Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини, визначити розмір частки у спільному майні, визнати спадкоємцем п'ятої черги за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 19 листопада1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було приватизовано на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на її частку у вказаній квартирі. За життя [PERSON] заповіту складено не було. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] стала її донька, відповідач (мати позивача), проте у встановлений законом шестимісячний строк відповідач не подала заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Позивачка є спадкоємцем за законом п'ятої черги, тому як спадкодавцю [PERSON] є рідною онукою. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк не подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки її матір запевняла, що прийняла спадщину. Нещодавно відповідач повідомила позивача, що не зверталась до нотаріальної контори для прийняття спадщини та не збирається цього робити. В зв'язку з цим у лютому 2014 року позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що вона пропустила строк для звернення, а також у зв'язку з тим, що частки у спільный сумісній власності спадкового майна не визначені. З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, приймаючи до уваги заяву відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть cерія [NUMBER] від 06.09.2013 року, актовий запис №5459. Після її смерті відкрилась спадщина, а саме квартира [ADDRESS], яка згідно розпорядження органу приватизації № 254 від 19.11.1993 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З відповіді на запит суду, наданої п'ятою Одеською державною нотаріальною конторою від 28.03.2014 року № 526/01-16, вбачається, що спадкова справа відносно [PERSON] не заводилась та Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкодавцем [PERSON] заповіту за життя складено не було. Довідкою п'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 27.02.2014 р. підтверджується, що позивачка зверталася із відповідною заявою до вказаної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті бабусі. Відповідач є спадкоємцем першої черги. Згідно відповіді нотаріальної контори від 28.03.2014 року № 526/01-16, із заявою про прийняття спадщини, остання не зверталась. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 02.05.1952 року, серії [NUMBER], актовий запис №343, матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 20.02.1995 року, серії [NUMBER], актовий запис №1851, матір'ю [PERSON] являється [PERSON]. При цьому згідно свідоцтва про одруження, виданого 04.12.2004 року, серія [NUMBER], актовий запис №555, [PERSON] змінила призвіще з «[PERSON]» на «[PERSON]». Отже, позивачка є спадкоємцем [PERSON] п'ятої черги за законом, тому може порушувати питання визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач на переконання суду пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причини з огляду на те, що у [PERSON] існувала домовленість з її матір'ю, [PERSON] про те, що остання прийме спадщину після померлої [PERSON] Однак, як стало відомо позивачці, спадщина її матір'ю [PERSON] прийнята не була. Ця обставина була підтверджена довідкою п'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 27.02.2014 року. При цьому суд погоджується із доводами позивачки щодо обізнаності відповідачки про факт смерті [PERSON], зважаючи на те, що відповідач та [PERSON] проживали в одному будинку, крім того з пояснень позивачки вбачається, що відповідач разом із позивачем доглядали [PERSON] до моменту її смерті та здійснювали її поховання. Враховуючи зазначене, відповідач не була обмежена в праві на прийняття спадщини, однак не скористалась ним у визначений законом строк, тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] Згідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Отже, оцінюючи у сукупності з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами, суд дійшов висновку про необхідність визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO], в три місяці з моменту набрання вказаним рішенням законної сили, бо саме такий строк був нею пропущений з поважних причин. Позовні вимоги про визначення частки в спільному майні підлягають задоволенню з огляду на наступне. Із розпорядження органу приватизації № 254 від 19.11.1993 року вбачається, що частки в спільній сумісній власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] не визначені, що також є підставою для відмови в оформленні спадщини. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, частиною 3 статті 370 Кодексу передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу, тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути здійснено, у зв'язку з тим, що [PERSON] померла. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника вважає можливим визначити частку за кожним з співвласників у розмірі 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved