Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про скасування розпорядження ЛРА ЛМР №165 від 25.05.15 року «Про встановлення днів побачень [PERSON] із сином [PERSON]». Свої вимоги мотивує тим, що у квітні 2014 року [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною. Ухвалою від 07.04.2014 відкрито провадження у справі. 06.07.2015 у вказаній справі ухвалено рішення апеляційним судом Львівської області. Разом з тим, не зважаючи на звернення до суду із вищевказаним позовом, відповідач всупереч вимогам ч.3 ст.19 СК України не припинив розгляд поданої йому третьою особою заяви та виніс оскаржуване розпорядження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що засідання комісії з питань захисту прав дитини ЛРА ЛМР 21.05.2015 відбувалося без участі позивача, оскільки остання не була повідомлена про таке. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.126-128). Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки саме під час розгляду справи апеляційним судом Львівської області постало питання про надання відповідачем висновку щодо розвязання спору та рішення про встановлення графіку побачень батька з сином, у зв'язку з чим представником відповідача і були надані вказані документи згідно із встановленим порядком та такі взяті до уваги судом апеляційної інстанції під час розгляду справи. З такими висновками апеляційного суду погодились Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 09.12.2015 та Верховний Суд України в ухвалі від 16.03.2016, тому в задоволенні позову просив відмовити. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки про оскаржуване розпорядження останній було відомо ще у травні 2015 року під час розгляду справи в апеляційному суді Львівської області, в той час як із позовною заявою [PERSON] звернулася до суду лише 13.04.2016. Враховуючи те, що відповідно до ч.2 ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу, а позивачем пропущено вказаний десятиденний строк без поважних причин, просить в задоволенні позову відмовити з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду (а.с.129). Третя особа та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.122-125). Вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки саме під час розгляду справи апеляційним судом Львівської області постало питання про надання відповідачем висновку щодо визначення графіку побачень з дитиною. Крім цього, законність оскаржуваного розпорядження та висновку було предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тому вважають, що обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві додаткового аналізу не потребують. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та його представника, оглянувши матеріали цивільної справи №465/1631/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.17 СК України орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.ч.1-2 ст.19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї Як вбачається з оскаржуваного розпорядження від 25.05.2015 №165 (а.с.5), Личаківська районна адміністрація ЛМР як орган опіки та піклування, розглянувши заяву [PERSON] про затвердження графіку побачень із сином [PERSON] встановила наступний графік побачень: 1, 3 тиждень місяця з 12.00 год. четверга до 20.00 год. неділі; 2, 4 тиждень місяця з 12.00 год. четверга до 09.00 год. пятниці. Разом з тим, судом встановлено, що на час винесення вищевказаного розпорядження в провадженні апеляційного суду Львівської області на розгляді перебувала апеляційна скарга на рішення Франківського районного суду м.Львова у справі №465/1631/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною. Відповідно до ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що на час розгляду заяви [PERSON] про затвердження графіку побачень з сином, відбувався судовий розгляд справи за позовом [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, відповідач зобовязаний був припинити розгляд поданої йому заяви [PERSON], однак всупереч вказаним вимогам, вийшовши за межі наданих йому повноважень, прийняв оскаржуване розпорядження від 25.05.2016 №165, у зв'язку з чим таке підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, судом не беруться до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що комісія з питань захисту прав дитини ЛРА ЛМР 21.05.2015 відбувалося без участі позивача так як остання не була повідомлена про таке, оскільки наведене спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Так, запрошення прибути на комісію в ЛРА 21.05.2015 на 15.00 год. для участі в комісії стосовно графіку побачень, позивач отримала 15.05.2015, що підтверджується підписом останньої (а.с.35). Крім цього, судом не беруться до уваги і посилання представника відповідача на ту обставину, що розпорядження від 25.05.215 №165 було прийняте на вимогу апеляційного суду Львівської області під час розгляду апеляційної скарги на рішення Франківського районного суду м.Львова у справі №465/1631/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, оскільки всупереч вимогам ст.60 ЦПК України представником відповідача не представлено суду доказів на підтвердження вказаної обставини. Разом з тим, такі твердження представника відповідача спростовуються дослідженим в судовому засіданні звукозаписом судових засідань апеляційного суду Львівської області від 27.04.2015, 25.05.2015, з яких встановлено, що представника ЛРА ЛМР було зобов'язано не прийняти розпорядження про встановлення графіку побачень [PERSON] з сином, а лише надати вже існуюче розпорядження, яке повинно було досліджуватись судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення. Не спростовують висновків суду про наявність підстав для скасування розпорядження ЛРА ЛМР №165 від 25.05.2015 і посилання представника відповідача на те, що оскаржуване розпорядження було взяте до уваги судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, з висновками якого погодились і Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 09.12.2015 та Верховний Суд України в ухвалі від 16.03.2016, оскільки як вбачається з рішення апеляційного суду Львівської області від 06.07.2015 (а.с.93-99), залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 (а.с.108-109) колегія суддів погодилась саме з висновком органу опіки та піклування, а не розпорядженням ЛРА ЛМР. Крім цього, відповідно до ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З урахуванням наведеного, оскаржуване розпорядження не є істотною обставиною для справи за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, а дослідження такого під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про його скасування. Безпідставними є також і посилання третьої особи та його представника, як на підставу для відмови в задоволенні позову, на те, що законність оскаржуваного розпорядження було предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки такі не відповідають дійсності, так як предметом спору у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, рішення апеляційного суду Львівської області у якій і переглядалося судом касаційної інстанції, було не безпосередньо розпорядження ЛРА ЛМР №165 від 25.05.2015, а участь третьої особи у вихованні сина. Не підлягає задоволенню і заява представника відповідача про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Outcome: approved