Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач звернулася\~до Орджонікідзевського\~міського суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб, зареєстрований\~15.06.2016 року Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис № 62, між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України\~ суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 29.12.2020 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається\~з позовної\~заяви та\~встановлено в\~судовому засіданні,\~15\~червня 2016\~року між\~позивачем та\~відповідачем Орджонікідзевським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області\~ було\~зареєстровано шлюб\~за актовим\~записом №62,\~про що\~видано відповідне\~свідоцтво про\~шлюб (а.с.8).\~Від даного\~шлюбу сторони\~мають сина\~ Фарахані\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який із\~самого народження\~і по\~теперішній час\~живе разом\~з позивачем\~(а.с.9).\~Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося. Приблизно через декілька тижнів стосунки між позивачем та відповідачем значно погіршились, між ними зникла взаємоповага, зник єдиний погляд на їхнє спільне подружнє життя, між ними відбувались постійні сварки. Відтоді і по теперішній час сторони проживають окремо в різних країнах, ними не ведеться спільне господарства та взагалі позивач із відповідачем не бачаться та не спілкуються, за виключенням коли відповідач двічі приїздив до сина на день народження. Тобто, фактично їхня із відповідачем сім`я припинила своє існування після декількох тижнів спільного життя. Позивач переконана, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а також інтересам їхнього сина, оскільки відповідач не бере жодної участі в житті нашого сина. Крім того, від часу коли вони припинили спільне життя відповідач практично не виконує свій обов`язок по утриманню їхнього сина: кошти на потреби дитини та сім`ї відповідач декілька раз надсилав переважно після тривалих вмовлянь та скандалів. Позивач впевнена, що з вищевикладених підстав примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, у зв`язку з чим звернулась до суду із даним позовом. Відповідно\~до\~ч.2 ст.112\~ Сімейного кодексу України (далі - СК України)\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам\~їхніх\~ дітей,\~що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом\~ст. 55 СК України\~зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved