Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. З 2014 року з відповідачем не проживають разом. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо їх утримання, участі у їх вихованні не приймає. З урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути на свою користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2018 року розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали суду від 03.04.2018 року на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано, однак позицію викладено в заяві про перегляд заочного рішення і долучено докази, які вважав за необхідне подати. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії І-КГ №154372, виданого 16.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 28, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КГ № 081436, виданого 12.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 120 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Діти зареєстровані за місцем реєстрації батька, що підтверджено матеріалами справи. З нотаріально посвідчених заяв свідків [PERSON], яка зареєстрована за адресою [INFO], та [PERSON], яка зареєстрована за адресою [INFO], вбачається, що з липня 2017 року і по теперішній час [PERSON] є їхньою сусідкою та проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З нотаріально посвідчених заяв свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] здійснює свій обовязок щодо утримання своїх дітей. Діти мешкають у нього в будинку за адресою м. Херсон, вул. Макарова, 11. Суд критично відноситься до нотаріально посвідчених заяв свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вони спростовуються іншими доказами долученими до матеріалів справи. З копії амбулаторної карточки [PERSON] та [PERSON] вбачається, що адресою проживання дітей є [ADDRESS]. Відповідно до акту від 20.01.2019 року, складеного ОСББ «Комкова 92», [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [INFO] з липня 2017 року по теперішній час. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року в редакції від 20.11.2014 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище дитини. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). Так, у ч.2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначеної процесуальної норми передбачає, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Вивчивши обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі, оскільки позивач просить стягнути з відповідача аліменти у мінімальному їх розмірі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір та на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 13.04.2018 року №01-16/475.

Outcome: approved