Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 10.07.2019 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право власності на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] , а щодо іншого спадкового майна - гараж по [ADDRESS] , то позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на гараж не проводилася. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач подала заяву, у відповідності до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , проживала в [ADDRESS] разом зі своєю сімєю - чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] ( а.с.4-6,12). [INFO] помер чоловік позивача , [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7) Після смерті чоловіка позивачки залишилося спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS] та гараж по [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 10.07.2019 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право власності на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 10), а щодо іншого спадкового майна - гараж по [ADDRESS] , то позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на гараж не проводилася (а.с. 8) Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 24.10.2019 року , реєстрація права власності на гараж по [ADDRESS] не проводилася. Інвентаризаційна вартість гаража станом на 24.10.2019 р. становить 21 017 (а.с.17). Згідно технічного паспорту , виготовленого ФОП [PERSON] від 24.10.2019 року, загальна площа гаража по [ADDRESS] , 23,3 кв.м., рік спорудження 1975 р. (13-16). За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення статті 1223 ЦК України передбачають, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не заявив про відмову від неї. Позивач, з урахуванням положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка . Іншими спадкоємцями по закону є також діти спадковавця - відповідачі по справі, однак вони претензій до спадковго майна не мають. Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті чоловіка. На підставі наведеного та

Outcome: approved