Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2009 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 32. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме донька [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося, оскільки вони з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові, довіри та поваги один до одного. Через вказані обставини вони вже близько двох років разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Питання розірвання шлюбу нею обдумане, примирення вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявився, подав суду заяву, в якій позов визнав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 32, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ФМ № 056122, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 29 серпня 2009 року (а. с. 4). Також встановлено, що від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 156603, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 10 листопада 2009 року (а. с. 5). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Більше року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а отже шлюб між ними існує лише формально. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved