Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про виділ в натурі частки нерухомого майна із спільного часткового майна (літ. А-1 за адресою: [ADDRESS]), а саме коридор (літ. 3-1) площею 4,4 кв.м., жилу кімнату (літ. 3-2) площею 17,76 кв. м., туалет (літ. 3-3) площею 2,6 кв.м., з визнанням права власності на виділену в натурі частину майна, припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить 20/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, яка становить 27 кв.м.(житлова площа 17,8 кв.м.), складається з коридору площею 4,4 кв.м., житлової кімнати площею 17,76 кв.м., туалету площею 2,6 кв.м.,частини сіней - 0,8 кв.м., частини коридору - 1,4 кв.м. Фактично у користуванні перебуває зазначена житлова кімната, туалет та коридор. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі. Частка яка належить позивачу, є відокремленою, тому просить її виділити в натурі. Позивач в судове засідання не прибула, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON], у судове засідання не прибула, надала заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає, оскільки вже визначився порядок користування спірним будинком. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутність не надав. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Суд встановив, що за договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 19.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бодягіною І.І., позивач [PERSON] придбала у власність 20/100 частини будинку [ADDRESS] Донецької області, загальною площею 26,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., право власності було зареєстровано в Маріупольському БТІ 22.11.2011 року, про що свідчить витяг №32142948 про державну реєстрацію прав, виданий Міським комунальним підприємством «Маріупольське БТІ» 22.11.2011 року. Позивач зазначила, що фактично у її користуванні є коридор площею - 4,4 кв.м., житлова кімната площею 17,76 кв.м., туалет площею 2,6 кв.м., що згідно з технічним паспортом, виданим Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна справа №46970, станом на 24.12.2014 року загальна плоскладає 20/100 частин, загальна площа становить 27 кв.м., житлова 17,8 кв.м. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З технічного паспорту складеного 24.12.2014 року, на житловий будинок [ADDRESS], вбачається, що займані позивачем: житлова кімната - 17,76 кв.м., коридор - 4,4 кв.м., туалет - 2,6 кв.м., що загалом складає 24,76 кв.м., з яких 17,76 кв.м. житлова площа. Частка домоволодіння, яка перебуває у користуванні позивача є відокремленою, оскільки мається окремий вхід. Таким чином, окремі входи мають до своїх часток і відповідачі, існують усі необхідні правові підстави для задоволення позовних вимог шляхом проведення виділення [PERSON] у власність в натурі частини спільного майна - домоволодіння літ- А-1, розташованого по [ADDRESS], а саме коридору (літ. 3-1) площею 4,4 кв.м., жилої кімнати (літ. 3-2) площею 17,76 кв. м., туалету (літ. 3-3) площею 2,6 кв.м., оскільки виділ вказаного нерухомого майна у власність позивачу не суперечить правам та інтересам інших співвласників та відповідає належній позивачу 20/100 частці у спільній частковій власності на домоволодіння [ADDRESS] Таким чином, право спільної часткової власності [PERSON], як співвласника, на домоволодіння [ADDRESS] підлягає припиненню. На підставі ст. 319, ст. 356, ст. 358, ст. 361, ст. 364 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved