Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду 15.01.2015 року із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості за виконану роботу, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, моральної шкоди та в його обґрунтування зазначила, що з вона на підставі цивільно-правового договору від 01.10.2014 року укладеного між нею та ТОВ «МІК», здійснювала на підприємстві санітарну обробку пекарських листів в період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року. По теперішній час робота не оплачена та її вартість склала 4850,00 грн., тому просить зазначену заборгованість, компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 5000 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору стягнути з ТОВ «МІК». Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про виклик в судове засідання на 11.03.2015 року, яка отримана особисто [PERSON] 04.02.2015 року (а.с.13) та на 08.04.2015 року особисто отримана 16.03.2015 року (а.с.19-20), причини неявки не повідомив, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності не надав. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, з урахуванням думки позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі цивільно-правового договору від 01.10.2014 року укладеного між нею та ТОВ «МІК», здійснювала на підприємстві санітарну обробку пекарських листів. Термін дії договору з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року (а.с. 5). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вартість роботи склала 4850,00 грн.(а.с.6). Розмір невиплаченої оплати за договором, що належить [PERSON] згідно довідки від 26.11.2014 року ТОВ «МІК» станом на 30.10.2014 року складає 4850,00 грн., з яких: за жовтень 2014 року 4850,00 грн. (а.с. 4). В силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Як вбачається з умов вище вказаного договору, замовник ТОВ «МІК» доручає, а виконавець [PERSON] бере на себе зобовязання надати послуги з санітарної обробки пекарських листів. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 4850,00 грн. на місяць, оплата здійснюється не пізніше 30 днів після виконанню послуг. Термін дії договору закінчився 31.10.2014 року (а.с.5). Як видно із акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) замовник ТОВ «МІК» прийняв у виконавця [PERSON] роботу без жодних претензій (а.с.6). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено умови договору, оскільки як видно із акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) виконавець роботу виконала, замовник прийняв, однак всупереч п. 2 договору оплату не здійснив. У зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за виконану роботу за цивільно-правовим договором від 01.10.2014 року в розмірі 4850, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Однак, ці доходи не мають разового характеру (пенсія, стипендія, соціальні виплати, заробітна плата та інше). Оскільки між сторонами виникли договірні відносини, а не трудові, з яких дохід позивача має саме разовий характер, то вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобовязання виникає в тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин. Оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними та відшкодування моральної шкоди в укладеному договорі не передбачено, у суду не має підстав для задоволення позову в цій частині. Враховуючи те, що відсутні підстави для застосування вказаної норми до спірних правовідносин, у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди також слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 4850,00 грн. замість 14850,00 грн. (5000,00 грн. + 5000,00 грн. + 4850,00 грн. ), що становить 33 % заявлених вимог (4850,00 грн. х 100% / 14850,00 грн. = 33 %), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 80,39 грн. (243,60 грн. х 33% / 100% = 80,39 грн.) (а.с.1).

Outcome: partial