Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду до відповідача і просила розірвати їх шлюб, зареєстрований 27 лютого 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 190; визнати місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь позивачки у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.02.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом за № 190. Від шлюбу мають двох спільних дітей, які проживають з нею і перебувають на її утриманні: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного та вже понад рік, з 2016 року проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сімю. За останній рік взагалі не надавав коштів для потреб дітей. На даний час обидві дитини проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Але, відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 1713 від 18.07.2017 року їх з відповідачем дочка [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з батьком [PERSON] за адресою: м. Харків, проспект Архітектора Альошина. буд. № 18. кв. № 73. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї № 2080 від 18.07.2017 року, виданої дільницею № 49 КП «Жилкомсервіс», засвідченою керівником організації [PERSON] та завіреною печаткою зазначеного закладу їх з відповідачем син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею за адресою: м. Харків, вул. Роганська, буд. 100 -- В, кв. 105. Отже у звязку з тим, що зареєстрованим місцем проживання їх дочки [PERSON] є місце проживання батька, але фактично донька проживає з нею, дитина позбавлена права на належне утримання з боку батька, адже стягувати аліменти на її утримання не можна, у зв'язку з тим, що офіційно дитина зареєстрована разом з відповідачем, а добровільно виконувати свій обовязок щодо утримання дітей відповідач відмовляється. Тому, враховуючи вищевикладене, задля усунення порушення прав та охоронюваних законом інтересів дитини на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральною і соціального розвитку, вона змушена звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання [PERSON]. [INFO], разом з нею. При розгляді справи просить суд врахувати те, що відповідач не має постійної роботи то заробітку, життям дітей не цікавиться, нехтує своїми батьківськими обов'язками, що може негативно позначитись на вихованні дітей. Зазначила, що вона офіційно працює, має нормований робочий день. Своєчасно отримує заробітну плату та роботодавцем їй надаються соціальні гарантії, пов'язані з материнством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. Позивач зазначає, що постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. У неї з дочкою психологічний контакт, є прив'язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Також зазначає, що вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо їх дитини. Разом з тим враховуючи ту обставину що відповідач протягом року окремого проживання не надавав ніяких коштів на потреби сім'ї, в тому числі на утримання двох спільних дітей [PERSON] та [PERSON], у неї є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей, тобто сплати аліментів. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Як зазначає позивач, вона одна не в змозі забезпечити двом неповнолітнім дітям належний рівень життя, тому, враховуючи, що батько дітей має добрий фізичний стан, не є інвалідом, що цілком дозволяє йому працювати, інших утриманців в нього немає, то він зможе сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності. Третя особа в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, та зазначено, що позовні вимоги позивача підтримують в повному обсязі. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 27 лютого 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 190. Шлюбні стосунки між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Головною причиною в розпаді сімї є той факт, що сторони втратили один до одного почуття любові та довіри, в сімї виникали сварки з різних побутових причин, що привело до непорозуміння та не бажання підтримувати в подальшому сімейні відносини. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не здійснює, у звязку із чим необхідно стягнути аліменти в судовому порядку. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути и пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як подальше сумісне проживання сторін і збереження їх шлюбу буде суперечить інтересам сторін та їх неповнолітнім дітям, суд вважає, що даний шлюб необхідно розірвати та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей. Зі ст. 181 Сімейного кодексу України вбачається, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, мас право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 1713 від 18.07.2017 року наша з відповідачем дочка [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з батьком [PERSON] за адресою: м. Харків, проспект Архітектора Альошина. буд. № 18. кв. № 73. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї № 2080 від 18.07.2017 року, виданої дільницею № 49 КП «Жилкомсервіс», засвідченою керівником організації [PERSON] та завіреною печаткою зазначеного закладу наш з відповідачем син. [PERSON], [INFO], проживає разом зі мною за адресою: м. Харків, вул. Роганська, буд. 100 -- В, кв. 105. Зі ст. 181 Сімейного кодексу України вбачається, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, мас право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Тому, задля усунення порушення прав та охоронюваних законом інтересів дитини на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральною і соціального розвитку, доцільно визначити місце проживання [PERSON]. [INFO], разом з позивачем. Згідно з вимогами ст. 161СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не мас самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст, 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. До такого ж висновку прийшов Верховний Суд України в Постанові від 14.12.2016 року у справі № 6- 2445цс16 та в правовому висновку до постанови зазначив, що за відсутністю виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю, діти не можуть розлучатися зі своєю матірю. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Відповідно до ч.1\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. \~\~\~\~ Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, за місцем свого проживання позивачем створені належні умови для виховання та розвитку дітей. \~\~\~\~ Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 697 від 27.11.2017 року комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON]. На підставі викладеного та з урахуванням інтересів дитини, позиції відповідача, який не заперечує проти проживання дитини разом з матірю , суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved