Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.07.2000р. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Спільне життя в них не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, розходження проглядів у вихованні дитини, веденні спільного господарства, виконанні сімейних відносин. Хоча вони і проживали в одній квартирі, проте з 2009р. відповідач фактично перестав цікавитись донькою, коштів на її утримання не надає. По відношенню до неї [PERSON] постійно пред'являє необґрунтовані претензії, не бажає влаштовуватись на роботу для повноцінного забезпечення дитини, і фактично весь тягар турбот щодо дитини лягає на плечі позивача. Вже кілька років відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого в домі постійні сварки, свідком яких є дитина, що дуже негативно впливає на її емоційний стан, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає, при спілкуванні з позивачем та дитиною веде себе неадекватно. Їй відомо, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, а зайнятий на тимчасових роботах. Він є працездатний, фізично здоровий, на утриманні інших утриманців немає. Крім цього, у 2010р. вона захворіла, діагноз - «венозна ангіома скроневої ділянки і мозку». У 2013р. хвороба загострилась і визначено діагноз - «множинні ангіоми мозку». Після того, як відповідач дізнався про її хворобу, його негативне ставлення до неї та доньки стало ще більш виразним, тому на даний час між ними розпочато процес розлучення. Вона ж працевлаштована, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1100грн. щомісячно. Однак у зв'язку із хворобою та постійною необхідністю періодичного стаціонарного лікування, фактично більша частина її доходів витрачається на лікування. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини та на своє утримання. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просила позов задоволити, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та по 500грн. щомісячно на утримання позивача до поки існуватимуть необхідні для цього підстави (до її видужання). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечила проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2000р. В подружжя від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.4), яка проживає з позивачем (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, то суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього, відповідно до ст. 75 СК України дружна, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, У розумінні ч. 5 вказаної вище статті один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 594025 (а.с.7). Крім цього, [PERSON] працевлаштована, вона займає посаду головного спеціаліста Управління ДМС у Івано-Франківській області, та отримує заробітну плату, яка за останніх шість місяців становить 13132,90грн. (а.с.6). При вирішенні даного спору в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача суд звертає увагу на те, що жодних даних на підтвердження розміру пенсії останньої, яка нею вказана у позовній заяві, суду не подано. В той же час ані позивачем, ані її представником суду не поданого жодного доказу того, що відповідач [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу - сплачувати аліменти на її утримання. В судовому засіданні представником позивача жодним чином не доведено тих обставин, що заробітна та пенсія [PERSON] не забезпечує останній прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 850грн., починаючи з 24.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття, відмовивши при цьому в задоволенні решти позовних вимог. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved