Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить суд визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого 06 січня 2017 року в селі Старовірівка Шевченківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог пояснює, що 04 січня 2017 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Позивач не може належним чином оформити спадщину, оскільки пропустила передбачений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з чим змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивача по справі за довіреністю (а.с.9) у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, відповідач [PERSON], в суді пояснив, що вони повідомляли позивачку про смерть спадкодавця по мобільному телефону, але вона навіть не зявилась на поховання свого батька [PERSON]. Відповідач і їх представник посилались на те, що навіть доводи позивача про незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність пропуску передбаченого законодавством для прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] являються законними спадкоємцями після смерті батька, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем, фактично прийняли спадщину. А тому, представник просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], на підтвердження чого надав до суду письмове заперечення (а.с.35-37). Представник відповідача по справі Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не заперечував проти позову. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідачів по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини повязані зі спадкуванням за законом. Згідно копії свідоцтва про народження позивача по справі серії IV-ВЛ № 254636 від 20.09.1985 року, батьками зазначено [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.5). 04 січня 2017 року помер батько позивача по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 598908 від 26.07.2017 року (а.с.4). [PERSON] до дня своєї смерті постійно мешкав в селі Старовірівка Шевченківського району Харківської області по вулиці Шкільна, 77, разом із ним проживали: [PERSON] (колишня дружина), відповідачі по справі - [PERSON] (син), [PERSON], а також (донька), [PERSON] (син колишньої дружини) та [PERSON] (онук), що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Старовірівської сільської ради № 346 від 27.07.2017 року в матеріалах справи (а.с.6). Після смерті 04.01.2017 року [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Заповіту [PERSON] при житті не залишив. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України Згідно довідки Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 532 від 06.09.2017 року, позивач по справі [PERSON] зареєстрована в іншому населеному пункті в селі Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області по вулиці Центральній, буд. № 13, але на протязі 3-х останніх років за вищевказаною адресою вона не проживає (а.с.32). Судом встановлено, що позивач по справі у передбачений Законодавством 6-ти місячний строк не зверталася до нотаріального органу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Причиною такого пропущення строку позивач вказала, що їй не було відомо про смерть батька до 15 липня 2017 року, але й після зазначеної дати позивачка до нотаріуса не зверталась, а 04.08.2017 року звернулась з позовом прямо до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Поважним причинами пропуску строку необхідно визнавати як зазначено в роз'ясненнях абз. 6 п. 24 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а саме: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, тобто причин, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, незнання позивачки про смерть спадкодавця, в даному випадку на яку посилається позивач по справі. З пояснень свідка по справі [PERSON] вбачається, що у позивачки [PERSON] та її батьком, який помер, були не дуже добрі відносини. Вона з 2011 році на протязі 2-х років вчителювала у школі в селі Великі Хутора, Шевченківського району проживала окремо та дійсно не знала про смерть рідного батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що являється рідною сестрою померлого [PERSON]. Зазначила, що позивачка з 2011 по 2013 рік працювала у сільській школі в с. Великі Хутор Шевченківського району, проте у 2013 році поїхала в місто Харків працювати і більше з батьком не спілкувалася. З батьком як у позивачки так і в відповідачів стосунки з батьком були не добрі, бували сварки. Про те, що відповідачі сповіщали позивачку про смерть батька чи ні вона не знає. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, позивач не спілкувався з батьком та не цікавився його долею, не підтримував з ним ніяких стосунків, хоча мав таку можливість з урахуванням сучасних засобів зв'язку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачем пропущено строк позовної давності з причин, які не є об'єктивними, непереборними та істотними, а відтак не є й поважними, то законні підстави для задоволення позову відсутні. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа № 6-1486 цс 15), та відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Крім того, у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це також є підставою для відмови судом в позові. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] пропустила передбачений законодавством строк для подачі заяви для прийняття спадщини, проте причина пропуску не може визнаватися судом поважною, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed