Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Білозерська селищна рада Білозерського району Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований її син - відповідач, але не проживає в спірному будинку з 1998 року. [PERSON] не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, іншої домовленості між сторонам не існує. Отримання такого рішення необхідне [PERSON] для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV. У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, при цьому суттєво впливає на отримання [PERSON] соціальних пільг, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення 75000 0328282 0 та 75000 0328884 4, в судові засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2007 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 24.10.2007 року, позивач є власником житлового по [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 17.10.2018 року, домової книги для прописки громадян, довідок Білозерської селищної ради Херсонської області № 02-23/2431 від 24.10.2018 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживає з 1998 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 71 ЖК визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як рік не проживає за місцем реєстрації, має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за ним житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України та інших домовленостей між сторонами немає, а реєстрація відповідача за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном та отримання соціальних пільг, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved