Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України на 15/200 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтувала вимоги тим, що відкрито, добросовісно та безперервно з 1991 року користується частиною будинку, що складає 15/200, та яка зареєстрована за [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, надавши аналогічні пояснення в обґрунтування позовних вимог. Представник позивача вказував також на те, що право власності на спірну частину домоволодіння має [PERSON], який разом з своїми родичами не проживає в ній з 1990 р., а позивач з 1991 р. використовує приміщення як підсобне для зберігання інструментів та реманенту, доглядає за вказаною частиною будинку, сплачувала податок за користування земельною ділянкою, обробляє її до теперішнього часу. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем проживання ([ADDRESS]), а тому згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України особа вважається повідомленою. 3-ті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили справу розглядати за їх відсутності, та позовні вимоги просили задовольнити. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, інших даних у суду немає. Треті особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/10 частки домоволодіння по [ADDRESS] яка складається з квартири №1-А загальною площею 30,7 кв.м., яку набула у власність на підставі договору купівлі-продажу №5Дн-19285 від 21.11.1978 р., посвідченого державним нотарісом Першої Київської державної нотаріальної контори Барановською Г.С. (а.с. 4), Домоволодіння по [ADDRESS] складається з двох окремих будинків. В одному проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також залишаються зареєстрованими подружжя [PERSON]. В іншому будинку цього ж домоволодіння проживають інші треті особи по справі. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до роз»яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об»єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно. Тобто одна з основних вимог, встановлених законодавством, для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - 10 років відкритого безперервного володіння нерухомим майном. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38330676 від 29.05.2015 р. [PERSON] є власником 1/10 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А», житлового будинку літ. «Б», житлового будинку літ. «Ц», житлового будинку літ. «Ш», житлового будинку літ. «Ю» та господарських будівель та споруд: сарай літ. Д; сарай літ. Е; вбиральня літ. Ж; вбиральня літ. Л; сарай літ. Н; сарай літ. О; гараж з оглядовою ямою літ. Р; літня кухня літ. С; навіс літ. Т; навіс літ. У; сарай літ. Ф; вбиральня літ. Х; вбиральня літ. Ч; спорудження «№1-9, І-ІІІ». Крім того, самовільно побудовано: житловий будинок літ. Ц; житловий будинок літ. Ш; прибудова літ. Ш, житловий будинок літ. Ю; сарай літ. Н, сарай літ. О, гараж літ. Р, сарай літ. Ф; літня кухня літ. С. (а.с. 4-5). Як встановлено в судовому засіданні, позивач відкрито володіє часткою 15/200 домоволодіння по [ADDRESS] яка складається з квартири №2, житловою площею 13,1 кв.м., власником якої рахується [PERSON] (на поверховому плані будинку позначено як квартира №2). Вказане житлове приміщення має окремий вихід, що відображено в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] , виданий Київським МБТІ 28.08.2012 р. (а.с. 7, зворот). З витягу з бази даних Державного земельного кадастру станом на 27.04.2010 р. землекористувачами ділянки по [ADDRESS] (код ділянки [NUMBER]) рахуються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, з 1997року подружжя [PERSON] було вже виключено з земельного кадастру, прізвище [PERSON] не значиться (а.с. 135). Сааме тому рішенням Подільської районної Ради народних депутатів м. Києва від 06.03.1997 р. №95, [PERSON] надано земельну ділянку в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди строком на один рік під город площею 446,0кв.м. (а.с.43, 45-47). Слід зазначити, що позивач сплатила земельну ренту за земельну ділянку за цим кадастровим номером у 1996 р., що підтверджується наданою суду квитанцією (а.с. 136), а в подальшому була звільнена від сплати податку на землю, оскільки їй призначено ІІ групу інвалідності. А тому [PERSON] взагалі не сплачували земельну ренту. Згідно довідки адресного бюро м. Києва від 28.07.2010 р. [PERSON] по місту Києву та Київської області зареєстрованими не значаться. (а.с. 114, зворот) . Факт відкритого безперервного володіння [PERSON] спірної частини будинки підтверджується також показами свідка [PERSON], яка пояснила, що до 2000 р. приїздила до своєї бабусі по [ADDRESS] яка була сусідкою з позивачем. А з 2000 р. переїхала після смерті бабусі на постійне місце проживання за цією адресою. Бачила, що [PERSON] постійно доглядає за частиною будинку, ніколи не бачила [PERSON], ні його родичів. Ніхто інший, окрім позивача, не доглядав за спірною частиною будинку та земельною ділянкою, не користувався нею. Аналогічні покази засвідчила свідок [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого 19.11.1959 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, за [PERSON] зареєстровано 2/25 частини домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 133). Згідно відповіді Київського МБТІ від 11.01.2016 р. будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за: 9/100 [PERSON], 2/25 [PERSON], 2/25 [PERSON], 1/10 [PERSON], 9/100 [PERSON], 8/100 [PERSON], 17/200 [PERSON], 28/200 [PERSON], 9/50 [PERSON], 17/200 [PERSON] (а.с. 133). Під час судового розгляду вищевказаної справи, судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21.12.2012 р. припинено право власності на частку, яка рахується за [PERSON] та [PERSON] за кожним на 1/200 частку домоволодіння, оскільки при оформленні свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на ім»я [PERSON] та договору купівлі-продажу на ім»я [PERSON] були допущені арифметичні помилки. Тобто було 2/25, а стало 15/200 за кожним. Отже, на даний час домоволодіння на праві власності належить відповідним чином : [PERSON] 2/25 [PERSON] 2/25 [PERSON] 9/100 [PERSON] (після смерті [PERSON].) 9/100 [PERSON] 8/100 [PERSON] 1/10 [PERSON] (на підставі договору дарування) 17/200 [PERSON] (на підставі свідоцтва про спадщину) 17/200 [PERSON] 28/200 [PERSON] 9/50 У разі арифметичного складання всіх часток дорівнює одній цілій. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що викладені обставини в позовній заяві, що позивач з 1991 р. користується відкрито та безперервно 15/200 частиною домоволодіння, яка рахується за [PERSON], знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позивач має право в порядку набувальної давності визнати за собою право власності на цю частину домоволодіння в порядку ст. 344 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved