Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача. Покликалася на те, що 16.04.2013 була прийнята на посаду молодшої медичної сестри Сьомаківського фельдшерсько-акушерського пункту. Наказом №164-ос від 14.10.2013 їй було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку з 15.10.2013 до 25.07.2016. На зборах трудового колективу КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» 16.04.2015, було прийнято рішення про скорочення штатних посад стоматологів, лікарів зубних, молодших медичних сестер ФАПів, які обслуговують населення до 500 чоловік, що підтверджується протоколом №3. Вважає, що на зборах не було кворуму. Крім того, рішення було прийняте за відсутності згоди трудового колективу структурного підрозділу. А тому, вважає, що скорочення посад є незаконним. Відповідно до наказу №79-од від 23.07.2015 в звязку з проведенням скорочення чисельності та штату працівників її було повідомлено, що займана нею посада скорочена. Після виходу на роботу з відпустки, наказом №96-од з подальшими змінами, внесеними наказом 119-од від 27.09.2016, було тимчасово на період з 26.07.2016 по 27.10.2016 внесено зміни в штатний розпис Сьомаківського ФАПу, введено 0,5 посади молодшої медичної сестри. З 27.10.2016 наказом головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №419-ос від 24.10.2016 її було звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним. На підставі викладеного, просить визнати недійсним Протокол №3 зборів трудового колективу КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16.04.2015 «Про скорочення чисельності та штату працівників»; визнати недійсним наказ головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №79-од від 23.07.2015 «Про скорочення чисельності та штату працівників»; визнати недійсним наказ головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №340-ос від 31.08.2016 «Про звільнення [PERSON] з роботи»; визнати недійсним наказ головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №419-ос від 24.10.2016 «Про внесення змін в наказ про звільнення [PERSON]К.»; зобовязати КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» поновити її на посаді молодшої медичної сестри Сьомаківського фельдшерсько-акушерського пункту, нарахувати та виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Подала письмове заперечення (а.с.31-34). Суду пояснила, що вимога про скорочення чисельності штату працівників була поставлена рішення Луцької районної адміністрації в звязку зі скороченням бюджетних витрат. Питання необхідності скорочення чисельності працівників комунального закладу обговорювалось протягом тривалого часу і не на одних зборах. Вирішили, що скороченню підлягають посади у ФАПах, які обслуговують менше 500 осіб. Таким є і Сьомаківський ФАП. Є рекомендації МОЗу щодо чисельності медичних працівників в залежності від кількості осіб, які обслуговуються. Перед прийняттям остаточного рішення головний лікар неодноразово звертався до Луцької районної ради та Луцької райдержадміністрації з проханням віднайти кошти на фінансування існуючого штату посад. Однак, отримували відповіді що коштів на фінансування немає. Для прийняття рішення з питання скорочення штату не треба було думку усіх працівників. На той час у Сьомаківському ФАПі було дві посади: завідувач ФАПу і молодша медична сестра. Посаду молодшої медичної сестри обіймала на той час [PERSON], яка була в декреті. Тому згоди питали у Білостоцької амбулаторії, якій підпорядкований даний ФАП. Завідувач ФАПу була на зборах, не заперечувала проти скорочення. Позивач знала про скорочення. Позивача не звільнили відразу після виходу з декрету. Хотіли їй допомогти. Тимчасово перерозподілили посади і ввели для неї 0,5 ставки молодшої медичної сестри в Сьомаківському ФАПі. Неодноразово попереджали про звільнення. Три рази пропонували їй перелік вакантних посад на вибір, однак їй не підходили. В день звільнення позивач подала заяву про надання їй відпуски, пішли на зустріч і надали відпустку. Після звільнення провели розрахунок, усе виплатили В комунальному закладі проводилася перевірка дотримання вимог трудового законодавства порушень не виявлено. Крім того. Просила застосувати до вимог позову строк позовної давності, оскільки позивачем пропущено установлений законом місячний строк для звернення з позовом про поновлення на роботу. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що до задоволення не підлягає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді молодшої медичної сестри Сьомаківського ФАПу КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги». З 15.10.2013 по 25.07.2016 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідно до Статуту КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» власником майна та засновником закладу є Луцька районна рада, уповноваженим органом управління є Луцька районна державна адміністрація. Заклад у своїй діяльності керується, в тому числі, і рішеннями районної ради і нормативними документами уповноваженого органу управління (а.с.50-52). Розпорядженням Луцької районної державної адміністрації №46 від 20.02.2015 «Про питання штатної чисельності працівників бюджетних установ які фінансуються з місцевих бюджетів» було зобовязано головних розпорядників коштів районного бюджету до 06.04.2015 забезпечити скорочення не менше ніж на 3 відсотки штатної чисельності працівників, яка слалася станом на 01.01.2015, у бюджетних установах, що фінансуються з районного бюджету, та в установах і організаціях, які отримують поточні трансферти з районного бюджету, до 10.04.2015 надати управлінню фінансів райдержадміністрації пропозиції щодо перерозподілу вивільнених бюджетних асигнувань для врахування при внесення змін до показників районного бюджету на 2015 рік (а.с.53). Відповідно до п.2.1.1 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2019 роки адміністрація зобовязується рішення про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників приймати лише після попереднього проведення переговорів з трудовим колективом не пізніше як за три місяці до здійснення цих заходів (а.с.4-6). Відповідно до п.2.1.2 Колективного договору у разі виникнення обєктивної необхідності вивільнення працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України адміністрація зобовязується здійснювати вивільнення лише після використання усіх можливостей забезпечити їх роботою на іншому робочому місці. Відповідно до п.7.1.3 Колективного договору адміністрація зобовязується не допускати звільнення з роботи за ініціативою адміністрації працівників без попередньої згоди (більшості членів працюючих в структурному підрозділі) трудового колективу структурного підрозділу. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка на час скорочення працювала головним лікарем закладу, після відповідного розпорядження райдержадміністрації питання скорочення штату тривалий час обговорювалося в колективі протягом 2015 року. Було кілька засідань з участю представників райради та райдержадміністрації. Вирішили скорочувати медсестер на мало чисельних ФАПах, де на обслуговуванні менше 500 осіб, в т.ч. і у Сьомаківському ФАПі. Сьомаківський ФАП входить в склад Білостоцької амбулаторії. Протокол зборів підписали завідувачі амбулаторій. Завідувач ФАПу була на зборах і не заперечувала щодо скорочення. Після виходу з декрету спеціально для [PERSON] Несвічівську посаду медсестри тимчасово перевели в Сьомаківській ФАП, потім все одно скоротили в звязку з відсутністю фінансування. Неодноразово зверталися до різних органів щоб знайти посаду для [PERSON], але безрезультатно. Адміністрація закладу відстрочувала звільнення людей з надією на обласну владу. Позивачу пропонували різні посади, навіть на повну ставку, але вона відмовилась. З протоколу №3 зборів трудового колективу від 16.04.2015 (а.с.11) вбачається, що зборами трудового колективу КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» вирішено скоротити штатні посади лікарі-стоматологів, лікарів зубних, молодших медичних сестер в ФАПах, які обслуговують кількість населення до 500 чоловік, двірника. З додатку до протоколу (а.с.12) вбачається, що скороченню підлягала 0,5 посади молодшої медичної сестри Сьомаківського ФАПу. З протоколу вбачається, що на зборах були присутні 236 членів колективу з 262. Протокол зборів підписаний завідувачами амбулаторій в тому числі і завідувачем Білостоцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Наказом головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 79-од від 23.07.2015 «Про скорочення чисельності та штату працівників» було скорочено ряд штатних посад головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», в тому числі, і 0,5 посади молодшої медичної сестри Сьомаківського ФАПу. З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що станом на час ухвалення рішення про скорочення штату вона обіймала посаду завідувача Сьомаківським ФАПом з кінця березня 2015 року. Питання про скорочення штату обговорювалось. Вона була учасником зборів трудового колективу. Обговорювали, що буду скорочувати медсетер у ФАПах, де менше 700 осіб на обслуговуванні. В Сьомаках тоді було на обслуговуванні приблизно 400. Заперечень щодо скорочення посад вона на зборах не висловлювала. Крім того, не планувала там в подальшому працювати. Про звільнення [PERSON] їй нічого не відомо, бо з вересня 2015 уже не працювала в Сьомаківському ФАПі. Судом встановлено, що наказом головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №96-од від 11.07.2016 було тимчасово змінено штатні розписи Сьомаківського та Несвічівського ФАПів в межах загального фонду оплати праці, а саме виведено 0,5 посади молодшої медичної сестри (санітарки) у Несвічівському ФАПі та введено таку посаду в Сьомаківському ФАПі. Наказом №119-од від 27.09.2016 до цього наказу були внесені зміни в частині кінцевої дати дії змін до штатних розписів, вказано дату 27 жовтня 2016 року (а.с.15 зворот). Наказом головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №247-ос від 13.07.2016 [PERSON] допущено до роботи на посаді молодшої медичної сестри в звязку з закінченням відпустки по догляду за дитиною (а.с.13). Вказаними доказами обєктивно підтверджують пояснення представника відповідача та свідка [PERSON] щодо того, що адміністрацією закладу вживалися усі можливі заходи щодо збереження місця роботи позивача. 08.07.2015 позивачу було скероване повідомлення про наступне звільнення у звязку зі скороченням (а.с.63) з пропозиціями іншого місця роботи. 22.07.2015 позивачу було повторно скероване повідомлення про наступне звільнення у звязку зі скороченням (а.с.62). Тобто, позивача було попереджено про наступне звільнення у встановлений законом строк. Крім того, позивачу пропонувались інші наявні в закладі вакансії. Неодноразове отримання повідомлень про звільнення та пропозицій щодо вибору іншого місця роботи позивачем не оспорюється. Однак, як пояснила в судовому засіданні позивач, жодна із наявних вакансій їй не підійшла, бо було складно добиратись до роботи. Наказом головного лікаря КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №340-ос від 31.08.2016 з врахуванням змін, внесених наказом №419-ос від 24.10.2016, позивача було звільнено з займаної посади у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з 27.10.2016 з виплатою вихідної допомоги (а.с.16). Зміни до наказу про звільнення були спричинені попереднім наданням позивачу щорічної відпустки. З наказом від 24.10.2016 позивач була ознайомлена 27.10.2016. В жовтні 2016 року в комунальному закладі за заявою [PERSON] Управлінням Держпраці у Волинській області проводилась перевірка додержання законодавства про працю. За результатами перевірки від 07.10.2016 (а.с.35-48) жодних порушень вимог чинного законодавства не виявлено. Загалом, в ході судового розголяду справи встановлено, що в КЗ «Луцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на підставі розпорядження уповноваженого органу управління Луцької районної державної адміністрації дійсно мало місце скорочення чисельності і штату працівників. Адміністрацією закладу додержано власником норм законодавства, вимог Статуту закладу та Колекстивного договору що регулюють вивільнення працівників при скороченні штату. Позивача на було звільнено у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Позивача було у встановлений законом строк попереджено про звільнення. Адміністрацією вживалися заходи щодо збереження місця роботи позивача. Позивач пропонувалися на вибір наявні вакансії, від яких вона відмовилася. Тобто, стороною відповідача повністю доведена правомірність дій щодо скорочення чисельності і штату працівників комунального закладу, як і правомірність дій щодо звільнення позивача. Разом з тим, що стосується вимог про визнання недійсним наазу про звільнення позивача, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то позивачем пропущений установлений ст.233 місячний строк для звернення з позовною заяою до суду. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed