Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.08.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться з 2017 року, шлюбні та сімейні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Добровільно сплачувати аліменти він не бажає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що вже зверталась до відповідача з позовною заявою про стягнення аліментів, але рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області вказану заяву залишено без розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від нього не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача суд прийшов до наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Слов`яносербського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 19.08.2009 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 62. З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені в 2017 році. Таким чином, судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та вони не бажають примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Сторони від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією про сплату судового збору від 21.02.2020 року у сумі 840,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved