Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років спільного життя відносини між сторонами погіршилися через постійні сварки, які відбувалися у присутності дитини. Шлюб остаточно розпався у вересні 2012 року, після того як відповідач вчинив насилля по відношенню до відповідача. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано. 29 вересня 2012 року відповідач зібрав свої речі та переїхав до іншого місця проживання. На даний час їй невідомо місце перебування позивача. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року відповідача було визнано таким, що втратив право користування квартирою та знято з реєстраційного обліку. Відповідач перестав цікавитися долею дитини, її вихованням та здоров'ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Однак відповідач злісно ухиляється від виконання рішення суду, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментах у розмірі 15 727, 90 грн. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав, посилаючись на те, що йому перешкоджають у спілкуванні з дитиною, але він має намір приймати участь у вихованні дитини. Щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, про цей факт йому стало відомо лише нещодавно, та ним було одразу сплачено всю суму заборгованості. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за недоцільне позбавити батьківських прав відповідача та надала висновок виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради. Прокурор прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська в судовому засіданні вважав за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що з 17 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.12/. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частики від усіх видів заробітку /а.с.13/. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] /а.с.17/. Згідно довідки-розрахунку, наданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби ДМУЮ, по виконавчому листу, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментних платежів станом на 01 червня 2014 року складає 15 727, 90 грн. /а.с. 14/. Як пояснив в судовому засіданні відповідач йому нічого не було відомо про існуючу заборгованість по аліментах, однак вже в жовтні, листопаді та грудні місяці ним було погашено існуючу заборгованість /а.с.48, 68/. В зв'язку з тим, що позивач перешкоджає відповідачу бачитися з дитиною, останній 06 06 листопада 2014 року звернувся з заявою до органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визначення способу участі у вихованні його дитини, на що 07 листопада 2014 року в.о. голови Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надана відповідь про те, що дане питання буде вирішуватися після прийняття рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав /а.с.64/. Згідно наданих довідок [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с. 46-47/. Має позитивну характеристику, надану депутатом Дніпропетровської міської ради. /а.с.65/. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є подругою позивача, яка пішла від свого чоловіка, оскільки він її побив. [PERSON] не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною. Однак сам відповідач після розірвання шлюбу перестав спілкуватися з дитиною. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що він є братом позивача та проживає разом з нею. Зі слів позивача йому стало відомо, що відповідач наніс їй тілесні ушкодження. Після розірвання шлюбу відповідач перестав спілкуватися з дитиною. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Безспірних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, позивачем не надано. Згідно висновку виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 25 листопада 2014 року № 5-38-205 [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. 20 жовтня 2014 року відповідач від співробітника управління -служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради дізнався про розгляд в суді цивільної справи про позбавлення його батьківських прав та існуючу заборгованість по аліментах. [PERSON] не переховувався від державних органів, про що свідчать його дії після того, як він дізнався про існуючу заборгованість по аліментах, а саме сплатив заборгованість. Відповідач до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП «невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей» не притягувався, працює помічником Голови Комітету по боротьбі з корупцією і порушенням прав громадян, має позитивну характеристику. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Тому виконком Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки /а.с.58-60/. Суд, вислухавши думку сторін, допитавши в судовому засіданні свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість та члена суспільства, який був би не в змозі забезпечити належного виховання дитини або міг би негативно впливати на неї. В судовому засіданні не було встановлено обставин, які свідчили б про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Більш того, матеріалами справи підтверджений факт надання матеріального утримання доньці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що відсутнє в діях відповідача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, за участю прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed