overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала із відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, вона весь час у відповідача просила кошти на утримання та здоров'я дитини, і 90% усіх речей придбано бабусею та дідусем дитини, у яких позивач проживає з дитиною. Тому у своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 33% від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання з'явився та вказав, що позов визнає частково, але чітких пояснень суду так і не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне. Судом було встановлено, що з 10.01.2012 р. до жовтень 2015 р. позивач перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. [INFO]. у них народилась дитина - [PERSON]. Як було з'ясовано судом під час судового засідання, дитиною займається тільки позивач [PERSON], так як дитина мешкає із нею. У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 182, 200 СК України. У відповідності до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, таким чином частково задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON]

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина. Зазначає, що позбавлена можливості прийняти спадщину у вигляді 24/100 частин земельної ділянки, оскільки не має оригіналів правовстновлюючих документів. Просить визнати за [PERSON] право власності на 24/100 земельної ділянки кадастровий номер 6510136900:20:003:0093 площею 0,0834га, яка знаходиться у [ADDRESS], яка є спадком після смерті [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати у її відсутності. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про право спадщини за заповітом від 03.09.2010 року позивач прийняла у спадщину після смерті її батька - [PERSON] 24/100 частин домовлодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] З листа третьої особи від 08.07.2013 року вбачається про можливість видати свідоцтво про право на спадщину на 24/100 частин земельної ділянки за умови надання позивачем оригіналів правовстановлюючих документів. У листі управління держземагенства у м. Херсоні від 27.09.2013 року зазначено про неможливість видати державний акт на землю. Відповідно до копії державного акту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6510136900:20:003:0093 площею 0,0834га співвласниками даної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] Згідно із заявою [PERSON], що подана третій особі 03.06.2010 року за № 333, [PERSON] відмовляється від належної їй обов'язкової частки спадкового майна, що відкрилось після смерті її чоловіка - [PERSON] на користь позивача. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.11.2013 року право власності на земельну кадастровий номер 6510136900:20:003:0093 площею 0,0834га, яка знаходиться у [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] - 76/100, за [PERSON] - 24/100. У повідомленні з управління держземагенства у м. Херсоні від 17.03.2014 року за №01-11-60 зазначено, що на 76/100 частин зазначеної вище земельної ділянки оформлено право власності за [PERSON], після смерті [PERSON] На підставі наведеного, враховуючи, що позивач позбавлена можливості нотаріально оформити спадкові права, у зв'язку із відсутністю у неї оргіналів правовстанолюючих документів на частину земельної ділянки, неможливості отримання дубліката правовстановлюючих документів, то виходячи із положень ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України - позовні вимоги є обгрунтованими. Крім того позивач прийняла частину спадщини у вигляді нерухомого майна, а особа яка прийняла частину спадщини, вважається, такою, що прийняла всю спадщину за умови відсутності інших спадкоємців, що вбачається із системного аналізу ст. 1268-1285 ЦК України. Таким чином позовні вимоги підлягнають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач є донькою відповідача [PERSON] З моменту розірвання шлюбу позивач мешкає із матір'ю, і за позовом матері сплачував аліменти а її утримання. Як вказує позивач, 05.09.2015 р. вона досягла повноліття та виплата аліментів на її утримання закінчились, і при цьому вона почала навчатись у Національному університеті ім. Т. Шевченко у інституті філології на 1 курсі з терміном з 01.09.2015 р. до 30.06.2019 р. також (з її слів) відповідач є працездатним та може продовжувати її утримувати під час навчання. Тому на підставі вищевикладеного, просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 30% від усіх доходів відповідача на період її навчання. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні спочатку позов визнав у повному об'ємі, потім визнав частково у сумі 10% від своїх доходів мотивуючи це тим, що він за рішенням суду вже сплачує аліменти на двох дітей від іншого шлюбу у розмірі 30%. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу відповідача [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась позивач. У відповідності до довідки (а.с. 3) від 02.09.2015 р. [PERSON] є студентом 1 курсу інституту філології Київського Національного Університеті ім. Т. Шевченко, із строком навчання до 30.06.2019 р. та отримує 825 грн. щомісячно. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, відповідач [PERSON] на даний час з 25.11.2009 р. сплачує аліменти у розмірі 30% від усіх доходів на дітей [INFO] та [INFO] Таким чином, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що задоволення позову [PERSON] частково та стягнення аліментів із відповідача [PERSON] у розмірі 1/6 частина від усіх доходів відповідача на користь позивача [PERSON] [INFO] до закінчення нею навчання - 30.06.2019 р. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2004 році з дозволу [PERSON] вона вселилась в будинок № 9 по вул. Вокзальній в с. Первомайськ Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, де постійно проживає до теперішнього часу. Позивач вважає, що має право на будинок за набувальною давністю. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03 серпня 2004 року по теперішній час проживає на правах домовласника в спірному житловому будинку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12). Тому, для задоволення позову є законні підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 128 площею 4,11 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 7). 17 липня 2015 року від імені позивача як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 8-11). Висновком експерта № 375 від 08.10.2015 року не підтверджується, що саме [PERSON] виконано підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі (а.с. 12-14). Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 244 площею 3,74 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 6). 17 липня 2015 року від імені позивача [PERSON] як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 21-26). Відповідно до висновку експерта № 120 від 11.07.2016 року підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 7-13). Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 17.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 502 площею 5,79 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 5). 10 липня 2015 року від імені позивача [PERSON] як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 15-19). Відповідно до висновку експерта № 320 від 17.09.2015 року підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 7-10). Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 10 липня 2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 629 площею 4,04 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 6). 10 липня 2015 року від імені позивача [PERSON] як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 13-17). Відповідно до висновку експерта № 222 від 17.11.2016 року підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 7-9). Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 10.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що як власник земельної ділянки вона не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, тому вважає його недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № 758 площею 2,50 га, яка розташована на території Злинської сільської ради (а.с. 6). 09 липня 2015 року від імені позивача [PERSON] як орендодавця укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягу про державну реєстрацію (а.с. 17-24). Відповідно до висновку експерта № 125 від 08.07.2016 року підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки і акті приймання-передачі виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 7-11). Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 09 липня 2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved