Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дітей з нею посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року шлюб з відповідачем розірвано. Після припинення фактичних сімейних та шлюбних відносин питання щодо подальшої опіки над малолітніми дітьми не було вирішено. Відповідно письмової угоди (договору) укладено не було. Рішення органу опіки та піклування з цього питання відсутнє. Наразі вона разом із дітьми проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Оскільки протипоказання щодо проживання з нею дітей відсутні, просила суд визначити місце проживання дітей саме з нею. Позивач до суду не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача до суду не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача в заочному порядку. Представник третьої особи до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності та прийняти рішення в найкращих інтересах дітей. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 14.09.2020 року. 15.09.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 18.09.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 24.09.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 04.03.2021 року надійшов висновок органу опіки та піклування. Ухвалою від 15.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що з 31.08.2012 року сторони перебували в шлюбі. Мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , а доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2021 року № 103/1784/41/3, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року зазначено, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Вивчивши надані позивачем докази по справі, обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 840,80 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved