Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] [INFO] . В позові [PERSON] зазначила, що шлюб між сторонами розірвано, неповнолітня дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу періодично, про те на разі вона втратила роботу та не може самостійно утримувати дочку. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, вказала, що відповідач в добровільному порядку надає кошти не регулярно лише після її наполегливих звернень. Дитина відвідує школу, потребує коштів на щоденне харчування, одяг, витрати на школу, групу продовженого дня, тощо. Раніше [PERSON] ходила на танці, але зараз вона не в змозі сплачувати за гурток. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн щомісячно, вказав, що при спілкуванні з дитиною купуватиме продукти, в разі потреби одяг, даватиме дитині кишенькові гроші. Відповідач не заперечував, що в разі потреби на лікування чи інші непередбачені витрати буде надавати додаткову допомогу на утримання дочки. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження на а.с. 6), яка проживає з матір`ю - [PERSON] (довідка на а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України , батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Отже відповідач повинен приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що докази про існування обставини, які суд приймає до уваги при вирішенні питання про стягнення аліментів ( ст.. 182 СК України), не надані. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Суд приймає до уваги обіцянку відповідача, що він при спілкуванні з дитиною купуватиме продукти, в разі потреби одяг, даватиме дитині кишенькові гроші, а в разі потреби надасть кошти на лікування чи інші непередбачені витрати [PERSON] Тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягувати аліменти в розмірі 1500 грн щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач було звільнена від його сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial