Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2000року. На даний час сторони проживають окремо. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], 18.07.2001р.н., яка проживає разом з нею, знаходиться повністю на її утриманні. Донька має захворіння міопія обох очей, що вимагає додаткових витрат на лікування, відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. У звязку із наведеним просить стягнути з відповідача на її користь 30 000грн. одноразово; судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2018 року справу про стягнення додаткових витрат на дитину призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідачем направлено відзив, відповідно до якого він заперечував проти позову, оскільки він бере безпосередньо участь у додаткових витратах на дитину, так позивачем 19.07.2018р. було направлено перекази в розмірі 13031грн. та 21.08.2018р. в розмірі 915,00грн. Додаткових витрат на теперішній час не може надати оскільки знаходиться в скрутному становищі, оскільки в нього є борги за проведення онкологічної операції та хіміо і радіотерапії його жінці в 2011р. А в грудні 2014р. захворів син, 2003р.н., на лікування постійно до цього часу потрібні кошти для перебування в лікарні та планові консультації. А тому просить в задоволені позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого повторно серії І-КГ №024815 між позивачем та відповідачем розірвано шлюб з 15.10.2003 року, актовий запис №176. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №049828 мають повнолітню доньку [PERSON], 18.07.2001р.н. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з приводу прогресуючої міопії обох очей, що також підтверджується випискою\~ ПП «Експрес Оптіка» від 08.09.2016р. Відповідно до квитанції від 08.09.2016р. Центру дитячого зору [PERSON] сплатила 2000грн. за підбір лінз Парагон, лікарняний контроль на протязі одного року. Лікування міопії лінзами «Парагон». Відповідно до квитанції від 21.10.2016р. Центру дитячого зору [PERSON] сплатила 2000грн. за оплату послуг (підбір лінз Парагон, лікарняний контроль на протязі одного року. лінзи «Парагон») з розстрочкою другий взнос. Відповідно до квитанції від 20.09.2017р. Центру дитячого зору [PERSON] сплатила 7500грн. за підбір лінз Парагон, лікарняний контроль на протязі одного року. Лікування міопії лінзами «Парагон». Відповідно до квитанції від 20.08.2018р. Центру дитячого зору [PERSON] сплатила 8500грн. за підбір лінз Парагон, лікарняний контроль на протязі одного року. Лікування міопії лінзами «Парагон». Відповідно до квитанції №7983/12 відповідачем здійснено переказ грошей в сумі 915грн. до Абрикосівки, відповідно до квитанції №821/8 переказ грошей в сумі 13031,00грн. проведено [PERSON]. Відповідно до виписки ДУ «Республіканського наочно-практичного центру онкології та медичної радіології» з медичних документів хворого №7962/2011 амбулаторної картки №3544/11 [PERSON], 1971р.н. зроблена операція 02.06.2011р. Відповідно до довідки ВВК №64\~ від 02.02.2015р. [PERSON], 2003р.н.\~ хворіє на гіперметрофію правого ока, що також підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №170202, медичного висновку Інституту хвороби очей та тканевої терапії. Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З аналізу перелічених норм права вбачається, що суд сприяє в захисті прав дитини та необхідності належного матеріального забезпечення з боку батьків, і в разі необхідності додаткових витрат, які несуть батьки паритетно по відношенню до дитини. В нашому випадку сторони в добровільному порядку не вирішили спір щодо додаткових витрат на утримання дитини, що спонукало позивачку звернутись до суду з даним позовом. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем докази,\~ підтверджують оплату за лікування доньки в сумі 20000,00грн., а не 30000,00грн., а надані відповідачем докази, підтверджують погашення більш ніж 1/2 частини витрат позивача. Крім того суд бере до уваги те, що на утриманні відповідача\~ знаходиться дитина та жінка, які потребують постійного лікування.

Outcome: dismissed