Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до ордеру серії Б № 008093 від 23 липня 1999 року, виданого [PERSON] на сім*ю із трьох осіб ([PERSON], дочка [PERSON] (нині [PERSON]) та онук [PERSON].), отримали право на заняття квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 03 серпня 2000 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). 28.08.2000 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на квартиру за вищевказаною адресою і записано в реєстрову книгу за № 9056. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року право спільної сумісної власності у майні було припинено та визнано за кожним із співвласників за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] Станом на даний час має місце режим спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 56,72 кв.м., складається з двох житлових кімнат площею 29,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 12,2 кв. м., 2-а кімната - 17,9 кв.м., коридору площею 11,9 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,8 кв.м., вбиральні площеб 1,40 кв.м. та балкону 1,40 кв.м. Зазначає, що лише нею сплачуються витрати на утримання квартири, власники належне їм житло не утримують, а тому уточнивши позов просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частину суми коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги з енергопостачання за період з червня 2012 року по вересень 2015 року та за послуги доступу по пакетів телепрограм ТОВ «Воля кабель» за період з червня 2012 року по вересень 2015 року в сумі 10588 грн. 54 коп. Уточнивши позов позивач вказує, що на даний час в квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрована та не проживає, а тому просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином : [PERSON] виділити в користування кімнату площею 12 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 17,9 кв.м. Балкон, коридор, кухню, ванну та туалет залишити в їх загальному користуванні. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з урахуванням уточнень та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] визнала позов в частині стягнення коштів за житлово-комунальні послуги в повному обсязі, проти визначення порядку користування квартирою заперечувала, з посиланням на те, що все необхідно залишити так як є. Відповідач [PERSON] також заперечував проти визначення порядку квартирою та просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Відповідно до ордеру серії Б № 008093 від 23 липня 1999 року, виданого [PERSON] на сім*ю із трьох осіб ([PERSON], дочка [PERSON] (нині [PERSON]) та онук [PERSON].), отримали право на заняття квартири [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 03 серпня 2000 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). 28.08.2000 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на квартиру за вищевказаною адресою і записано в реєстрову книгу за № 9056. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року право спільної сумісної власності у майні було припинено та визнано за кожним із співвласників (за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] Станом на даний час має місце режим спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 56,72 кв.м., складається з двох житлових кімнат площею 29,9 кв.м., у тому числі : 1-а кімната площею 12,2 кв.м., 2-а кімната - 17,9 кв.м., коридору площею 11,9 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,8 кв.м., вбиральні площеб 1,40 кв.м. та балкону 1,40 кв.м. В ході розгляду справи встановлено, що лише позивачем сплачуються витрати на утримання квартири, власники належне їм житло не утримують. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов*язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов*язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов*язаннями, пов*язаними із спільним майном. Відповідач [PERSON] визнала вимогу про стягнення коштів, визнання позову в цій частині не порушує нічиїх прав, а тому суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частину суми коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні послуги, послуги з енергопостачання за період з червня 2012 року по вересень 2015 року та за послуги доступу по пакетів телепрограм ТОВ «Воля кабель» за період з червня 2012 року по вересень 2015 року в сумі 10588 грн. 54 коп. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ч.1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками не досягнуто. Як встановлено в ході розгляду справи позивач користується кімнатою 12 кв.м., відповідач [PERSON] в спірній квартирі на даний час не зареєстрована та не проживає, [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, пояснював, що на даний час в квартирі не проживає, проте коли проживав в ній то займав кімнату 17,9 кв.м. Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз*яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами , які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Загальна площа спірної квартири становить 56,72 кв.м., житлова - 29,9 кв.м., тобто належна позивачу житлова площа складає 9,96 кв.м. Приміщення, які просить виділити позивач їй та відповідачу в користування, не відповідають їхнім ідеальним часткам . Проте, враховуючи те, що квартира складається з двох кімнат, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Слід встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином : [PERSON] виділити в користування кімнату площею 12 кв.м., [PERSON] (код [NUMBER]) - кімнату площею 17,9 кв.м. Балкон, коридор, кухню, ванну та туалет залишити в їх загальному користуванні Такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш зручним для сторін. Крім того, суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру. На підставі викладеного та

Outcome: approved