Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.08.1997 року відповідач [PERSON] набув право власності на житловий будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . 20.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку, за яким продавець, в особі відповідача [PERSON] , з одного боку, та вона, як покупець з іншого, домовились щодо укладання та нотаріального посвідчення в строк до 11.01.2018 року основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов основного договору купівлі -продажу позивачем було сплачено відповідачу в рахунок вартості житлового будинку 1250 доларів США, що відповідало 32687,00 грн. за курсом НБУ на 16.05.2017 року. 16.05.2017 року відповідачем було отримано від неї вказані кошти наперед, про що ним складено та власноручно підписано відповідну розписку. За п. 2.1. Попереднього договору загальна вартість об`єкта нерухомості складала 2500 доларів США, що було еквівалентом 65347 грн. 00 коп. 22.05.2017 року між сторонами на виконання попереднього договору, було укладено договір купівлі-продажу даного об`єкту нерухомості, за яким вони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, продаж об`єкту нерухомості за домовленістю сторін вчиняється за 2500 доларів США, що є еквівалентом 65347 гривень, 00 копійок, які отримані продавцем від покупця в повному об`ємі до оформлення цього договору. Відповідач, як продавець, прийняв зобов`язання (п.3.1.5. Договору) особисто виконати прийняті зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу від 20.05.2017 року щодо укладання та нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості у строк до 11.01.2019 року. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально. Прийняті на себе зобов`язання за договором були виконані позивачем в повному обсязі. Відповідач передав їй оригінали правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомого майна, проте не виконує інші свої обов`язки за договором, оскільки ухиляється від його нотаріального посвідчення. На її неодноразові звернення щодо оформлення та нотаріального посвідчення відповідного договору належним чином відповідач не реагував й згодом взагалі переїхав на постійне проживання до Російської Федерації, проте місце його проживання залишається зареєстрованим в спірному житловому будинку. За таких обставин, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 22 травня 2017 року, укладений між нею та [PERSON] , а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 73,7 кв.м.; в тому числі житловою - 35,5 кв.м,, літера «Б» - сарай, літера «В» - сарай, літера «П» - погріб, №1 - водопровід, №2 - огорожа. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи заїї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до вимог ст. ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 13 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також - органи і особи, уповноважені захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.08.1997 року набув у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 21604146 (а.с. 6-7). Згідно попереднього договору купівлі - продажу від 20.05.2017 року, продавець [PERSON] за попередньою домовленістю з покупцем - [PERSON] , отримавши попередньо в рахунок оплати за належний [PERSON] на праві приватної власності об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] грошову суму в розмірі 1250 доларів США, що відповідає 32687 грн. 00 коп., по курсу НБУ на 16.05.2017 року, уклали вказаний договір з визначенням предмету договору, ціни об`єкту нерухомості, порядок розрахунків оплату витрат, обов`язки продавця та покупця, гарантії та відповідальність, строки та місце, форс - мажор, особливі умови. Вказаний договір укладено в простій письмовій формі (а.с.8-9). Згідно розписки [PERSON] від 16.05.2017 року отримав від [PERSON] в рахунок оплати за належний йому на праві приватної власності об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] грошову суму в розмірі 1250 доларів США, що відповідає 32687 грн. 00 коп., за курсом НБУ на 16.05.2017 року (а.с. 9). Згідно договору купівлі - продажу від 22.05.2017 року продавець [PERSON] за попередньою домовленістю з покупцем [PERSON] , на виконання укладеного сторонами попереднього договору купівлі - продажу від 20.05.2017 року, уклали договір про таке: згідно п.1.1 За цим договором Продавець зобов`язуєтеся передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму; п.1.2 об`єкт нерухомості, що відчужується за даним Договором, розташований в [ADDRESS] , та має наступні характеристики: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 73,7 кв.м.; в тому числі житловою - 35,5 кв.м,, літера «Б» - сарай, літера «В» - сарай, літера «П» - погріб, №1 - водопровід, №2 - огорожа. Продаж об`єкту нерухомості за домовленістю сторін вчиняється за 2500 доларів США, що є еквівалентом 65347 гривень, 00 копійок, які отримані Продавцем від покупця в повному об`ємі до оформлення цього договору. Сторони підписанням Даного договору підтверджують факт повного розрахунку за проданий об`єкт нерухомості. Вказаний договір укладено в простій письмовій формі (а.с.10). Згідно витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість об`єкту оцінки cтаном на 16.09.2013 року становить 65543 грн. 00 коп. ( а.с. 11). Згідно з витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість об`єкту оцінки cтаном на 24.06.2020 року становить 55876 грн. 00 коп. ( а.с. 15). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до його складу входить: літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 73,7 кв.м.; в тому числі житловою - 35,5 кв.м,, літера «Б» - сарай, літера «В» - сарай, літера «П» - погріб, №1 - водопровід, №2 - огорожа.(а.с. 16-18). Згідно довідки від 02.07.2016 року за № 450, виданої Роздольською сілською радою Михайлівського району Запорізької області, земельна ділянка, розташована на території Роздольської сільської ради в [ADDRESS] рішенням Роздольської сільської ради у приватну власність [PERSON] не передавалась, державний акт на право власності на землю Роздольською сільською радою не виготовлявся ( а.с.20). Згідно довідки від 04.07.2016 року за № 460 виданої Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заборони і арешту в сільській раді не накладено (а.с.21) Згідно акту №95 від 21.09.2020 року, складеного депутатом ОТГ Роздольської сільської ради [PERSON], 1978 року народження, проживає з серпня 2017 року в [ADDRESS] ( а.с.22). Згідно довідки від 21.09.2020 року, виданої виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької област,і [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , згідно акту депутата за №95 від 21.09.2020 року. (а.с.23). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-2303048982017 земельна ділянка з кадастровим номером 2323386600:11:014:0001, загальною площею 0,2500, розташована за адресою: [ADDRESS] та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) перебуває в комунальній вланості (а.с. 29). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 08.06.2021 року зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.08.1997 року. (а.с. 48-49). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною другою ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 334 ЦК України у редакції, чинній на час укладення спірного договору, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Таким чином, встановивши на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, як передбачено статтею 657 ЦК України у редакції, чинній на час укладення цього договору, а тому цей договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі статті 220 ЦК України. За таких обставин, оскільки позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним не ґрунтуються на законі, а позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок є похідними, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed