Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, посилається на те, що Позивач [PERSON] на протязі двох років знаходиться в шлюбних стосунках з [PERSON], з яким має намір створити в подальшому сім'ю. В листопаді 2017 року [PERSON] повідомив, що сам виховує дитину - дівчинку [PERSON]. При цьому дав пояснення, що в 2010 році, перебуваючи на заробітках в м. Одеса, він познайомився з [PERSON], [INFO], яка на момент знайомства з ним була вже вагітна. [PERSON] та [PERSON] почали жити разом, а коли [INFO] року народилася дівчинка, в її свідоцтві про народження відомості були записані зі слів матері. [PERSON]та [PERSON] разом з дитиною проживали на найманій квартирі, яку оплачував [PERSON] Коли дівчинці виповнилося два місяці, [PERSON] зникла, покинувши дитину напризволяще. При цьому вона майже півроку не з'являлася до дитини. А коли [PERSON] випадково зустрів її на вулиці міста Одеса та намагався умовити повернутися до власної дитини, [PERSON] категорично відмовилася та порадила йому здати дівчинку в притулок. [PERSON] був вимушений залишити роботу та повернутися в м. Новоукраїнку, де проживав. На протязі 7-ми років дівчинка проживала по черзі у родичів [PERSON] Однак він розумів, що дитина росте та їй потрібна родина, саме тому на початку грудня 2017 року він розповів про існування [PERSON] [PERSON], яка не дослухавши розповіді вияснила, де знаходиться дитина та того ж дня забрала малу до себе. Як стало відомо, мати дитини [PERSON] на протязі 2014 року декілька разів приїздила в м. Новоукраїнку та проживала [ADDRESS], метою її приїзду став намір шантажувати [PERSON]. Відповідачка розуміла, що чоловік привязався до дитини, тому вимагала в нього грошей за те, що вона залишила йому дівчинку. В свою чергу, намагаючись пробудити материнський інстинкт, [PERSON] залишав дівчинку з матір'ю та повертаючись, заставав [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння, а малечу голодною та не доглянутою. Крім того дитина скаржилася, що залишаючись на одинці, мати дівчинку. В свою чергу [PERSON], яка має двох дорослих дітей, віддала дівчинці [PERSON] свою ласку та турботу. За власний кошт одягнула дитину та забезпечила її необхідними предметами побуту, іграшками тощо. Позивачка відвела [PERSON] до НВК № 8 в м.Новоукраїнка,де дівчинка тепер навчається. На протязі 9-ти місяців дитина знаходиться в сім'ї Олени Миколаївни, називає її мамою, та, нарешті має довгождану сімейну обстановку та атмосферу любові й турботи. Саме [PERSON] займається вихованням дитини, опікується та турбується нею. Це підтверджено довідкою з зазначеного навчального закладу, яка додається до матеріалів позову. Біологічна ж мати жодного разу не провідала власну доньку, не цікавилися проблемами їх здоров'я, виховання, навчання, тощо. Будь яким чином, в тому числі і матеріально, участі в житті дитини не приймає. Позивач до суду не з'явилась, подавши через представника заяву про розгляд спраи у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив про розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовнийі моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їїприродних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійногожиття та праці». Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.12). Позивач має належні умови проживання, та готова забезпечити достатній рівень проживання та виховання малолітній дитині, стосовно якої вирішується заявлений позов (а.с.17-25). Відповідачка протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо своєї дочки, не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання. не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною протягом тривалого часу без поважних причин, таке невиконання батьківських обов'язків відбувається протягом тривалого часу, що свідчить про свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Outcome: approved