Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на таке. [INFO] , у віці 87 років, помер батько позивача - [PERSON] . 08.08.2011 року [PERSON] склав заповіт, в якому заповів позивачу житловий будинок з будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована на території смт. Михайлівка, Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке позивач має намір прийняти за заповітом. Впродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, оскільки не був обізнаний з умовами та порядком прийняття спадщини, є юридично необізнаним, тому вчасно не реалізував своє право. 28.08.2019 року він звернувся до Михайлівської Державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , на що отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Внаслідок зазначеного, просить суд визначити йому додатковий строк протягом шести місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти задоволення позову не має. Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] , у віці 87 років, актовий запис №166. (а.с.6). Згідно заповіту, складеного 8 серпня 2011 року та посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №1348, належний [PERSON] житловий будинок з будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована на території смт. Михайлівка Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЗП 0000II № 3055, виданого Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області 21 лютого 1997 року, він заповів [PERSON] . ( а.с.7). Згідно свідоцтва про право особистої власності від 5.11.1996 року [PERSON] належить ціле домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ( а.с.9) Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серії ЗП №0000II № 3055, на підставі рішення виконавчого комітету Михайлівської селищної ради народних депутатів № 155 від 27 червня 1996 року [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Михайлівської селищної ради народних депутатів, яка надана для виробництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), про що в Книзі записів державних актів на про приватної власності на землю за № 145. ( а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02 листопада 2016 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с5). Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. від 28.08.2019 року за № 520/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] на момент смерті за однією адресою зі спадкодавцем не був зареєстрований та заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не подавав. ( а.с.8). З копії спадкової справи № 117/2018, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилась після його смерті є його син - [PERSON] . Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, є брат позивача - [PERSON] , залучений до участі в справі в якості співвідповідача, який позовні вимоги визнав. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, треба враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При цьому, суд враховує, що відповідачі Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області та [PERSON] не заперечують проти задоволення позовних вимог. Доказів недійсності заповіту, не надано та в судовому засіданні не встановлено. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту, умови та порядок прийняття спадщини. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved