВССУ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне. Так, при вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що за позивачем не може бути визнано право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], оскільки вказана квартира була виділена позивачу та її матері на праві вселення і на даний час статус цієї квартири не змінено, отже в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed