Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що 15 вересня 2017 року та 01 грудня 2017 року відповідач позичила у неї грошові кошти у сумі 450 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 01 грудня 2017 року та у сумі 570 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 10 січня 2018 року відповідно. Вказані договори позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписок про отримання вказаних грошових сум. Проте, відповідач не виконала взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики. Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25 червня 2018 року, просить стягнути з відповідача заборгованість за розписками від 15 вересня 2017 року та від 01 грудня 2017 року на загальну суму - 650 000.00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 19.03.2018 відкрито провадження, розгляд справи призначено до підготовчого засідання на 26.04.2018. 26.04.2018 заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою - задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення групи приміщень [ADDRESS], загальною площею 170,8 кв.м. та на нежитлове приміщення групи приміщень [ADDRESS] загальною площею 126,1 кв.м., які належить на праві власності [PERSON]. Ухвалою підготовчого судового засідання від 26.04.2018 розгляд справи призначено по суті на 26.06.2018 26.06.2018 ухвалою суду відмовлено представнику Київської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надала, явку представника не забезпечила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно розписки від 15 вересня 2017 року [PERSON] отримала у [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 450 000,00 грн в строк до 01 грудня 2017 року. Крім того, згідно розписки від 01 грудня 2017 року [PERSON] отримала у [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 570 000,00 грн в строк до 10 січня 2018 року. Станом на 25 червня 2018 року відповідачем було повернуто позивачу частину боргу у сумі 370 000,00 грн., тому залишилась неповернута частина боргу у сумі 650 000,00 грн. Відповідно до частини першоїстатті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові суду від 11.11.2015 року №6-1967цс15 та №6-996-цс17 від 13.12.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву слід задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у сумі 6852,40 грн. у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved