Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до Лукавецької сільської ради Вижницького району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності 1\\2 частку нерухомого майна , що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказувала, що 27 квітня 1996 року помер її чоловік [PERSON], 26.04.1996 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 27. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селі Лукавці, по вулиці Моцарта, 81 Вижницького району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не претендують на спадщину. Звернувшись з завою до нотаріуса про прийняття спадщини. При встановленні належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що у неї, як у спадкоємця, на підтвердження права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Лукавці Вижницького району Чернівецької області, по вулиці Моцарта 81 не було належних правовстановлюючих документів , що передбачено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Просить визнати за нею, [PERSON] Фрозіною Георгіївною право власності на 1/2 житлового будинку і належних до нього господарських будівель та споруд у спільній сумісній власності подружжя , які розташовані за адресою с. Лукавці вул.Моцарта,81 Вижницького району Чернівецької області . Визнати за нею, [PERSON] Фрозіною Георгіївною право власності на 1/2 житлового будинку і належних до нього господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою с. Лукавці вул.Моцарта,81 Вижницького району Чернівецької області , які належали [PERSON] , який помер, 26.04.1996 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила, задовольнити в повному обсязі. Представник Лукавецької сільської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В адресованих суду заявах позовні вимоги визнають на спадщину не претендують та прошуть справу розглядати у їх відсутність. Суд заслухавши доводи представник позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає, до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 1996 року помер чоловік позивачки, [PERSON], 26.04.1996 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 27. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селі Лукавці, по вулиці Моцарта, 81 Вижницького району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не претендують на спадщину. Згідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969р., який був чинним на час побудови зазначеного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таке ж положення містить і ст.60 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними. Аналогічне положення міститься у ст.70 Сімейного кодексу України. Згідно до п.15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності вже не діє. Початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.372 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] за № 208/02-31 від 08 квітня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.. Свою відмову нотаріус обґрунтовує тим, що Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, на підтвердження права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Лукавці Вижницького району Чернівецької області, по вулиці Моцарта 81 не було належних правовстановлюючих документів , що передбачено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved