Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 06.09.2016 року в сумі 288000 грн. на строк до 01.07.2018р. В обгрунтування позову посилається на те, що 06.09.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. На підтвердження укладеного договору відповідачем була власноручно написана розписка від 07.05.2018 та 20.03.2018, згідно якої, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі до 288000 грн. до 01.07.2018р. Однак, до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, 06.09.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. На підтвердження укладеного договору відповідачем була власноручно написана розписка від 07.05.2018 та 20.03.2018, згідно якої, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі до 288000 грн. до 01.07.2018р. Однак, до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та тикими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved