Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який надалі уточнила та в якому вказує, що з 13.05.2011р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період подружнього життя ними була придбана будівля гаражу [ADDRESS]. Цей гараж був недобудований і придбаний за 64000 грн., які були попередньо знято позивачкою з її особистого рахунку і є її особистими заощадженнями. Після купівлі вказаного гаражу, він був добудований спільними зусиллями сторін та його вартість на час звернення до суду складає 180000 грн. З урахуванням того, що позивачка сплатила третину вартості вказаного гаражу з особистих коштів, вона в своєму позові просить визнати вказаний гараж об'єктом спільної сумісної власності подружжя, відступити від рівності часток у праві власності та визнати за нею право власності на 2/3 частин цього майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитана як свідок, дала свідчення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Як позивач по справі просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що дійсно продав недобудований гараж [ADDRESS]. Перемови стосовно купівлі-продажу цього гаражу велись одночасно з позивачкою та її чоловіком. Врешті позивачка особисто заплатила свідку зрошу в розмірі 64000 грн. При цьому вона говорила, що це її особисті гроші, але достовірно свідок цього не знає, звідки ці гроші також не знає, його це не цікавило. Заслухавши пояснення представника позивача, свідчення позивача та свідка, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що з 13.05.2011р. позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], на час розгляду справи шлюб між ними не розірваний. В період подружнього життя ними була придбана будівля гаражу [ADDRESS]. Цей гараж був недобудований і придбаний за 64000 грн. Після купівлі вказаного гаражу, він був добудований спільними зусиллями сторін та його вартість на час звернення до суду складає близько 180000 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі викладеного, позовні вимоги в частині визнання спірного гаражу об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін по справі та поділу цього майна є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішення спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду сім'ї, але і випадки. Коли один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. В даному випадку підстави для відступу від засади рівності часток подружжя у спільному майні відсутні. Суд не вважає такою підставою факт використання для придбання спільного майна подружжя частини особистих коштів одного з подружжя. Крім того, суд вважає цей факт недоведеним наданими доказами, оскільки зняття позивачкою 06.06.2011р. зі свого особистого рахунку грошових коштів в розмірі 36827 грн. за дванадцять днів до передачі продавцю спірного майна грошових коштів в розмірі 64000 грн. не свідчить про те, що зняті позивачкою гроші в повному обсязі були використані саме для купівлі цього майна. Доказів походження іншої частини переданих продавцю грошей взагалі відсутні. За таких обставин суд вважає за необхідне при поділі майна подружжя виходити із загальної засади рівності часток подружжя у спільному майні, тому позовні вимоги в частині визначення розміру часток сторін при поділі майна підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial