Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «В-1» з прибудовою літ. «В1-1», верандою літ. «в», ганком літ. «в1» загальною площею 48,60кв.м, житловою площею 40,90кв.м, допоміжною 7,70кв.м. з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «Б», сараєм літ. «Г», душем літ. «Є», вбиральнею літ. «Ж», огорожею № 1, 2 по [ADDRESS], як за забудовником. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в бюро технічної інвентаризації не оформлено та не зареєстровано. Цей житловий будинок був збудований нею у 1989 році та введений в експлуатацію, за будинком закріплена земельна ділянка 1750,00кв.м., але державну реєстрацію на своє ім'я позивачем здійснено не було, що спонукало останню звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, але позивач та її представник надали до суду заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.28). Представник відповідача Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за відсутністю представника селищної ради та проти позову селищна рада заперечень не має (а.с.37). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок літ. «В-1» з прибудовою літ. «В1-1», верандою літ. «в», ганком літ. «в1» загальною площею 48,60кв.м, житловою площею 40,90кв.м, допоміжною 7,70кв.м. з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «Б», сараєм літ. «Г», душем літ. «Є», вбиральнею літ. «Ж», огорожею № 1, 2 по [ADDRESS] в бюро технічної інвентаризації не оформлено та не зареєстровано, що підтверджується копією довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 359 від 23.11.2016р. (а.с.12). Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 137 від 30.06.2016р. за архівними даними бюро право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] виникло на підставі рішення виконкому Хорошівської селищної ради № 1 від 24.02.1956р., згідно якого [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 1750,00кв.м. (а.с.31). [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої серії [NUMBER] (а.с.34). Відповідно до копії Свідоцтва про народження [PERSON] остання народилася [INFO] року та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] уклала шлюб в 1961 році з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON]. Даний шлюб було розірвано. 04 липня 1985 року [PERSON] вдруге уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.35). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього серії [NUMBER] (а.с.36). Житловий будинок був збудований позивачем у 1989 році та введений в експлуатацію, що підтверджується копією технічного паспорту, копією рішення Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області № 5 від 11 січня 2005 року, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на збереження житлового будинку по [ADDRESS] та на підставі рішення Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області № 24 від 15 березня 2005 року, затверджено актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію вищезазначеного житлового будинку (а.с.8-9, 13, 14). Відповідно до інформації наданої Хорошівською селищною радою Харківського району Харківської області від 05 липня 2016 року № 429/02-19, в бухгалтерській книзі по сплаті податків на землю за адресою по [ADDRESS] Харківської платником податку зазначена [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Витягу з Рішення ІІІ сесії VІІ скликання Хорошівської селищної ради від 21 грудня 2015 року, згідно якого відбулося перейменування [ADDRESS] (а.с.30). Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності ... на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки... Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Житловий будинок літ. «В-1» з прибудовою літ. «В1-1», верандою літ. «в», ганком літ. «в1» загальною площею 48,60кв.м, житловою площею 40,90кв.м, допоміжною 7,70кв.м. з господарськими будівлями та спорудами погрібом літ. «Б», сараєм літ. «Г», душем літ. «Є», вбиральнею літ. «Ж», огорожею № 1, 2 по [ADDRESS] було введено в експлуатацію в зв'язку з чим є об'єктом власності [PERSON], але остання не здійснила його державної реєстрації в відповідних органах. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за Позивачем право власності, як за забудовником, оскільки спірний житловий будинок було зведено на земельній ділянці відведеній для будівництва та введено в експлуатацію, тому він не являється самочинним майном та не порушує права третіх осіб. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved