Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування квартирою №123, що розташовується за адресою: м. Житомир, проспект Миру, буд. 25. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований, як такий, що проживає її чоловік [PERSON], відповідач по справі. Крім того, позивач вказує, що відповідач із березня 2013 року у квартирі не проживає, не користуються нею, а його реєстрація створює незручності для позивача, як власника. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги з підстав викладених у ній, просила її задовольнити. Протии винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання 13.12.2016 року не зявились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, поштові конверти повернулись на адресу суду не вручені, у звязку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача та третьої особи, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира №123, що розташовується за адресою: м. Житомир, проспект Миру, буд. 25, що підтверджується копії договору дарування від 29.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №47. /а.с. 6-9/ Відповідач зареєстрований в квартирі № 123, що розташовується за адресою: м. Житомир, проспект Миру, буд. 25, що підтверджується змістом довідки виданої головою правління ЖБК №2 [PERSON] № 994 від 17.09.2016 року. /а.с. 13/ Зі змісту акту затвердженого головою правління ЖБК №2 [PERSON] №651 від 28.11.2015 року вбачається, що громадянин [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів не проживає із березня 2013 року. /а.с. 5/ За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла, який понад один рік відсутній у житлі втрачає право на користування ним, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Враховуючи обставин справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в спірному житлі більше року, а отже наявні підстави, встановлені ч. 2 ст. 405 ЦК України для визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №123, що розташовується за адресою: м. Житомир, проспект Миру, буд. 25. Що стосується вимоги зобовязати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку, то вона є передчасною, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, в цій частині позовних вимог суд відмовляє позивачу за безпідставністю.

Outcome: partial