Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом, у якому, із врахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог від 04.03.2016 року, просить визнати спільною власністю подружжя: квартиру [ADDRESS] та здійснити її поділом, визнавши за нею право власності на 2/3 частки даної квартири, а за відповідачем - 1/3 частки; визнати за нею право власності на 1/1 автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER],номер кузова [NUMBER] та зобов'язати відповідача компенсувати 1/2 різниці вартості (689045,20 грн.) між автомобілями «Toyota Land Cruiser 200VX», 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER],номер кузова [NUMBER] (встановлених висновками експертиз), а саме, гроші в сумі 344522,60 грн.; визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що за адресою: [ADDRESS] площею 0,3723 га та визнати за нею право власності на 1/2 частки вказаної земельної ділянки та 1/2 частки залишити у власності відповідача; визнати спільною сумісною власністю статутний капітал ТзОВ «Овекс-Захід» та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частини статутного капіталу, що становить 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням останніх уточнень, вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, котрий було розірвано у судовому порядку. Від шлюбу вони мають дітей, котрі проживають з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що їх спільним майном як подружжя є квартира, що адресою: [ADDRESS], автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. [NUMBER] та земельна ділянка. Також вказує, що оскільки інший автомобіль автомобіль «Toyota Land Cruiser 200vx», 2011року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] відповідач продав без її згоди, то просить з останнього стягнути 1/2 різниці вартості проданого транспортного засобу. Крім цього вказує, що статутний капітал товариства було засновано за сімейні кошти. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала покликаючись на обґрунтування, ідентичні викладеним у позовній заяв та уточненням до неї. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили визнати спільною власністю подружжя спірні квартиру й земельну ділянку, з визнанням за сторонами по 1/2 частки цих об'єктів. Відносно автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. [NUMBER] просили його виділити позивачки із сплатою нею відповідачу компенсації у 292099 грн. Окрім цього, відповідач пояснив, що після розірвання шлюбу діти з позивачкою перебувають на його утриманні, так як остання ніде не працює, грошові кошти їй надає. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.09.2000 р. За час подружнього життя народилося двоє дітей - [PERSON], 2011 р.н., та [PERSON], 2006 р.н. Даний шлюб було розірвано 11.04.2013 р. згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області, що набрало законної сили 14.05.2013 р. У сторін виник даний спір з приводу поділу майна, що було набуте за час вказаного шлюбу, а саме: -квартири [ADDRESS]; -земельної ділянки площею 0,3723 га, що на [ADDRESS]; -автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER]; -статутного капіталу (у розмірі 20 000 грн.) ТОВ «Овекс-Захід»; -коштів, отриманих відповідачем від продажу авто «Toyota Land Cruiser 200vx», 2011року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER]. При вирішенні спору суд виходить з приписів ст. 60 СК України, котрою встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 цього Кодексу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ст. 63, 65 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 68, 69 цього ж Кодексу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Щодо спірного майна судом встановлено наступне. Квартира придбана відповідачем на підставі договору-купівлі продажу від 31.05.2001 р. та зареєстрована на останнього. Земельна ділянка придбана відповідачем на підставі договору-купівлі продажу 27.12.2004 р. Згідно державного акту про право власності на дану ділянку, останній видавався на ім'я відповідача. Автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER] зареєстровано 08.11.2007 р. на відповідача. Автомобіль «Toyota Land Cruiser 200vx», 2011року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] було зареєстровано на позивачку, а згодом продано відповідачем на підставі доручення [PERSON] 25.06.2015 р. на останнього було зареєстровано цей автомобіль. Отже, на думку суду, вище зазначена майно було придбане під час шлюбу, а джерелом його набуття є спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя зазначені квартиру, земельну ділянку та визнати за сторонами у рівних частках по 1/2 частки цих об'єктів. Суд не знайшов підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя згідно ст.70 СК України, як просить позивач: визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири, а за відповідачем 1/3 частку. Обставини, що мають істотне значення, зокрема відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, розмір аліментів, що одержує позивач на утримання дітей недостатній для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування відсутні. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, надавав додаткові кошти на їх утримання, що підтверджено розписками, про що також не заперечив позивач у судовому засіданні, не проживає в спірній квартирі. Автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER], автомобіль «Toyota Land Cruiser 200vx», 2011року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] суд вважає також об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані в період перебування сторін у шлюбі, про що власне вони не заперечили. Суд прийшов до висновку, що автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER] необхідно залишити за позивачкою та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у сумі 344 522,60 грн. виходячи з наступного. Після розірвання шлюбу позивач 29.07.2013р. видала на ім'я відповідача довіреність на продаж автомобіля «Toyota Land Cruiser 200vx», 2011року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER]. 29.01.2015р. дану довіреність вона скасувала, про що в цей же день нотаріусом внесені відомості до ЄРД про припинення її дії. 25.06.2015р. відповідач по довіреності, яка скасована, продає вказаний автомобіль [PERSON] за 80 000грн. Відповідач у судовому засіданні вказав, що частину грошей від продажу автомобіля надавав позивачу, послався на наявні у даній цивільні справі розписки, які вказують на отримання грошей позивачем. При дослідженні даних розписок встановлено, що гроші надавалися на утримання дітей. Інших доказів надавання грошей позивачу, відповідачам не надано. А тому суд приходить до висновку, що взагалі відповідач позивачу ніяких грошей від продажу автомобіля не надавав. Згоди [PERSON] на продаж вказаного автомобіля не надавала. У судовому засіданні позивач вказала, що даний договір купівлі-продажу автомобіля був вчинений проти її волі (вона не хотіла продавати вказаний автомобіль, для чого й скасувала довіреність), вона взагалі не повідомлялася та не знала, що така угода укладається, ніяких грошей від продажу не отримала. Враховуючи дані обставини, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] продав вказаний автомобіль проти волі [PERSON], крім того за значно нижчу ціну. Згідно висновку № 4923 від 29.02.2016 р. вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser 200vx» складає 1273244,2грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідно врахувати вартість вказаного автомобіля, яка встановлена саме висновком №4923 при поділі майна. Висновком № 4738 від 29.01.2016 р., ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado» 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER] становить 584199 грн. З огляду на це, суд вважає, що вартість авто «Toyota Land Cruiser Prado» суттєво не спів розмірна з вартістю авто «Toyota Land Cruiser 200vx». Тому на думку суду, буде справедливим автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2007 р.в., д.р.н. [NUMBER] залишити за позивачкою та різницю вартостей розділити між сторонами та стягнути з відповідача у користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 344 522,60 грн. Відносно спору у частині поділу статутного капіталу (у розмірі 20 000 грн.) ТОВ «Овекс-Захід», суд звертає увагу, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»). Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 116 ЦК України, учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 ЦК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. За таких обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Враховуючи вище викладене, позов слід задовольнити частково. Ураховуючи часткове задоволення позову суд,

Outcome: partial