Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказує про те, що 27.10.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №3146. Дітей від шлюбу сторони не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що сімейне життя між ними з відповідачем не склалося, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача та не бажає підтримувати з ним подружні стосунки. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і може зашкодити її особистим інтересам, на примирення на згодна. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечував, оскільки подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення з позивачем вважає неможливим. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, просив задовольнити. Вказав на те, що з кінця 2012 року сторони разом не проживають, не підтримують шлюбних відносин і шлюб носить виключно формальний характер. Зазначив про відсутність майнового спору між сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач позов визнає та погоджується на розірвання шлюбу, просив шлюб між сторонами розірвати. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 27.10.2009 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №3146 (а.с.6). Дітей від шлюбу сторони не мають. З кінця 2012 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Сім'я існує тільки формально, сторони живуть окремим життям, вважають збереження сім'ї і спільне життя неможливим, проти примирення заперечують. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість збереження сім'ї та необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється згідно зі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved