Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, життям сина не цікавиться, не спілкується з ним, не турбується про його виховання, фізичний та духовний розвиток, не відвідує дитину, а тому є всі підстави позбавити його батьківських прав. Крім того, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, що є його обов'язком як батька дитини, аліменти не сплачує. Позивач в судовому засіданні 28.02.2018 р. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 27.03.2018 р. позивач не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідач в судові засідання 28.02.2018 р. та 27.03.2018 р. не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.29, 40-65), причини неявки не повідомив. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 26), проте повернулись до суду за закінченням терміну зберіганням, оскільки останній не з'являвся до поштового відділення за отриманням листів. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Чижевський М.В. направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Просив долучити до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки і піклування щодо позбавлення батьківських прав щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 20.02.2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бердичівського районного суду м. Житомира від 31.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 7). Зі змісту довідки про склад сімї №11, виданої 26.06.2017 р. директором ТОВ «РК «РІО», вбачається що неповнолітня дитина зареєстрована разом з матір'ю за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки ТОВ «РК «РІО» №119 від 29.06.2017 р. відповідач за адресою [ADDRESS] не зареєстрований (а.с.13). Зі змісту характеристики, виданої директором ліцею №25 м. Житомира на [PERSON], учня 8-А класу, вбачається, що вихованням дитини займається мати [PERSON], батько життям та розвитком дитини не цікавиться (а.с. 17). [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де дитині створені належні умови для проживання, що підтверджується атом обстеження умов проживання дитини від 05.10.2017 року (а.с. 15). Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 67). Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з 2013 року жодного разу з сином не бачився, матеріальної допомоги не надає, абсолютно не цікавиться його життям.Покази свідків є послідовними та логічними, не викликають сумніву, а тому суд приймає їх як належний та допустимий доказ по справі. Таким чином, здійснюючи аналіз наданих доказів в їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, свідомо та злісно ухиляється від їх виконання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що є підставою відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на викладене вище, виходячи винятково з інтересів дітей, враховуючи наявність факту ухилення відповідачем від свого обов'язку виховувати та утримувати сина, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, за станом здоров'я може надавати допомогу на утримання дитини, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів їх заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved