Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідач по справі є батьком їхньої дочки [PERSON] [INFO] Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сума коштів, що надходить від відповідача на утримання дочки на даний час становить 972,00 грн., що в сьогоднішніх умовах є недостатнім для повноцінного розвитку та утримання дочки. Позивач зазначає, що на даний час відповідач працює в ТОВ «ВІВА ДЕКОР», його середньомісячний заробіток становить 10\~082,03 грн. Тобто матеріальний стан відповідача значно покращився і він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивачу одній важко утримувати неповнолітню дочку. Дочка [PERSON] навчається у коледжі, відповідно, зросли витрати на її навчання та виховання. З часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не цікавиться вихованням та утриманням доньки, додаткових коштів на її утримання не надає. В звязку із навчанням дочки [PERSON] на денному відділенні Івано-Франківського коледжу фізичного виховання, позивачем понесені додаткові фактичні витрати за проживання дочки [PERSON] в гуртожитку, а також за користування манежем та басейном на загальну суму 7700,00 грн. Тому позивач вважає, що відповідач зобовязаний на паритетній основі сплатити додаткові витрати на утримання дочки в розмірі 3850,00 грн. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також стягнути з відповідача на її користь додаткові кошти на утримання дочки [PERSON] в сумі 3850,00 грн. А також просить стягнути на її користь судові витрати. Позивач подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає частково, а саме згідний оплатити додаткові витрати на утримання дочки в розмірі 3850,00 грн. та сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.\~ Зі свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (а.с. 8) вбачається, що її батьком є відповідач [PERSON]. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року (а.с. 9-11, 42-43) змінено розмір аліментів та постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~\~ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, в порядку\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів із стягнення в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу. Судом встановлено, що відповідач працює, отримує стабільний дохід (а.с. 14-18). За таких обставин змінився майновий стан відповідача і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у частці від заробітку та в більшому розмірі, ніж визначено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоровя сторін, а також те, що згідно із рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.05.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] (а.с. 46), суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, змінити спосіб та розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ст.\~185\~Сімейного кодексу\~України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дочка [PERSON] навчається в Івано-Франківському коледжі фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту на денному відділенні (а.с. 24,25). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій (а.с. 27, 28, 29) позивачем понесені додаткові фактичні витрати за проживання дочки [PERSON] в гуртожитку, а також за користування манежем та басейном на загальну суму 7700,00 грн. Відповідно до ст.180\~СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Тому, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків відносно дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 3850,00 грн. додаткових витрат на утримання дочки [PERSON]. \~ \~ \~ Щодо\~вимог про\~стягнення судових\~витрат.\~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові [PERSON] Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. За таких обставин, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати нею витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено договору про надання правничої допомоги, в задоволені вимог про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed