Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 22.01.2000 по 20.06.2002 перебувала у шлюбі з відповідачем, а після розірвання шлюбу протягом двох років сторони продовжували проживати разом та вести спільне господарство. 07.06.2003, тобто на момент, коли шлюб зареєстрований не був, у сторін по справі народилася дочка - [PERSON] , а відповідні записи у книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем позивача « [PERSON] », ім`я та по-батькові записано за її вказівкою « [PERSON] », так як батьком дитини є відповідач - [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні та вихованні, а відповідач участі у цьому не бере, інколи допомагав матеріально, хоча має можливість приймати участь в утриманні дочки. Зважаючи на викладене, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] , громадянина України, [INFO] батьком неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі по 1 109, 00 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття, а також судові витрати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи, а також уточнила, що прізвище дитини просить залишити « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Від представника третьої особи Калуського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області надійшла заява про розгляд даного позову без участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів „ від 15 травня 2006 №3 «справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України. Вказані норми права дублюють норми сімейних правовідносин, що мали місце на час народження дитини, зокрема ст.ст. 53, 55 Кодексу про шлюб і сім`ю України. Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі по 20.06.2002 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 10). Після розірвання шлюбу - [INFO] у сторін по справі народилася дочка - [PERSON] , а відповідні записи у книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем позивача « [PERSON] », а ім`я та по-батькові записано за її вказівкою « [PERSON] », так як батьком дитини є відповідач - [PERSON] . До матеріалів справи також долучено спільні фотографії сторін та дитини (а.с. 12,13). Враховуючи вищезазначене, те, що відповідач в судове засідання не з`явився та не подав свої заперечення щодо предмета спору, відомості про батьківство [PERSON] ніким та нічим не спростовано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі. Окрім цього, дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні та вихованні (а.с. 14), а відповідач маючи можливість приймати участь в утриманні дочки цього не робить. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, майновий стан відповідача, те, що відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Суд враховує, що позивач просить стягувати визначену законом суму аліментів, а відповідач зобов`язаний сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів, який б забезпечував необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, а також встановлений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задоволити, з відповідача на користь позивача стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1109, 00 гривень щомісячно до її повноліття. У відповідності ст. 141 ЦПК судові витрати покласти на відповідача (а.с. 1, 16). Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задоволити. На підставі викладеного,

Outcome: approved