Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на транспортний засіб «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], вартістю 17770 грн., та транспортний засіб «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], вартістю 16828 грн. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на транспортний засіб «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], вартістю 36895 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами розірвано 05.07.2012 року, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. В період шлюбу сторони за спільні кошти придбали транспортні засоби «Daewoo Sens», державний номер [NUMBER], «Daewoo Sens», державний номер [NUMBER], «Daewoo Sens», державний номер [NUMBER]. Добровільно поділити майно сторони не бажають, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких справу просили розглянути без їх участі. Представник позивача на заявлених вимогах наполягає. Відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 17.05.2008 р., що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області (а.с.6). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05.07.2012 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Відповідно до відповіді начальника ВДАІ м. Нова Каховка № 6/27-600 від 05.09.2014 року, у 2011 році за [PERSON] були зареєстровані автомобілі «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], вартістю 16828 грн., «Daewoo Sens», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER] (а.с.11). Отже враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку, що право власності у [PERSON] на вищевказані автомобілі виникли у період шлюбу з [PERSON], а тому є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва; транспортні засоби; грошові кошти; акції та інші цінні папери; паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Отже, враховуючи викладене заявлені позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved