Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що у жовтні 1997 року їй та її неповнолітньому на той час сину [PERSON] було виділено жиле приміщення у гуртожитку за адресою [ADDRESS], пізніше, після отримання сином паспорту та його реєстрації в квартирі № 60, в зв'язку з тим, що в гуртожитку № 78 нежитлові приміщення були переведені в житлові, тому номер квартири було змінено з 60 на 65. На сьогоднішній день в [ADDRESS] позивач та її син, [PERSON] У вищевказаній квартирі до березня 2014 року мешкали позивач та її син. В березні 2014 року відповідач виїхав з міста Кривого Рогу, а в січні 2015 року позивач взагалі втратила з ним зв'язок. 06.01.2015 року позивач звернулась до Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про розшук свого сина [PERSON], при цьому на даний момент місцезнаходження останнього так і не було встановлено. 31 січня 2015 року Криворізькою міською радою було прийнято рішення № 3327 «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.01.2011 р. № 161 «Про залишення цілісних майнових комплексів у статусі «гуртожиток» та дозвіл на приватизацію їхніх жилих приміщень». Позивач вважає, що її син, відповідач по даному позову, який понад шість місяців не проживає в спірній квартирі без поважної причини, втратив право на користування цим житловим приміщенням. У зв'язку з тим, що реєстрація позивача, який на думку позивача втратив право користування квартирою, перешкоджає позивачу реалізувати своє право на власність, вона вимушена звернутися до суду з вище зазначеними позовними вимогами. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити, виходячи з тих обставин, що її син [PERSON] на теперішній час перебуває у розшуку, останнє, що їй було відомо про свого сина, що він мешкав в м. Одеса, пізніше [PERSON] віддалився від неї, змінив номер свого мобільного телефону, обірвав усі зв'язки зі своєю матір'ю, позивачем по справі, і за два останніх роки ніяких відомостей від свого сина, [PERSON], вона не отримувала. При цьому позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, однак надали письмові заяви про розгляд цивільної справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували та покладаються на розсуд суду. За таких обставин, враховуючи вимоги ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача дуже давно, є її сусідкою, її син товаришував з сином позивача [PERSON] довгий час, їй відомо, що [PERSON] зник з місця мешкання більше року назад і не виходить на зв'язок ні з позивачем, ні з її сином. Більше року вона вже відповідача не бачила за місцем його мешкання. Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 35» від 04.09.2015 року №8346, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Факт реєстрації та не проживання [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією акту від 24 липня 2015 року, посвідченим начальником дільниці № 3 ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.5) та довідкою, наданою Саксаганським РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 9285 від 26.08.2015 року, відповідно до змісту якої відповідач знаходиться у розшуку з 06.01.2015 року і на даний момент місцезнаходження розшукуваного не встановлено (а.с. 6). Вислухавши позивача, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач за місцем своєї реєстрації не мешкає понад один рік, проте залишається там зареєстрованим, що підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON], у зв'язку з чим дана обставина перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію майна у гуртожитку (а.с.8). За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має бути в судовому порядку визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин, понад строку, визначеному ст. 71 ЖК України. Відповідно до вимог ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved