Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача,який в подальшому уточнила та просить зобовязати Державне підприємство «Український державний геологорозвідувальний інститут» виплатити їй різницю в окладі за період вимушеного прогулу в розмірі 9775 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що працювала у Львівському відділенні Українського державного геологорозвідувального інституту на посаді техніка-геолога І категорії та була звільнена у звязку з ліквідацією ЛВ УкрДГРІ з 01.07.2012р. На підставі наказу керівника Львівського відділення УкрДГРІ від 31.01.2011 року №5 їй було встановлено неповний робочий тиждень 0,2 ставки (з одним робочим днем). В подальшому, на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року, зазначений наказ був скасований за позовом одного із співробітників підприємства. Оскільки судом було визнано незаконність застосування до всіх працівників Львівського відділення УкрДГРІ змін умов праці передбачених наказом від 31.01.2011 року №5 внаслідок яких вона працювала лише один день на тиждень замість трьох, а решту часу перебувала у вимушеному прогулі і їй неправомірно нараховувалася заробітна плата\~\~із розрахунку 0,2 ставки, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вище наведеним, просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Львівським відділенням Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», структурним підрозділом Українського державного геологорозвідувального інституту, працюючи на посаді техніка-геолога І категорії з виплатою 0,6 ставки. Згідно наказу Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 05 березня 2012 року №11, Львівське відділення УкрДГІ ліквідовано з 01.07.2012 року. На підставі наказу\~\~від 31 січня 2011 року №5 «Про роботу ЛВ УкрДГРІ на умовах неповного робочого дня» позивачу та іншим працівникам починаючи з 05 квітня 2011 року і до покращення фінансового стану відділення, було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки. На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2012 року, за позовом іншого працівника до ДП УкрДГІ, наказ Львівського відділення ДП УкрДГІ від 31 січня 2011 року №5 скасовано. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та відповідно до ч.2 одночасно прийняти рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, оскільки рішенням суду було встановлена незаконність наказу Львівського відділення ДП УкрДГІ від 31 січня 2011 року №5 в цілому, а відтак є очевидною і незаконність зміни істотних умов праці позивача із 0,6 ставки на 0,2 при яких позивач фактично перебувала у вимушеному прогулі, будучи змушеною виходити на роботу один раз на тиждень замість трьох та отримуючи заробітну плату пропорційно відпрацьованому часу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача підлягає виплата різниці в окладі за період вимушеного прогулу в розмірі 9775 грн. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн.

Outcome: approved