Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що він, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] приходиться йому колишнім зятем, місце проживання якого було зареєстроване у належному йому житловому будинку з його згоди після укладення шлюбу останнього з його дочкою, однак більше трьох років у спірному об`єкті нерухомості відповідач не проживає, не несе жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що [PERSON] втратив право на користування належним йому житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає йому як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 18.03.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №136494603 від 04.09.2018 (а.с. 4). Згідно рішення 3 сесії 7 скликання Віхнівської сільської ради від 29.12.2015 вулицю Ворошилова перейменовано на - [ADDRESS] (а.с.10) Згідно відомостей із домової книги (а.с.8-9), місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстроване 17.05.2005 у належному позивачеві житловому будинку. Як убачається із довідки виданої Вахнівською сільською радою 11.02.2019 за №259 (а.с.5), гр. [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою на протязі 10 років. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування належним йому житловим будинком. За правилами статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами статті 383 ЦК України. За змістом статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За статтею 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач приходиться колишнім зятем позивачеві, у зв`язку із чим останній був вселений до належного позивачеві спірного житлового будинку, який як власник цього майна надав право відповідачеві користуватись ним. Рішенням Липовецького районного суду від 26.07.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). З 2010 року відповідач вибув із зазначеного житлового будинку, не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не несе жодних зобов`язань по утриманню нерухомого майна. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved