Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача який згодом уточнила, просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 20 000 грн., а також стягнення додаткових витрат на утримання дітей в сумі 9 411, 65 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, таку було погашена в повному розмірі 12 квітня 2019 року. Згідно з розрахунку пені її сума становить за весь час заборгованості на кожну дитину 13 280 грн. Відтак загальна сума позову в цій частині б мала становити 26 560 грн. Проте, з урахуванням вимог ст.196 СК України, сума пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, відтак стягнути належить по 10 000 грн на кожну дитину, тобто всього 20 000 грн. Крім того посилається на ст.185 СК України, відповідно до якої просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей у сумі 9 411, 65 грн. Таку вимогу мотивує тим, що дітям для зміцнення імунітету, необхідно займатись спортом, а тому вони відвідують спортивний клуб «Старфіт» у м. Винники, де займаються плаванням та таеквон-до. За сімейний абонемент, згідно договору нею було сплачено з 18.01.2019р. по 01.10.2019р. 15038, 90 грн. Відповідач також регулярно відвідує даний клуб, що робить з метою оздоровлення і підтримання свого здоров`я на належному рівні, однак потреби дітей не бажає враховувати. Крім того, у зв`язку із необхідністю у підтримані зубів дітей здоровими вона зверталась до стоматологів, та нею було сплачено 3 785 грн. Тобто загальна сума додаткових витрат на дітей становить 18 823, 3 грн. Відповідно Ѕ частина, яку слід стягнути з відповідача - 9 411, 65 грн. Ухвалою судді від 06 березня 2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 квітня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову з таких підстав. Зазначає, що аліменти сплачував, шляхом перерахунку коштів на банківську картку [PERSON] , однак ним не було вказано призначення платежу, а саме «стягнення аліментів», що в подальшому і призвело до непорозуміння зі сплатою аліментів на дітей. Тому вважає, що його вини у виникненні заборгованості по аліментах немає. В квітні 2019 року він повністю погасив заборгованість по сплаті аліментів, про що свідчить розрахунок від 15 квітня 2019 року. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, у відзиві такі категорично заперечує. Звертає увагу суду на те, що додаткові витрати на дитину можуть розглядатися судом при виникненні особливих обставин, які потребують беззаперечно таких додаткових витрат (важка хвороба, каліцтво, тощо). На його думку, відвідування спортивного клубу та стоматолога не є підставою для стягнення з нього додаткових витрат, оскільки він також неодноразово возив дітей лікувати зуби та сам оплачував стоматологічні послуги. Крім того, ним постійно здійснюються додаткові витрати на дітей, зокрема оплата занять в музичній школі, оплата туристичних екскурсій на автобусі, які організовувалися в школі, оплата шкільних підручників, інші витрати на дітей пов`язані з придбанням ласощів та інших продуктів харчування. Також при вирішенні даного позову просить суд врахувати його вік, те що він переніс інсульт ішемічного типу в 2015 році і був двічі прооперований на пахову грижу. Крім того, 19.10.2020р. відповідачем подано заперечення на заву про уточнення позовних вимог, у яких зазначає, що його матеріальне становище обтяжене постійним придбання ліків для запобігання передумов, які можуть призвести до повторно інсульту. Також у зв`язку з тим що пенсійного забезпечення не вистарчає на оплату комунальних послуг, змушений був звернутися для реструктуризації боргу. Просить суд також врахувати ту обставину, що йому у віці 63 років, неможливо влаштуватися на роботу, а розмір пенсії після стягнення аліментів не дозволяє забезпечувати достатній життєвий рівень навіть для себе. В судовому засіданні позивач уточненні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в заяві від 10.10.2020 р. Додатково зазначила, що позовні вимоги в частині стягнення пені обґрунтовує наступним. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.10.2018 р. вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання синів в розмірі 2000 грн. на кожну дитину. Аліменти підлягають стягненню з моменту подачі позову - 31.08.2018 р. Важає, що жодних перешкод для сплати аліментів у відповідача не було оскільки він отримував пенсію та кошти від здачі в оренду квартири за адресою [ADDRESS] , а також двохповерхового особняка у м. Винники, земельних ділянок сільськогосподарського призначення. В матеріалах справи відсутні документальні підтвердження вказаних обставин, однак сподівається, що відповідач такі не заперечує. Також можливість сплати аліментів підтверджується виконанням відповідачем обов`язків народного засідателя за що отримує додаткову винагороду. Зазначила, що заборгованість по сплаті аліментів виникла за період з вересня 2018 р. по 12 квітень 2019 (день повного погашення заборгованості) в сумі 20 тис. грн.. на двох дітей, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Оскільки згідно проведених нею розрахунків розмір пені перевищив 100 % боргу просить стягнути таку в сумі 20 тис. грн.. Щодо додаткових витрат на дітей пояснила, що такі полягають в оплаті абонементу у спортивному клубі та витратах на послуги стоматолога. Діти являються тубінфікованими та потребують належного підтимання імунітету. З цією метою нею було придбано за 15038,30 грн. абонемент « Сімейний » в спортклубі « Старфіт » на перід з 18.01.2019 р. по. 01.10.2019 р. який надає право дітям та їй особисто відвідувати вказаний спортклуб. Зазначила, що з лютого 2020 р. вони спільно з відповідачем оплатили аналогічний абонемент. В наслідок відвідування дітьми стоматолога та проведеного лікування нею було сплачено 3785 грн. В зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача половину вказаних витрат в сумі 9411,65 грн. Також позивач підтвердила, що отримала усі вказані відповідачем у «Зведеній відомості» кошти, які були оплачені, як поточні платежі по аліментах, а також заборгованість за період вказаний у позові. Підтвердила, що їй відомо про оперування відповідача в листопаді 2018 р., однак вважає, що жодних витрат в зв`язку з цим він не поніс. Зазначила, що на даний момент вона та відповідач фактично проживають разом та дітьми у будинку в м. Винники та разом несуть витрати на його утримання. Відповідач позовні вимоги заперечив. Стверджує, що заборгованість по сплаті аліментів немає, оскільки такі сплачує регулярно. При цьому пояснив, що дійсн, як вказано у наданій ним «Зведеній відомості» 12.04.2019 р. він зробив чотири платежі на користь позивачки на суму 17800 грн. з метою погашення заборгованості по аліментах, згідно наданих йому розрахунків державного виконавця. З приводу додаткових витрат на дітей відповідач пояснив, що також такі вимоги заперечує вважає такі безпідставними. На його думку вказані в позові витрати не являються додатковими в розумінні законну, який передбачає стягнення лише витрат, які носять особливий характер. Витрати на спортзал та відвідування стоматолога такими не вважає. Спортзал «Спортфіт» не являєтеся лікувальним закладом, крім цього в наданій позивачем квитанції про оплату абонемента вказано, що такий видано на одного дорослого плюс одна дитина. Вважає, що такий відповідачкою придбано для себе. Крім цього, надані позивачкою документи не підтверджують оплату абонемента в сумі вказаній в позові. Зазначив, що він також неодноразово оплачував надані дітям стоматологічні послуги. Просить врахувати, що він регулярно несе особисті додаткові витрати на дітей, а саме оплачував музичну школу в розмірі 1600 за минулий і 800 грн. за цей рік, молодшому сину придбав велосипед за 5000 грн., старшому сину придбав телефон вартістю 4500 грн., і інші регулярні витрати на ласощі та харчування дітей, екскурсії та інше. Також у спірний період він особисто оплачував комунальні платежі на утримання будинку в якому вони спільну з дітьми проживають. Також виключно за його кошти здійснюється купівля дров для опалення будинку в сумі 9000 грн. в рік. Відповідач пояснив, що його доходи складаються з пенсії в розмірі 7600 грн. в 2019 р. 8700 в 2020 р. з якої стягуються аліменти в розмірі 4000 грн. А також у якості присяжного він отримав приблизно 600 грн. в 2019 р. Отримання будь-яких коштів в якості орендних платежів за надання у користування квартири чи будинку заперечує. Підтверджує, що на даний момент у нього є три земельних ділянки сільськогосподарського призначення. Так, дійсно в 2016 році він уклав договір оренди однієї земельної ділянки строком на 49 р. за що отримав 106 тис. грн., які були витрачені у цьому ж році з відома позивачки з якою на цей момент вони перебували у шлюбі. Також 600 грн. в рік отримує за оренду іншої земельної ділянки та 2014 році за оренду земельного паю отримав 6095грн за 5 років оренди до 2019 р. включно, які були витрачені на потреби сім`ї, цього року жодних платежів не отримував. Крім цього просить врахувати, що в 2015 році переніс інсульт ішемічного типу та операцію в 2018 році, також і на даний момент потребує постійного лікування та придбання ліків в зв`язку з аретмією, потребує встановлення кардіостимулятора. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Просить звернути увагу, що відповідач визнав позов про стягнення аліментів. Жодних заперечень щодо свого обов`язку по утримання дітей та розміру аліментів не мав. Аналогічно сумлінно виконував свої обов`язки по сплаті таких, жодного спору з цього приводу не було. Лише після початку судових процесів про поділ майна подружжя та виникнення конфліктів між сторонами, позивач звернулась із даним позовом. Зазначає, що перші місяці аліменти сплачувались в готівковій формі в зв`язку з чим відсутнє документальне підтвердження таких. Також платежі на картку в листопаді 2018 р. не були зараховані державним виконавцем в зв`язку з відсутністю інформації про призначення платежу. З приводу стягнення пені пояснив, що на його думку борг по аліментах був відсутній, однак в зв`язку з відсутністю документального підтвердження державним виконавцем було нараховано заборгованість, яка відповідачем повністю сплачена 12.04.2019 р. Крім цього, просить врахувати, що жодного спротиву чи перешкод у стягненні аліментів відповідач не чинив. З приводу вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину вважає такі безпідставними. Просить суд взяти до уваги, що діти проживають спільно з батьками в одному будинку, позов про стягнення аліментів було задоволено фактично в зв`язку з його визнанням відповідачем. Однак в зв`язку спільним проживання сторони несуть спільні витрати на утримання дітей. Також вважає, що особливі обставини, які у відповідності до вимог ст. 185 СК України, можуть бути підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дітей відсутні. При винесені рішення просить врахувати вік відповідача, який являється пенсіонером та фактично не має жодних доходів крім пенсійного забезпечення. В якості свідка позивач підтвердила надані нею пояснення та додатково повідомила, що дійсно всі витрати на утримання дітей, крім тих які вказав у позові, вона із відповідачем несуть спільно. При цьому підтверджує, що дійсно були випадки коли відповідач особисто оплачував послуги стоматолога, а саме рентген знімок. З приводу пені доповнила, що відповідач мав змогу оскаржити нараховану державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів, однак цього не зроблено отже позивач такий не заперечує. З приводу коштів вказаних у «Зведені відомості» пояснила, що 4000 грн. в листопаді 2018 р. були сплачені відповідачем на лікування сина [PERSON] у зв`язку з травмою ока, 500 грн. чітко не пам`ятає можливу на лікування сина [PERSON] , 2000 грн. подарунок дітям на Різдво, решта аліменти. Відповідач в якості свідка повідомив, що все викладене ним у відзиві відповідає дійсності. Також зазначив, що після операційного втручання в листопаді 2018 р. в лікарні перебував не менше 10 днів. Стверджує, що абонемент в спортзал в основному використовує позивач, а не діти. В спірний період комунальні послуги оплачував самостійно, відповідач жодних коштів не надавала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.10.2018р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи з 31.08.2018 р. (а.с.3-4). Із розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, здійснених старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, вбачається, що відповідач [PERSON] в період з вересня 2018 р. по січень 2019 р. (включно) не здійснював оплату аліментів в користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Сума заборгованості за вказаний період становила 20 тис. грн. (а.с. 5,6). Згідно пояснень позивача які підтверджуються показами відповідача вказану заборгованість було погашено 12.04.2019 р. Частина 1 ст.196 СК України передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період з 01.10.2018 р. по 12.04.2019 р. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, який зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня погашення заборгованості або ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Проведені позивачкою в заяві про уточнення позовних вимог, розрахунки пені відповідають вказаному вище порядку, жодних заперечень щодо їх правильності відповідач не заявляв, тому такі приймаються судом. За розрахунками позивачки загальний розмір пені становить 26560 грн. Однак враховуючи наведені вище вимоги ст. 196 СК Ураїни позивач підставно просить стягну з відповідача пеню в розмір, що дорівню 100 % заборгованост, а саме в сумі 20 тис. грн. Однак відповідно до вимог ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Матеріалами справи та поясненнями відповідача в якості свідка, підтверджується, що відповідач являється пенсіонером, потребує регулярних витрат на лікування, фактично єдиним регулярним доходом [PERSON] являється пенсійне забезпечення, близько половини з якого він оплачує позивачці в якості аліментів на дітей. Скрутне фінансове становище відповідача також підтверджується долученою до відзиву копією договору про реструктуризацію заборгованості укладений з ТОВ «Львівгаз збут». За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, враховуючи особу відповідача та його майновий стан суд вважає, що розмір пені яка підлягає стягненню з відповідача слід зменшити до 10 тис. грн. Позовні вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на дітей не підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних мотивів. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою до особливих обставин, передбачених ст. 185 СК України, закон відносить випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи тяжкою хворобою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків у якості аліментів. Позивачкою долучено копію чеків з оплати абонементу спортивно-оздоровчого комплексу на загальну суму 15038,30 грн., а також копію акту здання-приймання робіт ТзОВ фірми «Пародет» на ім`я [PERSON] на суму 1085 грн. та акту про надання стоматологічних послуг ФОП [PERSON] в сумі 2700 грн. Згідно розрахунку позивача, з відповідача слід стягнути 9 411, 65грн, що становить половину суми коштів на додаткові витрати на утримання дітей. На переконання суду, вказана вимога залишилась недоведеною, оскільки вказуючи на необхідність оздоровлення дитини, позивач не надала суду доказів, що таке оздоровлення необхідно провести саме в спортивному клубі «Старфіт». Крім цього, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, за вказані вище кошти позивач придбала абонемент як для дітей так і для себе особисто. Відповідно, понесені позивачем витрати на таке оздоровлення не можуть вважатись додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України оскільки не викликані особливими обставинами, не є наслідком тяжкої хвороби, що чи розвитком конкретних здібностей дітей. Те саме стосується витрат на лікування в стоматолога, оскільки такі витрати пов`язані з повсякденним розвитком дітей, а не із наявністю особливих обставин. Більше того, за змістом частини другої та третьої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та крім цього, саме батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти і повинні готувати її до самостійного життя. На думку суду, вказані витрати пов`язані з виконанням батьківського обов`язку, щодо розвитку дитини, а тому ці витрати не можуть вважатись додатковими. З огляду на зазначене, суд вважає позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дітей безпідставною. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 804, 80 грн

Outcome: approved