Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що від спільного проживання з відповідачем, у них народився син [PERSON], [INFO]. Через негативні відносини, з вересня 2009 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, і з вказаного часу відповідач сином не цікавився, не виявляв бажання займатись його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 березня 2010 року присуджено стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по цей час. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, з мотивів наведених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та суду пояснив, що з січня 2010 року він не спілкувався із сином, тільки сплачував аліменти на його утримання. Служба у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] та в судовому засіданні представник служби позов підтримав, з підстав наведених у висновку. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримав. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 червня 2009 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки № 24 від 16.07.2015 року, виданої директором Слобідського НВК «ЗОШ І-ІІ ст.-ДНЗ» вбачається, що [PERSON] виховується в даному закладі в дошкільній групі, вихованням [PERSON] займається мати, на жодні заходи та батьківські збори батько не з'являвся, ніколи не супроводжував дитину в ДНЗ (а.с. 6). Служба у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Як вбачається із вказаного висновку, [PERSON] з 2009 року і по даний час не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина [PERSON], вихованням не займається, матеріально не забезпечує, злісно ухиляється від батьківських обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 ЦПК України,

Outcome: approved