Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 24.07.2010 року між ними було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалось, причиною цього послужили різні погляди на створення побуту, вирішення побутових проблем, виховання доньки, у наслідок цього у сім'ї постійно виникали сварки і скандали, що призвело до виникнення неповаги між подружжям, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті, яке мається у матеріалах справи. З урахуванням того, що відповідач не з'явився до суду з неповажної причини, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 24 липня 2010 року між сторонами виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області було зареєстровано шлюб, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2010 року, актовий запис № 48 від 24.07.2010 року /а.с. 6/. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на створення побуту, вирішення побутових проблем, виховання доньки, у наслідок цього у сім'ї постійно виникали сварки і скандали, що призвело до виникнення неповаги між подружжям. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2014 року, однією сім'єю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, примирення між сторонами неможливе. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved