Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована в [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй. Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві. Просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особа в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала щодо визнання за позивачем право власності на ? частини квартири, оскільки вважає, що вона має право на ? частини вказаної квартири. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2013 року (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.04.1993 року (а.с. 7), в тому числі і на частину квартири, успадкованої ним після смерті матері - іншого співвласника квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту посвідченого 18.01.2006 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З пояснень представника позивача та з представлених в судове засідання письмових доказів, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття не заявляла. При цьому, як слідує із матеріалів спадкової справи №27/103, із заявою про прийняття спадщини звернулась також третя особа - [PERSON] (а.с. 52). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.05.2014 року , яке 24.09.2014 року набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з вересня 2006 року по [INFO] року (а.с. 57-59). Проте, як слідує із роз'яснень п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову правтику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України, а тому із врахуванням викладеного, суд вважає доводи третьої особи - [PERSON] про належну їй обов'язкову частку безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити.

Outcome: approved