Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, аліменти на утримання дитини [PERSON] починаючи з 29.10.2012 року по 29.10.2013 рік у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] у розмірі 15 000 грн. за минулий рік починаючи з 29.10.2012 року по 29.10.2013 рік та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. 19.10.2002 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Київським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова міського управління юстиції. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON]. Але сімейні стосунки між сторонами погіршились, тому 16.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач незаконно позбавив позивача права користування сумісним майном подружжя, а саме трьохкімнатною квартирою [ADDRESS], тому дитина вимушена була проживати деякий час разом з відповідачем у вище зазначеній квартирі. Але, позивачка майже щодня навідувалась до дитини та готувала йому їжу. Потім позивачка проживала деякий час у своєї матері разом з дитиною. При цьому слід зазначити, що кошти на утримання дитини в переважній більшості витрачались позивачем. З 09.01.2011 року з часу відрядження відповідача до Ліберії, дитина знаходиться виключно на утриманні позивачки. На даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, а позивач має нерегулярний, мінливий дохід. Також, у впродовж всього часу позивач вимушена самостійно брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей дитини. Тому в інтересах дитини у позивача виникла обґрунтована необхідність у стягненні з відповідача аліментів на її утримання. Позивач в судове засідання з'явилась, позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме [PERSON] погодився сплачувати аліменти у розмірі 450 грн. на місяць, за умови, що позивачка доведе, що ці кошти будуть витрачені саме на дитину, в іншій частині позовних вимог- відмовити. Також зазначив, що відповідач має другу дитину та його утриманні знаходяться його батьки та долучив копії квитанцій, які свідчать, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано 16.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 109. (а.с. 3). Позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, має постійний дохід (проходить державну службу в Ліберії), крім того сторони не заперечують той факт, що як позивач, так і відповідач мають спільну сумісну власність-квартиру, якою користується позивач, і відповідач по суті бере участь у додаткових витратах на дитину, а саме купував телевізор, піаніно, іграшки тощо. Пояснення представника відповідача про те, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина та непрацездатні батьки є необґрунтованими, оскільки відповідач згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] не зазначений як батько цієї дитини, а батьки відповідача хоча і є особами похилого віку, але отримують пенсії, а доказів щодо додаткових витрат на батьків з боку відповідача до суду не надано. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 15 000 гривень за минулий час(рік) починаючи з 29.10.2012 року по 29.10.2013 рік не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду доказів, що дитина потребує додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) та не надано доказів, що позивач понесла дані витрати. Також, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] починаючи з 29.10.2012 року по 29.10.2013 рік у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідно до ст. 191 СК України позивач не надала достатніх доказів, що вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача та доказів ухилення відповідача від їх сплати. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial