Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 1996 року між нею та відповідачем у справі було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на 3 курсі у Вінницькому медичному коледжі імені академіка [PERSON], факультет лікувальна справа, денне навчання, навчається на бюджетній основі. Зарахована з 01 вересня 2012 року до 01 липня 2016 року. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. У звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 600 гривень та судові витрати у справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що у нього немає таких коштів, так як у нього невелика заробітна плата. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~\~\~\~ Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Із копії свідоцтва про народження серії І АМ №135054 (а.с.7) встановлено, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ №085751 (а.с.8) встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 03 липня 2001 року. Із довідки угоди про надання освітніх послуг від 30 серпня 2012 року укладеної між [PERSON] та Вінницьким медичним коледжем імені академіка [PERSON] (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] є студентом Вінницького медичного коледжу імені академіка [PERSON] як молодший спеціаліст зі спеціальністю лікувальна справа з 2012 року, термін навчання 4 роки. Відповідно до ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу). Як встановлено із матеріалів справи [PERSON], [INFO] досягла повноліття, [PERSON] дійсно є студенткою. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним і спроможним надавати таку допомогу. На підставі вищевказаного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її утримання, як таку, яка продовжує навчання є обґрунтованими частково. На підставі вищевказаного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання\~\~сина, який продовжує навчання є обґрунтованими, однак\~\~враховуючи, матеріальний стан відповідача, який має постійне місце роботи, тому суд\~\~приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитини та вважає за необхідне визначити суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на дитину, щомісячно, до закінчення донькою навчання, так як відповідач [PERSON],\~\~як батько повнолітньої [PERSON] \~повинен утримувати свою\~\~повнолітню доньку, яка\~\~продовжує навчання, оскільки вона потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги слід задовольнити частково та\~\~стягнути з відповідача на\~\~користь позивача\~\~аліменти\~\~на утримання\~\~повнолітньої дитини,\~\~яка продовжує навчання. Позивач продовжує навчання, що підтверджено наданими суду документами, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, рішення судом про задоволення позову може бути прийняте лише за умови його правомірності, обґрунтованості та доведеності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред'явлені вимоги. За цих, безпосередньо встановлених у суді фактичних обставин справи, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, зваживши на її матеріальні та духовні потреби, за умов відсутності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, з метою забезпечення принципу пріоритету інтересів дітей, присудити стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на дитину, щомісячно, до закінчення донькою навчання, починаючи з дня пред»явлення позову. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 30 березня 2015 року за вхід.№1989, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 30 березня 2015 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Право на утримання аліментів невідємно, повязане з навчанням. Тому закінчення навчання\~\~припиняють право на утримання аліментів.\~ Щодо заявленої вимоги про негайне стягнення суми у межах платежу за два місяці, то у цій частині суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до вимог ст.367 ЦАК України негайне рішення суду про стягнення аліментів допускається у межах суми платежу за один місяць. Тому, слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. Дані правовідносини врегульовані ст.199 Сімейного кодексу України. В іншій частині позову відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved