Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до Новодружеської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на спадщину, яка складається із 1/5 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], про що складено актовий запис № 67 від 01 березня 2010 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS], що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 24 листопада 2000 року виданого в/о по добутку вугілля «Лисичанськвугілля», що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданим 27 травня 2015 року. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Республікою Молдова , підтверджується факт, що у громадянки [PERSON] [INFO] народилась дочка - [PERSON] у м. Тараклія, республіки Молдова. У паспорті позивачки та свідоцтві про народження вказані різні назви міст її народження с. Кайраклія та м. Тараклія, що не є помилкою, бо село Кайраклія було адміністративним центром комуни Тараклія. При видачі повторного свідоцтва про народження 18 березня 1998 року в Республіці Молдова зазначалось лише місто Тараклія без зазначення села, а при заповнення паспортних даних нею були подані відомості про село, в якому вона народилась - Кайраклія, про що записано в паспорті. Після укладення шлюбу зі [PERSON] позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», а після розірвання з ним шлюбу - 21.07.1980 року , уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на «[PERSON]». Після розірвання шлюбу з [PERSON] - 06.08.1991 року, 11.10.1991 року уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на «[PERSON]». Протягом шестимісячного строку вона не заявляла про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. Спадкова справа спадкодавця [PERSON] відкрита 05.06.2015 року , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 10589520. Оскільки останні декілька років мати проживала разом з нею у м. Тернівка Дніпропетровської області та померла в м. Тернівка, про що зроблений актовий запис про смерть, у червні 2015 року вона звернулась до державного нотаріуса Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщин. Приватний нотаріус відмовив вчинити нотаріальну дію. Обґрунтовує свою відмову тим, що при вчиненні документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на нерухоме майно, було виявлено, що спадкоємець зобов'язаний подати нотаріусу докази, що підтверджують приналежність майна спадкодавцю, у даному випадку оригінал свідоцтва про право на житло, виданого 24 листопада 2000 року в/о «Лисичанськвугілля» . У позивача не залишилось оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті матері позивач отримала дублікат свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на квартиру. У судовому засіданні позивач не була присутньою, надала суду письмову заяву в якій підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити, просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідач у судовому засіданні не був присутнім, просив розглядати справу без його участі, про що подав до суду заяву. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження Республіки Молдова, серія [NUMBER], батьками [PERSON] (російською мовою), яка народилась [INFO] є «[PERSON] и [PERSON]»(російською мовою) , про що 16.06.1954 року зроблено актовий запис № 36 ( а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 01 березня 2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] , померла [INFO], про що 01.03. 2010 зроблено актовий запис № 67(а.с.13). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 2000 року, виданого в/о по добутку вугілля «Лисичанськвугілля», квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності: [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON] - дружині, [PERSON] - матері, [PERSON] -сину, [PERSON] -дочці (а.с. 14). Із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 405895204 від 05.06.2015 року зареєстрована спадкова справа номер у 57536442, номер у нотаріуса 106/2015 рік Тернівською державною нотаріальною конторою, спадкодавець [PERSON], дата смерті 27.02.2010 року ( а.с.16) Згідно з роз'ясненням про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2015 року, Надтока З.В. ,державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області міського на звернення позивача, повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правоустановчих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У спадкоємця за законом відсутні правоустановчі документі, які пройшли державну реєстрацію ( а.с.15) Згідно наказу Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Позивач є спадкоємцем першої черги. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину.

Outcome: approved