Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що відповідачем 02.11.2004 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS], право власності на ? частини якої рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року визнано за [PERSON] Квартира була успадкована після смерті [PERSON] Позивач звернулась з заявою до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, на що їй було відмовлено у зв'язку з арештом квартири. На запит щодо надання інформації, відповідач надав відповідь № 05-Ш від 23.12.2016 року, що виконавче провадження, в ході проведення якого винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] - відсутнє. Зокрема, зазначено, що у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. У зв'язку з тим, що станом на 23.12.2016 року на виконанні у відповідача виконавче провадження відносно [PERSON] - не перебуває, матеріали виконавчого провадження відсутні, а державним виконавцем до цього часу не знято арешт, накладений на відповідне майно та підстави для такого арешту відсутні, позивач вимушена звертатись до суду. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник відповідача - Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про день та час розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності представника відповідача відповідно до ст. ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 02.11.2004 року постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 687234 накладено арешт на майно, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.9). 16.02.2015 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення про визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.6-8). На звернення до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, 26.05.2015 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з накладенням арешту на квартиру [ADDRESS] (а.с.14). На звернення до відповідача з запитом про надання інформації щодо накладеного арешту, останній надав відповідь №05-Ш від 23.12.2016 року, у відповідності до якої, при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження, в ході проведення якого винесено постанову про арешт майна боржника - [PERSON], станом на 23.12.2016 року у відділі не перебувають (а.с.15). Крім того, додатково повідомлено, що відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, тому вищевказані виконавчі провадження знищено за терміном зберігання. У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати, а суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує її права, що дає підстави для їх судового захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, а саме з квартири [ADDRESS], так як на виконанні Деснянського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві виконавче провадження в ході проведення якого винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] не перебуває, підстав для арешту зазначеного майна суду не наведено. На підставі викладеного,

Outcome: approved