Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, в позовній заяві вказала, що [INFO] помер її прадід [PERSON] , а [INFO] померла її прабаба [PERSON] , які до дня смерті проживали в [ADDRESS] . Зазначає, що ні прадід, ні прабаба заповіту не складали, їх спадкоємцями за законом є позивачка, її дід [PERSON] , як їх син, та мама позивачки [PERSON] , як їх онука, однак вони на спадщину не претендують та відмовляються від її прийняття у користь позивачки. Вказує, що до складу спадщини прадіда [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,89га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що знаходиться на території с.Бутини, Бутинської сільської ради Сокальського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №16771 від 26.05.1997р. Та до складу спадщини прабаби [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,19га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що знаходиться на території с.Бутини, Бутинської сільської ради Сокальського району, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №16772 від 26.05.1997р. В даний час позивач звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття у спадщину даних земельних ділянок, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину покликаючись на те, що згідно Указу Президента України від 08.08.1995р. за №720 «Про порядок паювання земель, передачу у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», видача громадянам сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводиться відповідно районною державною адміністрацією. В свою чергу, сертифікати на спадкові земельні ділянки видані та зареєстровані Бутинською сільською радою, а не Сокальською райдержадміністрацією, відповідно видати їй свідоцтво про право на спадщину на дані земельні ділянки неможливо. В зв`язку з чим нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки після смерті прадіда та прабаби. Просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали в суд заяви, у яких вказують, що визнають позовні вимоги та не заперечують щодо задоволення позову, справу просять слухати у їх відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Із оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно копій свідоцтв про народження позивачки [PERSON] , її матері [PERSON] та діда [PERSON] , встановлено, що позивачка є правнукою [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №16771 від 26.05.1997р., що виданий Бутинською сільською радою, [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,89га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Бутини, Бутинської сільської ради Сокальського району. Згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №16772 від 26.05.1997р., що виданий Бутинською сільською радою, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,19га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Бутини, Бутинської сільської ради Сокальського району. В свою чергу, оскільки сертифікати на спадкові земельні ділянки видані Бутинською сільською радою, а не Сокальською райдержадміністрацією, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку з покликанням на Указ Президента України від 08.08.1995р. за №720 «Про порядок паювання земель, передачу у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, а також згідно до ст. 1265 ЦК України позивач є спадкоємцем майна прабаби та прадіда за законом, відповідно вона має право на спадкування вказаних земельних ділянок після їх смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved