Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням поданих уточнень просила суд стягнути з відповідача: на її користь на утримання доньки сторін [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, однак відповідач матеріальної допомоги не надає, не дивлячись на те, що є працездатним, тобто має таку змогу, чим ставить сімю в тяжке матеріальне становище. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач уточнені позовні вимоги підтримала, відповідач уточнений позов визнав та погодився з розміром аліментів. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 227391, виданим 08.02.2014 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №39. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 364467, виданим 01.08.2014 р. виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївского району Харківської області, актовий запис № 35.(а.с.6). Згідно довідки № 464 від 05.06.2015 р. виданої виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області дитина перебуває на утриманні позивача (а.с.7), доказів участі в утриманні дитини відповідач не надав. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів\~на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частини другої статті 182 СК України. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно у їх сукупності оцінивши докази що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved