Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на 2\\6 квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72.2 кв.м, житловою площею 38.4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , усунути перешкоди [PERSON] , в користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача, [PERSON] надати виготовлені за власний рахунок дублікати ключів від цієї квартири, встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] з урахуванням права власності на 2\\6 частини у цій квартирі [PERSON] : у користування [PERSON] виділити: житлову кімнату «5» площею 14,4 кв. м., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру, у користуванні [PERSON] залишити: житлову кімнату «6», площею 24.0 кв.м,. та лоджію «І», площею 2.7 кв.м., в загальному користуванні залишити: коридор «1» - 3,2 кв.м . , прихожа «2 » - 9.3 кв.м., вбиральня «3» - 2,0 кв.м., ванна кімната «4» - 4,0 кв.м., кухня «7» - 12,3 кв.м., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємицею за загиблим 10 лютого 2015 року при проведенні АТО її батьком, [PERSON] . Спадкова справа відкрита у Сьомій Київській державній нотаріальній конторі за № 135/2015 та зареєстрована у спадковому реєстрі за № 572770040. Крім неї спадкоємцями за [PERSON] є його колишня дружина - [PERSON] та його батько - [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , про що у встановлений законом строк подав відповідну заяву Державному нотаріусу сьомої Київської державної нотаріальної контори. Спадкове майно, крім іншого, включає в себе 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 72.2 кв.м., житлову площу 38.4 кв.м. Інша 1/2 частина цієї ж квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу 4-498 від 25.02.2011 посвідченому державним нотаріусом першої Чернігівської нотаріальної контори Анікейчик О.Н. 09 квітня 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/3 частку від 1\\2 квартири за адресою: [ADDRESS] . Наразі вона є власником 2/3 часток від цієї квартири. Надати правовстановлюючі документи на частину квартири яка належала [PERSON] для того щоб нотаріус зміг оформити спадщину на 2/6 цієї квартири на [PERSON] [PERSON] відмовляється. 04.07.2018 року [PERSON] діючи за дорученням від імені [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на 2\\6 частини квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Сьомої Київської нотаріальної контори Гасс В.Ю. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1879 від 04.07.2018 року. Цією постановою відмовлено [PERSON] від видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на 2\\6 частини квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] [PERSON] . Позивач зазначає, що вона має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить встановити такий порядок користування спірною квартирою: у її користування виділити житлову кімнату «5» площею 14,4 кв. м., у користуванні відповідача залишити житлову кімнату «6», площею 24.0 кв.м,. та лоджія «І» площею 2.7 кв.м., оскільки вихід на лоджію є тільки з кімнати «6». В загальному користуванні залишити: кухня «7» - 12,3 кв.м., вбиральня «З» - 2,0 кв.м., ванна кімната «4» - 4,0 кв.м., коридор «1» - 3,2 кв.м., прихожа «2» - 9.3 кв.м. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., оскільки вважає, що своїми протиправними діями у вигляді перешкоджання отримання свідоцтва на право на спадщину, не допуск до користування квартирою відповідач завдала позивачу моральної шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням її права власності на цю квартиру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач та представник відповідача позов не визнали, посилаючись на його безпідставність. Відповідач пояснила, що позивач тривалий час мешкає та навчається у Польщі та не зверталась до неї з приводу проживання у квартирі, ніяких перешкод у користуванні квартирою їй не чинилося, визнає, що позивач має право на 2/6 частини спірної квартири в порядку спадкування, але вважає, що та обрала неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись безпосередньо до суду з позовом про визнання права власності. Проти запропонованого позивачем варіанту користування квартирою заперечує. Представник позивача підтвердив, що позивачка проживає у Польщі. Представник третьої особи просила прийняти рішення враховуючи інтереси неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею за її батьком, [PERSON] . Спадкова справа відкрита у Сьомій Київській державній нотаріальній конторі за № 135/2015 та зареєстрована у спадковому реєстрі за № 572770040. Крім позивача спадкоємцями за [PERSON] є його колишня дружина - [PERSON] та його батько - [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , про що у встановлений законом строк подав відповідну заяву Державному нотаріусу сьомої Київської державної нотаріальної контори. Спадкове майно, крім іншого, включає в себе 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 72.2 кв.м., житлову площу 38.4 кв.м. Інша 1/2 частина цієї квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу 4-498 від 25.02.2011 посвідченому державним нотаріусом першої Чернігівської нотаріальної контори Анікейчик О.Н. 09 квітня 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/3 частку від 1\\2 квартири за адресою: [ADDRESS] . Наразі вона є власником 2/3 часток від цієї квартири. 04.07.2018 року [PERSON] діючи за дорученням від імені [PERSON] звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на 2\\6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Сьомої Київської нотаріальної контори Гасс В.Ю. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1879 від 04.07.2018 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на 2\\6 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позивачка [PERSON] має право успадкувати нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , у зв`язку з чим позов в частині визнання права власності на 2/6 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належали померлому [PERSON] , обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України). За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Враховуючи те, що у даному випадку відповідачка заперечує проти встановлення запропонованого позивачем порядку користування спільним майном, беручи до уваги те, що неможливо виділити в користування сторонам в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Відповідно до вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст.137 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивачем не доведено спричинення їй моральної шкоди з боку відповідачки, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: partial