Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з відповідним позовом. Позов обґрунтований тим, що позивач дізналася, що квартира [ADDRESS] (Соборний) у м. Запоріжжя, яка належить їй на праві приватної власності, перебуває під арештом, накладеним виконавчою службою в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] Вказаний арешт, перешкоджає позивачу як власнику здійснення права власності майном. Просить скасувати постанову про арешт майна боржника №56146385 від 3 травня 2018 року Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та зобовязати Дніпровський відділ ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Леніна (Соборний) 228 кв. 12, судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не зявилась. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не зявився. Надав відзив, в якому заперечував на можливості задоволення позову, вказавши, що договір дарування між [PERSON] та [PERSON] містить ознаки фіктивності. Просив також розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до договору дарування квартири від 17.05.2016 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримала у дар квартиру за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Леніна (Соборний) 228 кв. 12. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі №821. Згідно з виконавчим написом нотаріусу №14216 від 5 грудня 2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 25701,32 грн. заборгованість за період з 8 квітня 2010 року по 21 вересня 2017 року Постановою старшого державного виконавця Савенко І.А. від 3.05.2018 року накладено арешт на квартиру за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Леніна (Соборний) 228 кв. 12, як на майно боржника [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса№14216 від 5 грудня 2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Матеріали виконавчого провадження, копії яких були надані суду третьою особою, містять відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до яких власником квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Леніна (Соборний) 228 кв. 12 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 7276 від 26 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Проте у зазначених матеріалах відсутні відомості щодо зміни власника квартири на підставі договору дарування квартири від 17.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі №821. Таким чином вбачається, що арешт на майно [PERSON] був накладений помилково та в рамках виконавчого провадження, учасником якого вона не є. Згідно із ст.,ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р. - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Враховуючи вказане та те, що арешт на майно було накладено помилково, то суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для накладення арешту на майно особи, яка не була учасником виконавчого провадження, що суттєво обмежує її права. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню в частині скасування арешту на майно позивачки. Позовні вимоги в частині зобовязання Дніпровського ВДВС винести постанову про скасування арешту майна, суд вважає неможливим задовольнити, оскільки це буде втручанням до повноважень державного органу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідачів судовий збір.

Outcome: partial