Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Першої Горлівської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Горлівської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO]року помер [PERSON] у віці 76 років. Післяй смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] Даний будинок належав померлому на праві приватної власності. Приблизно в 1970-х роках, відповідно до розпорядження органів місцевої влади було змінено назву вулиці Горького на назву вулиці М. Рибалко. В квітні 2003 року у встановлений ч. 2 ст. 549 діючого на той час Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року № 1540-УІ строк «протягом шести місяців з дня відкриття спадщини» нею були подані документи до Першої Горлівської державної нотаріальної контори. Де була відкрита спадкова справа. Підчас відкриття спадкової справи було встановлено, що померлим [PERSON] було складено заповіт від четвертого лютого 2003року який було посвідчено керуючим справами виконкому Зайцевської селищної пади м. Горлівка Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під номером 32. Згідно даного заповіту все майно, яке на день смерті виявиться йому приналежним, в тому числі житловий будинок з надвірним побудовами, який розташований в [ADDRESS], заповідається [PERSON]. У передбачений законом строк оформити свої спадкові права вона не встигла. Згодом вона звернулася до Першої Горлівської державної нотаріальної контори, яка перемістилася у м. Бахмут Донецької області, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки оригінал спадкової справи знаходиться в м. Горлівка, тобто на тимчасово окупованій території. Тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірним побудовами, який розташований в [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника адвоката Шкрамада С.А., в якій заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі /а.с.83/. Представник позивача адвокат Шкрамада С.А., який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції по цивільній справі від 04.01.2017 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач - Горлівська міська рада була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, але представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] була належним чином повідомлена про датиу, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем недобросовісно здійснюються процесуальні права, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Враховуючи наявність таких клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін по справі. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] від [INFO] /а.с. 9/. Після смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] Даний будинок належав померлому на праві приватної власності, про що свідчить свідоцтво «о праве личной собственности на домовладение» від 01 лютого 1968 року, видане виконавчим комітетом Горлівської міської ради депутатів трудящих на підставі Рішення виконкому Зайцівської селищної Ради депутатів трудящих від 31.01.1968 р. /а.с. 10-11/. Таким чином, [PERSON] набув право власності на вищезазначений будинок. 04 лютого 2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього його майна, що належатиме йому на день його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, призначив [PERSON], [INFO] /а.с.12/. Після відкриття спадщини сином померлого [PERSON], 1952 року народження було направлено заяву про відмову від спадщини, засвідчену нотаріусом Владивостокського нотаріального округу Російської федерації Петровскою Людмилою Юріївною від 09 квітня 2003 року /а.с. 13/. Донька померлого, [PERSON], [INFO] не прийняла спадщину після смерті батька та не претендує на частку у спадщині, що також підтвердилося у судовому засіданні. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46906180 від 27 лютого 2017 року, у Першій горлівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 38206967 до майна померлого [PERSON] /а.с.117/. Постановою в.о. державного нотаріусу Першої горлівської державної нотаріальної контори Балицька Л.А. від 10.04.2017 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку із перебуванням оригіналу спадкової справи у м. Горлівка на тимчасово окупованій території /а.с.84/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46906208 від 27.02.2017 р. до майна померлого [INFO] року [PERSON] 01 квітня 2004 року у Першій Горлівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 36925212. Відомості про видані свідоцтва про право на спадщину відсутні /а.с.118/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) № 46906180 від 27.02.2017 р. виявлено чинний заповіт [PERSON], РНОКПП: не встановлено, від 16.12.2005 р., посвідчений виконкомом Зайцівської с/р, н/д Микитівського району секретарем Романюком З.А. /а.с.117/. Тобто, спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України. Згідно з ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийняття ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, а тому до виниклих правовідносин застосовуються правила ЦК УРСР від 18 липня 1963 року. Аналогічні роз'яснення викладені в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2005 року «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила ЦК УРСР. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] року в Горлівці, смт. Зайцеве Микитівського району Донецької області помер [PERSON] і відповідно до положень діючого на час виникнення правідносин Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року (ст.ст. 525,526) після його смерті за останнім місцем його проживання відкрилася спадщина /а.с.9/. Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно положень ст. ст. 524,529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач (а.с. 12). Відповідно до положень ст. 560 ЦК УРСР спадкоємець міг одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. 10 квітня 2017 року позивач на виконання вищенаведених законодавчих приписів позивач [PERSON] звернулася до Першої Горлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Постановою державного нотаріуса Першої Горлівської державної нотаріальної контори від 10.04.2017 р. [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкова справа знаходиться у Першій Горлівській державній нотаріальній конторі за адресою: [ADDRESS] яка на даний час є тимчасово окупованою територією /а.с.86/. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через перебування спадкової справи на тимчасово окупованій території у м.Горлівка, і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved