Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 08 серпня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 33, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося через те, що вони різні за характером люди, у них різні погляди на життя та на вирішення побутових питань. Між ними втрачені почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач зловживає спиртними напоями, проявляє агресію, що негативно пливає на неї та дочку. 20 серпня 2020 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 07 жовтня 2020 року за клопотанням відповідача зупинене провадження у справі та сторонам надано строк для примирення три місяці. 11 січня 2021 року відновлене провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити повністю та вказала, що примирення із відповідачем не відбулося, будь-яких змін у їхньому сімейному житті в кращу сторону не сталося і вона не бажає проживати у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Вони неодноразово намагалися налагодити подружні відносини, однак позитивних результатів досягнуто не було, що слугувало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Вони проживають за різними адресами та подружніх стосунків між собою не підтримують. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить не розривати шлюб із відповідачем, він має до неї почуття і хоче зберегти сім`ю. Підтвердив, що строк наданий судом для примирення будь-яких позитивних результатів для налагодження сімейних стосунків не дав. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники, справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] , 08 серпня 2010 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 33. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . (копія свідоцтва про народження а.с.9). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує, що немає будь-яких почуттів до відповідача, наданий судом термін для примирення будь-яких позитивних результатів не дав, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимоги про залишення проживати дочку разом із позивачем, то суд її не вирішує, оскільки позов про визначення місця проживання дитини має бути подано окремо, а із змісту позовної заяви слідує, що предметом спору є розірвання шлюбу.

Outcome: approved