Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], до їх повноліття в розмірі 1/3 частини від усіх видів його прибутків щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, зазначивши, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, які проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 22 березня 2008 року між сторонами Вознесенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 09. Від спільного життя сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. В теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Згідно довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 67 від 13 січня 2015 року [PERSON] мешкає по [ADDRESS], разом з нею мешкають діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Таким чином, малолітні діти мешкають разом з матір'ю та знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з урахуванням вимог чинного сімейного законодавства України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2015 року і до їх повноліття.

Outcome: approved