Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не турбується про його виховання, фізичний та духовний розвиток. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач вказала, що відповідач створив іншу сім'ю, життям дитини не цікавиться, не займається її вихованням та духовним розвитком, перешкоди йому в спілкуванніз дитиною вона не чинить. Представник Виконавчого комітету Житомирської міської ради Колесинський В.А. при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Відповідач в судовому засіданні вказав, що можливо він і не зразковий батько, проте піклувався про сина як мав змогу, дарував подарунки на свята. Вказав, що на даний час не приймає участі у вихованні сина, оскільки останній не бажає спілкуватись з батьком. Зауважив, що якщо для дитини буде краще, якщо його позбавлять батьківських прав, то він не заперечує проти задоволення позову, тільки в інтересах сина. В судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 182 ЦПК України, допитано неповнолітнього - [PERSON] [PERSON], [INFO], за участю психолога [PERSON] Неповнолітній [PERSON] вказав, що з батьком не спілкується, батько їх з мамою покинув та утворив іншу сім'ю, на даний час вважає відповідача чужою для нього людиною. Психолог [PERSON] зауважила, що дитина говорить дорослими словами, має образу на батька. Свідок [PERSON] - хрещена мати [PERSON], зазначила, що відповідач не спілкується з сином і не має такого бажання. Свідок [PERSON] - бабуся відповідача в судовому засіданні вказала, що протягом чотирьох року відповідач не приймає участь у вихованні сина, не вітає зі святами та не спілкується з ним навіть в телефонному режимі. Заслухавши думку учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2016 року прізвище неповнолітнього [PERSON] змінено на «[PERSON]», про що видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] [PERSON] (а.с.7). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, здійснюючи аналіз наданих доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved