Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в т.ч. на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який належав на праві власності його матері [PERSON] . 05.07.2019 року вона звернулася до Першої Івано-Франківської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я сідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок, однак, їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки немає оформлених належним чином правововстановлюючих документів про належність майна її батькові. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував вказане домоволодіння в порядку спадкуваня за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просила суд справу розглядати без її участі, оскільки в судове засідання не може з`явитися за сімейними обставинами. Представник відповідача Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, заперечень проти позову немає та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 5, виданої Тлумацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 669 від 06.09.2018 року, станом на 01.07.1990 року, за [PERSON] (бабуся позивача), [INFO] , яка була головою двору, значилось господарство № [NUMBER] стор. [ADDRESS] , яке розташоване по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 30.01.2009 року, відсоток зносу житлового будинку та господарських будівель становить 61 % та 65\~% відповідно (а.с. 17-19). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 51 від 15.09.2009 року вирішено оформити право власності на будинковолодіння [ADDRESS] гр. [PERSON] (бабуся позивача), яка померла [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] (батько позивача) були [PERSON] та [PERSON] (бабуся позивача) (а.с. 14). [INFO] [PERSON] (батько позивача) одружився з [PERSON] та після реєстрації одруження останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 59 зворот). У шлюбі [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) [INFO] народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15). [INFO] [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя [PERSON] (бабуся позивача) посвідчила заповіт, яким житловий будинок, стайню та все те, що в житловому будинку, заповіла своєму синові [PERSON] (батько позивача), що підтверджується копією заповіту від 22.01.1992 року (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (бабуся позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивача) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вступилив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої матері, допомагав по веденню господарства, обробляв земельну ділянку, сплачував земельний податок, на день смерті матері проживав разом з нею по [ADDRESS] (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті батька [PERSON] спадщину прийняла позивач [PERSON] , оскільки 29.05.2009 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.\~57). Дружина [PERSON] [PERSON] (мати позивача) 29.05.2009 року подала на адресу Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву № 1125 про відмову від належної частки у спадшині, якою відмовилася від належної їй частки у спадщині, яка залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] в користь їхньої дочки [PERSON] (позивач) (а.с. 58). Дані відомості також підтверджуються довідкою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2273/02-14 від 10.07.2019 року (а.с.\~24) та копією спадкової справи №537/2009 від 29.05.2009 року, заведеної Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (батько позивача) (а.с. 57-82), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину на своє ім`я. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував дане домоволодіння після смерті матері [PERSON] . Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які би посвідчували право власності [PERSON] (батько позивача) на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. за № 2279/02-31 від 10.07.2019 року (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме 421,23 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved