overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду 25.01.2017 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила просила стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове відправлення що повернулось на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем [INFO] року народився син - [PERSON], [INFO] року народилася донька - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від їх виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду 25.01.2017 року з зазначеним позовом, де в обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час дитина продовжує навчання в звязку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має власного заробітку, а відповідач такої допомоги добровільно не надає. Позивач просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, погодившись на стягнення аліментів в сумі 300 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд частково задовольняє позов виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який на день подачі позову був повнолітнім, що підтвердилось копією паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про зміну прізвища. На час розгляду справи [PERSON] продовжує навчання у Житомирському державному університеті ім. Івана Франка. Враховуючи положення статті 198 СК України суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], оскільки останні в звязку з навчанням потребує такої допомоги і відповідач може її надавати. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває дружина та він сплачує за комунальні послуги, оскільки відповідно до медичної довідки остання не є непрацездатною, а комунальні платежі сплачує також і позивач. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що закон покладає обовязок по утриманню дітей на обох батьків, тому визначає аліменти в сумі 600 гривень щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду 25.02.2016 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Справа слухалась у відсутності сторін ст. 169ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.08.2006 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони фактично шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня постановлення рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася\~до суду\~25.06.2018р.\~з позовом\~до відповідача про стягнення суми боргу. Вказала, що 20 квітня 2018 року відповідач взяла у неї в борг грошові кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується розпискою відповідача. Грошові кошти зобовязалась повернути до 01.05.2018р., але повернула тільки 1500 грн. та до теперішнього часу решту грошових коштів в сумі 13500 грн. повертати відмовилась. Тому, просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 13500 грн. та судовий збір в сумі 740 грн. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, адвокат надав заяву, у якій просив справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою від 19.07.2018р. провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 20 квітня 2018 року [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується оригіналом розписки наданої до позову. Грошові кошти відповідач зобовязалась повернути до 01.05.2018р., але повернула тільки 1500 грн. та до теперішнього часу решта грошових коштів в сумі 13500 грн. не повернута. \~ \~Згідно ст.\~509\~ЦК України,\~зобов'язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов'язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в сумі 13500 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування оплати судового збору 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

позивач звернулася до суду 25 березня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 05 лютого 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з 27 грудня 2014 року, причиною припинення сімейних відносин стали різниця характерів, різниця в поглядах на існування родини. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб між ними носить формальний характер, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно і не підлягає відновленню та просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомила. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає та просить не розривати між ними шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 лютого 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 30 (а.с.5 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6 -копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою яка полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, зобов'язує суд до вжиття заходів по збереженню сім'ї. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, заяви про підтримання заявлених вимог після закінчення наданого судом строку для примирення суду не надала, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу заперечує, вважає за можливе зберегти родину, тому суд вважає з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, що сім'я сторін може бути збережена.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

позивач звернулася до суду 25 грудня 2014 року з позовом, вказавши, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2000 року є власником квартири [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є її сином, в 2007 році він звернувся до неї з проханням зареєструвати його в належній їй квартирі, однак з часу реєстрації він спільно з нею не мешкав. В належній їй квартирі відповідач зареєстрований, але не проживає з 2007 року, факт його реєстрації у помешканні тягне за собою нарахування на нього комунальних послуг, які він не сплачує. Тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання повідомлений належним чином відповідно до чинного законодавства (а.с. 16-21). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2000 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.8 - копія договору). В зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та її син, відповідач по справі [PERSON] (а.с. 3 - довідка), який з 2007 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом про не проживання, затвердженого майстром Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» (а.с. 4 - акт). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як член сім'ї власника, не проживає в квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

позивач звернулася до суду 25 липня 2014 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 2001 року вона проживала з відповідачем в цивільному шлюбі. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.13). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов визнав, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

позивач звернулася до суду 25 липня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 14 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між нею з відповідачем розірвані з червня 2016 року., вона з сином мешкають окремо від відповідача та не ведуть з ним спільного господарства. Причиною розірвання шлюбних стосунків є відсутність між ними взаєморозуміння. Факт існування шлюбу спричиняє їх ряд незручностей, оскільки не дозволить укласти шлюб з іншою людиною у випадку створення з нею родини. Крім того такий юридичний факт поширює на набуте нею майно режим спільної сумісної власності. Також шлюб з відповідачем обмежує їй реалізацію інших цивільних прав, зокрема укладення правочинів, згода на які надається іншим з подружжя. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому позивач просить розірвати шлюб (а.с. 2). Ухвалою суду від 18 жовтня 2016 року судом надано сторонам строк для примирення шість місяців (а.с. 14). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2014 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 371 (а.с.4 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

позивач звернулася до суду 25 листопада 2013 року з позовом, вказавши, що вона на підставі договору купівлі-продажу ВСО № 356438 від 17.01.2006 року є власником домоволодіння [ADDRESS]. В зазначеному будинку на теперішній час зареєстровані крім позивача, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яких при житті зареєстрував в будинку її померлий чоловік. Відповідачі ж фактично не заселялися в домоволодіння і ніколи у будинок не приходили, їх особистих речей в будинку немає. Факт реєстрації відповідачів у помешканні тягне за собою нарахування комунальних послуг, які вони не сплачують, тому позивач просить відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 17). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання повідомлені належним чином відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою, посвідченого 17 січня 2006 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., належить домоволодіння [ADDRESS] (а.с.5,6 - копії договору, витягу). В зазначеному будинку зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8 - копії виписки з домової книги, а.с.10 - довідка), які з дня своєї реєстрації в будинку [ADDRESS] не проживають, а саме: [PERSON] та [PERSON] - з 16.11.2006 року, [PERSON] - з 14.12.2012 року, що підтверджується актом про непроживання від 21 листопада 2013 року (а.с. 9 -акт). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачі як члени сім'ї власника, не проживають у домоволодінні понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved