Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду 06.08.2014 року із зазначеною позовною заявою до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору, повернення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.02.2014 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір по виготовленню та установленню залізобетонної конструкції - паркана з профільного листа зеленого кольору, двох воріт та калитки в буд. [ADDRESS]. З присутнім на місці кредитним спеціалістом «ОТП Банк» [PERSON] нею був укладений кредитний договір у розмірі 17750,00 гри. Після укладення зазначеного договору «ОТП Банк» перерахував ФОП [PERSON] суму 15750,00 грн. - ціну товару вказану у договорі, а 2000,0грн. були нею сплачені як перший внесок. В теперішній час сума кредиту нею сплачена повністю. За умовами договору від 23.02.2014 року якість виробу та робіт повинні відповідати технічним умовам Виконавця, нормам якості для даного виду виробів. Змонтувавши заказ / паркан/ робітники, які його монтували, ввели її в оману, умовили підписати якусь важливу для них бумагу, яку вона не вважала за акт виконаних робіт, оскільки акт по формі МКБ-2В повинен був скласти та підписати зі нею виконавець договору [PERSON], який також повинен був надати їй документи про вартість виконаних робіт та матеріалів. До теперішнього часу вона копію акта не отримала, а виконавця [PERSON] так і не бачила. Змонтована конструкція не відповідає умовам договору, а саме: відсутній фундамент, який робітники обіцяли укласти пізніше; не на одному рівні встановлені ворота та калитка,завіси на воротах не відповідні /дверні/, маються небезпечні для користування елементи конструкції; паркан коливається от вітру, перекосився, багато інших істотних недоліків, які не відповідають нормам . Вирішити всі непорозуміння та владнати справу переговорним шляхом вона не мала можливості, тому що виконавець від неї переховується. На письмову претензію подану встановленим законом порядку відповіді вона не отримала. На її звернення в Держспоживінспекцію в Дніпропетровській області отримала відповідь про неможливості встановити місцезнаходження та виклику [PERSON] Отже, вважає, що отриманий нею товар і послуги по його монтажу не відповідають також і розміру оплаченої нею грошової суми, оскільки після монтажу конструкції і в процесі детального огляду виявляються істотні недоліки, які виникли з вини відповідача. Тому вважає, що договір від 23.02.2014 року, укладений між нею та ФОП [PERSON] необхідно розірвати, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору з боку [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 17 750,00 грн.. Крім того, своїми неправомірними діями відповідач спричинив їй моральних страждань, оскільки введення її в оману, заставило її нервувати за зроблену неякісну роботу, необхідність звертатися у різні інстанції, сплачувати великий кредит, все це приносить їй тривалі моральні страждання, знаходження на грані нервового зриву, також у зв'язку з цим порушується її життєвий уклад. Спричинену йому моральну шкоду незаконними діями відповідача вона оцінює у 5000,00 грн. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати договір від 23.02.2014 року, укладений між нею та ФОП [PERSON], у зв'язку з неналежним виконанням, стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 17 750, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., оплату юридичних послуг в розмірі 1 650, 00 грн., а також судові витрати. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надавши суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала (а.с. 46). Відповідач - ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем знаходження відповідача за адресою: [ADDRESS] та місцем проживання за адресою: [ADDRESS], неодноразово були направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти поверталися до суду (а.с. 41, 42, 43, 44). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно вимог пп.1-3 та 5-6 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав. Відповідно пп. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Забороняється введення в обіг фальсифікованої продукції. Як встановлено ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Відповідно до вимог пп.1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2014 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір по виготовленню та установленню залізобетонної конструкції - паркана з профільного листа зеленого кольору, двох воріт та калитки в буд. [ADDRESS] (а.с. 4). Для оплати послуг 23.02.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 17 750,00 грн. строком на 18 місяців на придбання товарів та послуг у продавця ФОП [PERSON]. Як вбачається з договору перший внесок у розмірі 2000, 00 грн. був перерахований на рахунок ФОП [PERSON], в подальшому сума у розмірі 17 750,00 грн. також була перерахована на рахунок ФОП [PERSON] (а.с. 15-16). Як вбачається з наданих позивачем квитанцій на сьогоднішній день сума кредиту нею сплачена в повному обсязі (а.с. 21-28). Як зазначила в позовній заяві позивач і ці доводи нічим не спростовані, змонтувавши заказ /паркан/ робітники, які його монтували ввели її в оману, умовили підписати якусь важливу для них бумагу, яку вона не вважала за акт виконаних робіт, оскільки акт по формі МКБ-2В повинен був скласти та підписати з нею виконавець договору [PERSON], який також повинен був надати їй документи про вартість виконаних робіт та матеріалів. До теперішнього часу вона копію акта не отримала, а виконавця [PERSON] так і не бачила. Також, зазначила, що змонтована конструкція не відповідає умовам договору, а саме: відсутній фундамент, який робітники обіцяли укласти пізніше; не на одному рівні встановлені ворота та калитка,завіси на воротах не відповідні /дверні/, маються небезпечні для користування елементи конструкції; паркан коливається от вітру, перекосився, багато інших істотних недоліків, які не відповідають нормам . Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виправити недоліки, або замінити товар, або повернути сплачені кошти, про що свідчать заява від 11.03.2014 року (а.с. 6). Але відповідачем недоліки виправлені не були. Оскільки, відповідач не відреагував на звернення позивача нею 13.05.2014 року було направлено звернення до Державної інспекції з питань захисту прав споживачів (а.с. 11), на яке зазначений орган надав відповідь про неможливість встановлення місцезнаходження та викликом [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки, позивач виконала своє зобов'язання та сплатила кошти, а відповідач порушує своє зобов'язання, щодо усунення несправностей виконаної роботи, тому суд вважає за необхідне розірвати договір від 23 лютого 2014 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], у зв'язку з неналежним виконанням та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача, сплачену нею грошову суму в розмірі 17 750,00 грн. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за виключенням випадків, передбачених ч.2 ст. 1167 ЦК України, коли така шкода має відшкодовуватись незалежно від вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначила в позовній заяві позивач, неправомірними діями відповідач спричинив їй моральних страждань, оскільки введення її в оману, заставило її нервувати за зроблену неякісну, халтурну роботу, необхідність звертатися у різні інстанції, сплачувати великий кредит, все це приносить їй тривалі моральні страждання, знаходження на грані нервового зриву, також у зв'язку з цим порушується її життєвий уклад, зазначені доводи нічим не спростовані, тому суд вважає що з ФОП [PERSON] на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., яка спричинена незаконними діями відповідача. Крім того, з ФОП [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на юридичні послуги в розмірі 1650, 00 грн., що документально підтверджені (а.с. 29-31). Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved