Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись те, що вона з відповідачем перебувала в незареєстрованому шлюбі. [INFO] року народився син - [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач. [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, всі затрати та повне матеріальне забезпечення сина пов'язані з харчуванням дитини, заняттями з педагогами, відвідуванням центру раннього розвитку дитини, купівля предметів першої необхідності, оплата за навчання у школі раннього розвитку «Знайка», щотижневі приватні заняття з викладачем англійської мови цілком покладені на позивача. З цих підстав, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на виховання сина -[PERSON] починаючи з 01.10.2012 року по [INFO] року, щомісячно - 50% доходів відповідача, з усіх видів його заробітку, а також 50% витрат на виховання сина по чекам, які надасть позивач - [PERSON] З [INFO] року в зв»язку з тим, що у новій родині відповідача з»явилась друга дитина - 25% доходів відповідача [PERSON], з усіх видів його заробітку, а також 25% витрат на виховання сина по чекам, які надасть позивач - [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її пресдатвник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, однак не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 20% його заробітку (доходу) щомісячно, при цьому зазначив про те, що він розуміє свій обов»язок сплачувати аліменти, матеріально допомагати своєму сину та не має наміру від нього ухилятися. Він бажає підтримувати стосунки з сином, спілкуватися з ним, приймати участь у його вихованні, всіляко підтримувати його, в навчанні, відвідуванні ним різних гуртків, секцій тощо. Заперечує проти позову оскільки факти викладені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності, вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Відповідач невпевнений, що чеки, які надаватиме йому позивач свідчитимуть про понесення нею витрат на дитину. Він купував важливі речі (одяг, взуття, засоби гігієни) і особисто передавав їх синові коли він з ним зустрічався і проводив з ним вихідні, а також особисто завозив гроші за навчання сина коли позивач зверталась до нього з таким проханням, жодного разу їй не відмовляв. Також зазначив, що всі рішення стосовно відвідування школи раннього розвитку, центру інтелектуального та творчого розвитку особистості, приватні заняття з педагогами, відвідування гуртків, завжди було особистим рішенням позивача, оскільки його думка не враховувалась і ніколи не запитувалась, а просто позивач ставила перед фактом оплати. Його середня заробітна плата за 2017 рік складає приблизно 4700 гривень, 25% з неї складає приблизно - 1 175,00 грн. Прожитковий мінімум у 2017 році для дитини відповідного віку, а саме для їхнього сина, якому вже майже 7 років складає з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня по 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня -1860 грн. Обов'язок по утриманню дитини лежить як на батькові так і на матері, отже забезпечення їхнього спільного із позивачкою сина повинно покладатися на них обох. При стягненні із його аліментів у розмірі 25% від доходу виходить, що він практично самостійно забезпечує сина прожитковим мінімумом, що суперечить наведеному вище, а саме обов'язку обох батьків утримувати свою дитину. Враховуючи вищевикладене, вважає, що доцільним буде стягнення з нього на користь спільного із позивачкою сина аліментів у розмірі 20% від його доходу. Вислухавши пояснення позивача його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] року народився [PERSON] батьками якого є позивач та відповідач у справі (а.с.4). Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований не був. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно довідки Центру інтелектуального та творчого розвитку особистості №3/09 від 11.09.2017 року [PERSON], [INFO], проходив діагностичне дослідження у Центрі інтелектуального та творчого розвитку особистості «Райдуга» (а.с.5). Згідно довідки Центру інтелектуального та творчого розвитку особистості №2/09 від 11.09.2007 року вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідував заняття з англійської мови з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2017 року у Центрі інтелектуального та творчого розвитку особистості «Райдуга». Заняття оплачувала мати (а.с.6) Згідно копій письмових повідомлень до поштового переказу 5/0105 від 07.11.2017 року, письмового повідомлення до поштового переказу 5/0009 від 10.11.2017 року та копії чеку від 27.11.2017 року вбачається, що на утримання сина [PERSON] за вересень, жовтень та листопад 2017 року відповідачем було перераховано кожен місяць по 888,88 грн. (а.с.12) Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач офіційно працює лікарем-стоматологом-терапевтом в Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно - діагностичний центр» Шевченківського району м.Києва, отримує регулярний дохід, на утриманні має малолітню дитину - [PERSON], [INFO], інших обставин, які б впливали на розмір аліментів, визначених до стягнення судом, не встановлено. З цих підстав суд вважає правильним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вжиття нею заходів щодо одержання аліментів, ухилення відповідача, яке виражалось би в його умисних діях чи бездіяльності, від сплати аліментів, у зв'язку з чим суд не вбачає достатніх правових підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, та вважає правильним відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з 01.10.2012 року до дня пред'явлення позову. Крім того, суд не вбачає будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення 50% витрат на виховання сина по чекам, які надасть позивач у зв'язку з наступним. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Доказів, які б підтверджували понесення позивачем додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України або доказів щодо конкретного розміру таких витрат у майбутньому суду не надано, що вказує на необґрунтованість цих вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до досягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial