Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом. У позові позивач вказує на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 6,74 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Канізької сільської ради, Новомиргородського району, Кіровоградської області, яка видана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий Новомиргородською районною державною адміністрацією 28.12.2001 року. Позивач зазначає, що додаткову угоду від 06.05.2015 р. до договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 р. з відповідачем вона не укладала та не підписувала, волевиявлення на укладення вищевказаного договору оренди земельної ділянки не було. Уточнивши позовні вимоги, позивач, просить суд: визнати недійсною з моменту укладення Додаткову угоду від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року, яка зареєстрована Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області за № 10774418 від 11.08.2015 року, щодо продовження строків дії оренди земельної ділянки [PERSON] за кадастровим номером [NUMBER], площею 6,74 га., яка знаходиться на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області; стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та представники позивача у судовому засіданні позов з урахуванням уточнень до нього підтримали повністю та просили суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник третьої особи повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши висновок експерта № 1070/1073/17-27 від 04.01.2018 року, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.3 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Статтею 21 частиною 4 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Згідно вимог ст.215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Умовами дійсності правочину є наступні вимоги: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у встановленій законом формі та повинні бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочину. Недотримання даних умов тягне за собою недійсність правочину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 6,74 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка видана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області. 23.08.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано у Новомиргородському відділі КРФДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 жовтня 2006 року за № 180(т.1 а.с.10-13). Згідно висновку експерта № 1070/1073/17-27 від 04.01.2018 року підписи від імені [PERSON] в графі після слова ОРЕНДОДАВЕЦЬ: ...Підпис... ([PERSON]) на звороті, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не самою [PERSON], а іншою особою (т.2 а.с.52-57). В судовому засіданні представники позивача та позивач пояснили, що позивач не укладала додаткову угоду від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року, повноважень на укладення додаткової угоди позивач нікому не надавала, що підтверджено вказаним вище висновком експерта, при проведенні якого не було допущено порушень норм діючого ЦПК України і він не суперечить іншим матеріалам справи. Зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що волевиявлення позивача на укладання додаткової угоди від 06.05.2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23.08.2006 року не було, а тому додаткова угода є недійсною, відповідно позов є обґрунтованим. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаного Закону передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких є визнання правочину недійсним. Витрати, що пов'язані із забезпеченням доказів, відшкодовуються у порядку, встановленому цим Кодексом для відшкодування судових витрат (ст.119 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим суд вважає, що: з відповідача на користь позивача [PERSON]слід стягнути судовий збір, витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи у справі та витрати, пов'язані із забезпеченням доказів, що в загальному розмірі становить 4992,80 грн. (551, 20 + 3961, 60 + 480).

Outcome: approved