Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивують тим, що 10 грудня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Раніше дана квартира належала її батькам та братові [PERSON] на праві часткової власності, по 1/3 частині кожному. Після смерті [PERSON] його частку прийняли [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В результаті отриманої спадщини [PERSON] набула право на ? частину квартири. [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла усе належне на час смерті майно своєму внукові [PERSON] На момент смерті її матері [PERSON] вона була пенсіонером , а тому має право на обовязкову частку в спадковому майні. Зазначає, що через хворобу чоловіка, якого вона доглядала, а також через свою хворобу вона не змогла вчасно звернутись з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. А тому, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] строком два місяці. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування.\~\~ Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи положення даних норм, можна виділити два способи продовження строку для прийняття спадщини - позасудовий і судовий. Позасудовий порядок прийняття спадщини після пропущення строку застосовується за наявності згоди на це усіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину (абзац другий пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).\~\~ Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року при розгляді справи № 6-1486цс15, за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 грудня 2015 року (а.с. 4). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого усе належне майно на час смерті заповіла своєму онукові [PERSON]П, що підтверджується копією заповіту в матеріалах спадкової справи. Як зазначає [PERSON] у своїй заяві, то вона має право на обовязкову частку у спадковому майні, так як на момент смерті матері вона була пенсіонером, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 8). У встановлений законом строк вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини, так як її чоловік страждає на тяжку хворобу ішемічний інсульт, час від часу в нього виникає загострення наслідків перенесення ішемічних інсультів, у звязку з чим він потребує особливого догляду. Крім того, в період з 08.06.2016 року по 11 червня 2016 року вона знаходилась на лікування та змушена була перебувати у лежачому стані у звязку з загостренням вертеброгенної люсибалгії з больовими та мязево-томічними сіндромами. Однак, надані позивачем виписки свідчать про перенесений у 2008 року її чоловіком ішемічний інсульт та проведення лікування у 2009 року та у 2010 році, але не підтверджують доводи позивача про те, що його стан у 2015 році потребував постійного догляду за ним. Що д стосується перенесеної хвороби самою [PERSON], то слід зазначити, що даних про те, що вона не могла самостійно пересуватися суду не надано і в заключені про це не зазначено, амбулаторне лікування не перешкоджає звернення до нотаріальної контори. Оскільки строк прийняття спадщини почався 10 грудня 2015 року та закінчився 10 червня 2016 року, а позивач з заявою про її прийняття звернулась лише в жовтні-листопаді 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, доказів, які підтверджували поважність пропуску строку на звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини суду не надано, а відповідач [PERSON] заперечує у продовженні даного строку [PERSON], то суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed