Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 24 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживали разом до квітня 2020 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з квітня 2020 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна та вважає, що необхідно розірвати шлюб. Шлюб розривають вперше. На підставі ч. 2 ст. 104, ст.ст. 105, 110, 112 СК України просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , [INFO] , укладений виконавчим комітетом Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, актовий запис № 01, стягнути судові витрати з відповідача та змінити прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, зазначила в позовній заяві, що просить суд розгляди справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 24.02.2017 року Виконавчим комітетом Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонській області, між [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 2017 року зареєстровано шлюб (прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] »), про що складено відповідний актовий запис № 01. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 лютого 2017 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили з причин через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01.07.2010 року, ст. ст. 24, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved