overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружнє життя з відповідачем не склалось через виникнення постійних сварок та проявів неповаги до позивача, змінились погляди на спільне життя, позивач ухиляється від виконання сімейних і батьківських обов`язків. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, примирення не потрібно через те, що позивач з травня 2012 року спільно з відповідачем не проживає. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна сторони не мають. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. У попереднє судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положення ч.4 ст.130 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 13.11.2010 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом № 5 /а.с. 4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем /а.с. 5/. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 229,40 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружнє життя з відповідачем не склалось через виникнення постійних сварок та суперечок, змінились погляди на спільне життя, втрачено почуття поваги. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з травня 2014 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, примирення не потрібно. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна сторони не заявляють. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем та залишити за нею прізвище «Литвин». У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положення ч.4 ст.130 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 08 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Виконкомом Меліоративної селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 15 /а.с.4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Пасько» на «Литвин», яке вона просила залишити після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.05.2007 року третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (свідоцтво про шлюб І-ЖД № 045377), актовий запис № 193 між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу є спільні діти [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття довіри та взаємної поваги, а збереження сімї суперечить їх інтересам, позивач просить суд цей шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні участі не приймала, надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25.05.2007 року між сторонами укладено шлюб, про що третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис № 193 (свідоцтво про шлюб І-ЖД № 045377). Від шлюбу є спільні діти - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Позивач і відповідач фактично припинили шлюбні стосунки, сімя повністю розпалася, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвище або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.10.2007 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області (свідоцтво про шлюб [NUMBER]), актовий запис № 74. Від шлюбу є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття довіри та взаємної поваги, а збереження сім'ї суперечить їх інтересам, позивач просить суд цей шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні участі не приймала, надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився, надавши судові письмову заяву, по якій позов визнає та просить суд справу розглянути за його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25.10.2007 року між сторонами укладено шлюб, про що виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області зроблено актовий запис № 74 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]), Від шлюбу є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Сторонам ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 29.03.2017 року було надано строк примирення для можливості зберегти сім'ю за заявою відповідача [PERSON], однак сторони не примирились. Позивач і відповідач фактично припинили шлюбні стосунки, сім'я повністю розпалася, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвище або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивача після розірвання шлюбу відновити дошлюбне. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що вони 12.11.2011 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього, шлюбні відносини сторони не підтримують. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними. 03.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, а відповідач [PERSON] їх визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 12.11.2011 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області, актовий запис № 11, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на нього. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх як відповідач, так і позивач наміру й бажання не мають. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої неповнолітньої дочки, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони 11.11.2017 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя сторін не склалось через несумісність характерів та втрати почуття любові, шлюбні відносини сторони не підтримують значний час, відновлювати їх останні наміру не мають. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними. 30.07.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання на розгляд справи не з`явились, однак подали заяви про розгляд такої у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, а відповідач [PERSON] їх визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила, що також нею зазначено у поданому до суду відзиві на позов. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 11.11.2017 зареєстрували шлюб у Диканському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 51, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття любові та несумісність характерів. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх як відповідач, так і позивач наміру й бажання не мають. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхнього неповнолітньої дочки, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони 20.10.2012 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини сторони не підтримують з травня 2013 року, відновлювати їх останні наміру не мають. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними. 03.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання на розгляд справи не з`явились, однак подали заяви про розгляд такої у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, а відповідач [PERSON] їх визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 20.10.2012 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 63, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння внаслідок чого відбулось погіршення стосунків між ними. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх як відповідач, так і позивач наміру й бажання не мають. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхнього неповнолітнього сина, який повинен виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони 28.12.2016 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя сторін не склалось та протягом останніх років погіршувалось, шлюбні відносини сторони не підтримують, відновлювати їх наміру не мають. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними. 03.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання на розгляд справи не з`явились, однак подали заяви про розгляд такої у їх відсутність. При цьому, позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, а відповідач [PERSON] їх визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 28.12.2016 зареєстрували шлюб у Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 219, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя через погіршення взаємовідносин не склалося. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх як відповідач, так і позивач наміру й бажання не мають. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої неповнолітньої дочки, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved