Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою вказавши, що 25 березня 2015 року, о 14 год. 30 хв. відповідач, керуючи належним йому на праві приватної власності транспортним засобом автомобілем DACIA LOGAN, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Тімірязєва в м. Кіровограді, на перехресті з вул.. Тарковського, допустив зіткнення з автомобілем SUZUKI SX 4, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачці, внаслідок чого транспортний засіб позивачки був пошкоджений, що потягло за собою спричинення їй матеріальної та моральної шкоди. Звернення позивачки до відповідача з питання відшкодування заподіяної шкоди, з боку відповідача залишилися без належного реагування. Крім того, позивач вказала, що діями відповідача їй спричинено також моральну шкоду, яка полягає у порушенні її планів професійного, сімейного та побутового характеру, а також плани її родини. Вона була вимушена займатися збором необхідних документів для надання матеріалів страховій компанії та підготовки цивільного позову, ходити по інстанціям, витрачати час, а проходження огляду в наркологічному диспансері на предмет алкогольного спяніння, викликало у неї, як у жінки негативні емоції та переживання. Відсутність особистого транспорту, який вона використовувала в повсякденній роботі, створили значні складнощі у виконанні її професійних обовязків, обовязків підприємця, тому що їй за цей час необхідно було приймати участь в різних заходах, переговорах, повязаних з підприємницькою діяльністю, в тому числі, за межами м. Кіровограда. В даний час позбавлена можливості користуватися автомобілем, який придбала за рахунок своєї наполегливої праці, оскільки він ще не відремонтований. З урахуванням зазначених обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглянути без його участі, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без його участі до суду не надав. Враховуючи викладені обставини, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив провести судове засідання на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2015 року [PERSON], за фактом дорожньо транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено належний на праві приватної власності позивачці автомобіль SUZUKI SX 4, державний номерний знак [NUMBER], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно зі звітом № 019 - 15 про експертну оцінку автомобіля SUZUKI SX 4, державний номерний знак [NUMBER], вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, склала 93 788, 95 грн., величина втрати товарної вартості після відновлення автомобіля склала 11 157, 61 грн. Таким чином, загальний розмір завданої позивачці майнової шкоди склав 104 946, 56 грн. Як передбачено ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тому, згідно з листом ПАТ «Страхова компанія «Країна» від 06.04.2015 року, № 2418, з яким відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначений ПАТ «Страхова компанія «Країна» розмір страхового відшкодування позивачці, склав 46 651, 96 грн.. з яким позивач погодилася. Таким чином, загальний розмір майнової шкоди, завданої позивачці діями відповідача складає 58 294, 60 грн., у тому числі шкода, повязана із втратою товарного вигляду транспортного засобу в сумі 11 157, 61 грн., оскільки відповідно до п. 32.7 ст. 32 зазначеного вище Закону, страховик не відшкодовує таку шкоду, а шкода заподіяна безпосередньо відповідачем підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідач є власником джерела підвищеної безпеки, та особою, яка безпосередньо є винною в дорожньо транспортній пригоді, внаслідок якої відповідачем було пошкоджено автотранспортний засіб позивача. Відповідно до ст.9 цього Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Згідно зі ст.28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем, з урахуванням ст. 23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» не доведено отримання нею моральної шкоди, а зазначені позивачем підстави для стягнення моральної шкоди, є необґрунтованими. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. У відповідності до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: partial