Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 14.09.1997 року. На підставі договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Ровеньківського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 129, нею, на той час [PERSON], було придбано ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Після укладення договору купівлі-продажу вона зареєструвала право власності на жиле приміщення у встановленому законодавством порядку. 04.12.2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції України у Луганської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 391. Відповідно до акту, складеного депутатом Михайлівської селищної ради відповідач не проживає у жилому приміщенні з 2002 року, тоді ж відповідач звільнив жиле приміщення. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились у 2005 році. Де він проживав після цього позивачу невідомо, але вона знає, що останні кілька років він мешкає у будинку [ADDRESS]. Факт того, що відповідач дійсно не проживає у жилому приміщенні з 2002 року, підтверджується актом обстеження на предмет не проживання відповідача, складеним депутатом Михайлівського посилкової ради. Таким чином, виходячи з того, що відповідач добровільно змінив постійне місце проживання, не проживає та навіть і не претендує на приживання у жилому приміщенні з 2002 року, у жилому приміщенні відсутні особисті речі відповідача, він може бути визнаним таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Не зважаючи на те, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятись з державної реєстрації він досі цього не зробив, більш того, кожного разу, коли вона зв'язується з ним за телефоном, щоб попросити про це, він відверто говорить, що не збирається цього робити. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище свого чоловіка - [PERSON]. Оскільки нею надані всі необхідні документи, які свідчать, що [PERSON] і [PERSON] одна і та сама особа, і це не оспорює, та і не може оспорити відповідач, зазначена обставина не є перепоною у вирішенні спору, предметом якого є зняття відповідача з держаної реєстрації. Просила суд визнати [PERSON], місце реєстрації якого: [ADDRESS], фактичне місце проживання: [ADDRESS], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], внаслідок його вибуття на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Зняти з державної реєстрації [PERSON], місце реєстрації якого: [ADDRESS], фактичне місце проживання: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень по суті позову суду не представив. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень по суті позову суду не представив. Дослідивши матеріали справи, та надані позивачами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу 28 лютого 1997 року (а.с. 10) [PERSON] є власником ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У житловому будинку, належному позивачу, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у житловому будинку не проживає, витрати за його утримання та комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні, що підтверджується актом Михайлівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області №138 від 17 грудня 2013 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує.

Outcome: approved