Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 13 серпня 2010 року, зареєстрованого Галиновільською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 05. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. На думку позивача, примирення не дасть бажаних наслідків, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи, зокрема свідоцтва про шлюб встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 13 серпня 2010 року Галиновільською сільською радою Старовижівського району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 05. Після одруження позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]». З копії паспорта відповідача, виданого 13 січня 2014 року з відмітками про сімейний стан та місце проживання, встановлено, що [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]». Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що подружжя не підтримує стосунків, відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя, тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище - «[PERSON]». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, тобто в розмірі визначеному законом. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved