Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн., та витрати, понесені позивачем у зв`язку із наданням позивачу професійної правничої допомоги у розмірі 840,80 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітню дитину. Через непорозуміння та різні погляди на життя вони з відповідачем припинили подружні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження родини, з урахуванням їх з відповідачем відносин, вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що, має бажання зберегти родину. В ході розгляду справи суд призначив подружжю строк для примирення, після закінчення якого позивач на задоволенні позову наполягала, відповідач - позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про шлюб, виданого 07.07.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 07.07.2007 року зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно пояснень позивача, подружні стосунки з відповідачем припинені. Оскільки подружжя має різні погляди на сімейне життя, позивач вважає, що, подальше збереження шлюбу є неможливим. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, наданих у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову; приймаючи до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, дійшов висновку про те, що, даний позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При цьому, задовольняючи позов, суд, при розподілі судових витрат вважає необхідним, на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім, та, документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 840,80 грн. та 840,80 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. На підставі викладеного, суд,

Outcome: approved