Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Головного управління юстиції у м.Києві про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на 1\\5 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер [INFO] року. В ході розгляду справи за згодою представника позивача суд замінив неналежного відповідача - Голосіївську районну в м.Києві державну адміністрацію, на належного - Київську міську раду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є донькою [PERSON], який помер [INFO] р. Після його смерті залишилось спадкове майно - 1\\5 частина квартира [ADDRESS], якою на випадок своєї смерті він розпорядився, склавши відповідний заповіт. В травні 2015 року позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори щодо оформлення Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі їй було відмовлено в зв»язку з накладенням арешту на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Однак, як зазначає позивач, з Реєстру речових прав на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження не можливо ідентифікувати особу, на майно якої накладено арешт, оскільки в них відсутні ідентифікаційні дані про власника майна. Зазначені обставини перешкоджають реалізувати позивачу її спадкові права і отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з чим вона звертається до суду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлений позов, просив його задовольнити. з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що наявність відомостей про обтяження нерухомого і рухомого майна [PERSON] перешкоджають позивачу реалізувати свої спадкові права і отримати Свідоцтво про право на спадщину. Представник позивача звернув увагу суду на те, що відомості, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна та Державному реєстрі речових прав не містять інформацію, яка б давала підстави вважати, що майно, на яке було накладено арешт, належить [PERSON] - батьку позивача. Представник відповідача - Головного управління юстиції у м.Києві, просила вирішити даний спір відповідно до вимоги чинного законодавства, посилаючись на те, що дії нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори відповідали вимогам Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України. Представник відповідача - Київської міської ради, повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], Свідоцтвом про одруження [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] р. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON], на користь якої батько склав заповіт і на випадок своєї смерті розпорядився майном, що належить йому на праві власності, а саме часткою квартири [ADDRESS]. 10.12.2014 р. [PERSON] звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON], [INFO]. 28.05.2015 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф. була винесена постанова про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв»язку з накладенням арешту на все нерухоме майно. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єків нерухомого майна 06.08.2013 р. Реєстраційною службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області внесено відомості про арешт нерухомого майна [PERSON] на підставі договору, виданого 10.12.1998 р. Першою Євпаторійською державною нотаріальною конторою. Дані реєстри не містять даних, які б дозволяли ідентифікувати особу, на майно якого накладено арешт. Також, зазначений реєстр містить відомості про наявність заборони на відчуження автомобіля ЗІЛ -133, автомобіля Рено, гаража по [ADDRESS], автомобіля ВАЗ 2104, які належать [PERSON], без визначення ідентифікаційних даних, і відомості про обтяження яких внесено на підставі ухвали Євпаторійського міського суду. Однак, згідно інформації, наданої Управлінням державної автомобільної інспекції в м.Києві за [PERSON], [INFO], зареєстрованих транспортних засобів не значиться. Відповідно до п.4.17 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Наявність в Державних реєстрах інформації про обтяження рухомого і нерухомого майна [PERSON], без визначення його ідентифікаційних ознак, перешкоджає позивачу у визначений законом спосіб оформити свої спадкові права. В силу положень ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартиру [ADDRESS] порушує право позивача на оформлення своїх спадкових прав і здійснення відповідної реєстрації цього права у визначений чинним законодавством спосіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наявні в матеріалах справи письмові докази не свідчать про те, що обтяження на рухоме і нерухоме майно, відомості про яке містяться в Державних реєстрах, було накладено на майно, що належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Враховуючи викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved