Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 13.08.2019 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач зазначає, що майже з самого початку від моменту укладення шлюбу вони з відповідачем як сім`я не проживають. Вказує, що усталених сімейних відносин між ними не було також і до укладення шлюбу, між нею та відповідачем майже з самого початку виникли нездоланні непорозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини між ними давно припинилися, як сім`я вони не існують та взаємних обов`язків по відношенню один до одного не мають. Позивач зазначає, що налагоджувати сімейні відносини наміру не має та продовжувати перебувати у шлюбі з відповідачем не бажає, оскільки вважає, що відповідач так само не прагне збереження шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 17-18). В судове засідання сторони не з`явились. Позивачем до суду подано заяву з проханням розглянути справу без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду подав заяву про визнання позову. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 13.08.2019 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Дніпровського районного у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 2001 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 11).

Outcome: approved