Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач\~звернулась до суду з позовом про поновлення її на посаді охоронця в обласному КП «Аеропорт Суми», скасувавши наказ №67-о/с від 17 червня 2018 року. Просить стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в сумі 10\~000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16 травня 2018 року їй було повідомлено про скорочення штату працівників та наявність вакантних посад, серед яких була посада коменданта, яку вона виявила бажання зайняти. Однак їй було відмовлено в переведенні. На її думку, така відмова є необгрутованою та незаконною. Крім цього, вважає, що підприємство мало довести їй необхідність скорочення штату та отримати на це згоду профспілкового комітету. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, надала письмовий відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Вважає, що звільнення було проведене з дотримання вимог діючого законодавства. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 27 серпня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 27 серпня 2018 року розгляд справи відкладено до 12 вересня 2018 року за клопотанням позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 12 вересня 2018 року розгляд справи відкладено до 5 жовтня 2018 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 5 жовтня 2018 року призначено справу до судового розгляду на 29 листопада 2018 року Протокольною ухвалою головуючого від 29 листопада 2018 року відкладено розгляд справи до 9 січня 2019 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 9 січня 2019 року оголошено перерву в судовому засідання на 4 лютого 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 4 лютого 2019 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотанням про заміну свідка [PERSON] на свідка [PERSON], оскільки ЦПК України не передбачає заміну свідка. Позивачем не виконані вимоги ст. 83 ЦПК України, а саме не обгрунтовано причини несвоєчасності подання клопотання про допит свідка [PERSON] Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року наказом №25-ОД зобовязано начальника ФЕВ з 17 липня 2018 року внести зміни до штатного розпису: вивести зі штатного розпису служби авіаційної безпеки посаду охоронець у кількості 2 штатні одиниці; вивести із штатного розпису служби коменданта посаду комірник у кількості 1 штатної одиниці, вивести із штатного розпису служби організації пасажирських та вантажних перевезень посади агент з організації обслуговування авіаперевезень у кількості 1 штатної одиниці та вантажник у кількості 1 штатної одиниці (а.с.45). Голові профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» направлено повідомлення про скорочення штату працівників з 17 липня 2018 року (а.с.46). Згідно витягу із протоколу №7 засідання профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» було розглянуто заяви [PERSON] та [PERSON] щодо скорочення посади охоронця. Було вирішено за наслідками проведеної консультації з адміністрацією з приводу скорочення остаточне рішення в вирішенні питання скорочення [PERSON] та [PERSON] прийняти після отримання подання з відділу кадрів (а.с.47). Відповідно до наказу №38-о/с від 10 травня 2018 року з 17 липня 2018 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підлягають вивільненню за скороченням [PERSON] та [PERSON] з посади охоронця (а.с. 48). З акту від 16 травня 2018 року вбачається, що 16 травня 2018 року [PERSON] запропоновано ознайомитися під підпис з наказом від 10 травня 2018 року №38-о/с. Від підпису, який засвідчує ознайомлення з наказом про скорочення штату працівників, [PERSON] відмовилася. Разом з наказом позивачу було надано повідомлення про скорочення штату працівників з переліком всіх вакантних посад на підприємстві. Від підпису, який засвідчує отримання повідомлення, позивач відмовилася (а.с.49). Відповідно до акту від 25 червня 2018 року, [PERSON], охоронцю, юристконсультом [PERSON] запропоновано отримання листа від 25.06.2018 року №1.4-211 про наявні вакансії станом на 25 червня 2018 року. Від підпису про отримання цього листа [PERSON] відмовилася (а.с.52). 15 червня 2018 року на імя голови профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» направлено подання про отримання згоди на звільнення працівників у звязку зі скороченням штату №7-203 (а.с.53). Згідно витягу із протоколу №10 засідання профспілкового комітету ОКП «Аеропорт Суми» від 26 червня 2018 року, розглянуто питання про скорочення охоронців [PERSON] та [PERSON] відповідно до наказу від 16 квітня 2018 року №25-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників і внесення змін до штатного розпису» та наказу від 10 травня 2018 року №38-о/с «про скорочення штату працівників» та вирішено надати згоду на скорочення охоронців [PERSON] та [PERSON] (а.с.54). 12 липня 2018 року позивач звернулася з письмовою заявою на імя директора ОКП «Аеропорт Суми» з проханням перевести її на посаду коменданта з 17 липня 2018 року у звязку зі скороченням посади охоронця (а.с.55). На що їй була надана відповідь №14-256 від 17 липня 2018 року, згідно якої переведення на посаду коменданта неможливе у звязку з тим, що позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам до цієї посади, викладені в посадовій інструкції та Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 68 «Авіаційний транспорт» (а.с.56). Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників передбачені кваліфікаційні вимоги до посади коменданта аеропорту: неповна вища освіта відповідного напряму підготовки (молодший спеціаліст) та стаж роботи з господарського обслуговування не менше 1 року або професійно-технічна освіта чи повна загальна середня освіта та професійна підготовка безпосередньо на виробництві і стаж роботи з господарського обслуговування не менше 2 років (а.с.59-61). Згідно наказу №67-о/с [PERSON] звільнено з посади охоронець 17 липня 2018 року у звязку із скороченням штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5). Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивач не мала необхідного стажу роботи з господарського обслуговування. Як пояснила сама позивач, вона має базову вищу освіту за спеціальністю «технік-технолог», тобто її напрям підготовки не відповідає вимогам до посади коменданта. Відсутній у неї і стаж роботи, передбачений вищевказаними кваліфікаційними вимогами. Посилання на те, що вона пройшла курс перепідготовки по авіаційній безпеці про що отримала відповідний сертифікат (а.с.80), не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, його дія закінчилася 14 вересня 2017 року, по-друге, курс перепідготовки про авіаційний безпеці не має ніякого відношення до господарського обслуговування. Позивач, як на підставу свої вимог посилається на те, що підприємством не доведена необхідність в скороченні штату та відсутнє погодження такого скорочення з профспілковим комітетом. Згідно п. 3, ст.\~64\~ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Як встановлено в процесі слухання справи, погодження профспілкового комітету підприємства на скорочення штату наявне. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків члени профспілки [PERSON], [PERSON] та юрисконсультом відповідача [PERSON] Позивач також не заперечувала того, що на засіданні профспілки 26.06.2018 року згода на її звільнення була надана. Свідок [PERSON]пояснив, що на засіданні профспілки 25.06.2018 року присутнім не був, про події, які там відбувалися йому відомо зі слів позивача та голови профспілки. Що стосується невідповідності в даті видання наказу №67-о/с, суд вважає це технічною помилкою, оскільки хоча наказ і датований 17.06.2018 року, однак як вбачається із запису в трудовій книжці, позивача звільнено 17.07.2018 року відповідно до наказу №67-о/с від 17.07.2018 року. Вказану обставину в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON], яка являється юрисконсультом підприємства. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що на підприємстві дійсно мало місце скорочення штату працівників, що підтверджується вищезазначеними доказами. Посилання позивача на відсутність підстав для скорочення штату суд не бере до уваги з огляду на вищенаведені норми закону, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу і ніхто не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2\~КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 року по справі №6-1264цс17. Згідно вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено, що її права порушені, підстави для поновлення її на роботі відсутні, позивачем не обгрунтоване та не доведене завдання їй моральної шкоди. Тому в задоволенні позову належить відмовити у звязку з необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed