Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 26.09.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк»та [PERSON] Вимоги позову обґрунтовані тим, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за укладеним 26.09.2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» кредитним договором № 11222837000 цього ж дня між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано належний йому на праві власності житловий будинок № 39 по вул. Якіра в м. Житомирі та земельна ділянка площею 1000 кв. м за цією адресою. Договором іпотеки порушуються майнові права її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як вони зареєстровані в будинку, а укладення договору відбулося без отримання згоди органу опіки та піклування на передання будинку в іпотеку, що суперечить положенням ч. 6 ст. 203 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства». У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, пояснивши, що діти є онуками іпотекодавця [PERSON] та боржника [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, причин неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їхній відсутності до суду не направляли. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що іпотекодавець не є батьком дітей і при укладенні договору ним не було подано до банку довідки про наявність у будинку зареєстрованих неповнолітніх осіб. Представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради у судовому засіданні пояснив, що у разі, коли в будинку проживають неповнолітні діти, орган опіки і піклування не надає дозволу на укладення договору іпотеки, оскільки це є ризиком, і відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зверталися для отримання такого дозволу. У подальшому представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2007 року між відповідачами АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11222837000 (а.с. 7-9), за яким банк зобовязався надати позичальнику 165000,00 дол. США, що довірнює еквіваленту 833250,00 грн. з курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник, у свою чергу зобовязалася повернути кредит не пізніше 26.09.2018 року. Пунктом 2.1 договору передбачено, що з метою забезпечення виконання зобовязань позичальником банком приймається застава нерухомості, а саме житловий будинок загальною площею 541,90 кв. м та земельна ділянка загальною площею 1000,00 кв. м за адресою: м. Житомир, вул. Якіра, 39, що є власністю [PERSON] Згідно укладеного 26.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] договору іпотеки (нерухомого майна) (а.с. 10 - 11) іпотекодавець як власник передав іпотеку банку зазначене нерухоме майно для забезпечення у повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11222837000 від 26.09.2007 року, при цьому посвідчивши у п. 1.3 договору, що укладенням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, у тому числі дітей. Належність [PERSON] на праві власності житлового будинку № 39 по вул. Якіра в м. Житомирі підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.10.2014 року (а.с. 75), відповідно до якої на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Житомирської міської ради 06.02.2003 року (а.с. 104) та реєстрації права власності 17.02.2003 року (а.с. 105), він набув право власності на будинок. Як убачається з копії свідоцтва про народження серії ІІ-ФР № 396158, виданого 06.02.1980 року (а.с. 161), позивач є дочкою відповідачів [PERSON] та [PERSON] і від шлюбу із [PERSON] має трьох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO], малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 12-17). Згідно копії паспорта позивача та копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] (а.с. 15,16, 130-134), з 22.04.2003 року вона має зареєстроване місце проживання в зазначеному будинку. Однак доказів реєстрації місця проживання дітей у цьому будинку до суду не надано. Копія довідки КП «ВЖРЕП № 1» від 08.11.2007 року свідчить про те, [PERSON] проживає та зареєстрований в [INFO] і до складу його сімї входять дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 103). За положеннями ч. 1 ст. 317, ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього кодексу. Статтею 203 ЦК України\~визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема ч. 6\~ст. 203 ЦК України\~встановлює, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Як зазначено в ч. 2\~ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.\~ Отже, наведенні положення законів містять заборону батькам без дозволу органів опіки та піклування укладати договори щодо нерухомого майна всупереч інтересам своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. У спорі, який виник, власником переданого в іпотеку нерухомого майна є відповідач [PERSON], який для дітей позивача є дідом, а наведеними нормами законів вимагається обовязкове отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення саме батьками договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відносно нерухомого майна, а не будь-якими іншими особами власниками нерухомого майна, що передається в іпотеку, які перебувають у родинних відносинах з дітьми. За наведених обставин на спірні правовідносини зазначені норми законів не поширюються і при укладенні 26.09.2007 року договору іпотеки (нерухомого майна) не було допущено їх порушень, через що суд не знаходить підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed