Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані надвірні будівлі та прибудови до квартири, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме, визнати право власності на сарай Б, погреб В, гараж Г та прибудову до квартири у будинку квартирного типу, що складається з тамбура площею 2,8 м.кв., веранди площею 19,0 м.кв., вітальні площею 10,5 м.кв., коридору площею 2,1 м.кв., санвузла площею 4,2 м.кв., житлової кімнати площею 14,5 м.кв., житлової кімнати (мансарди) площею 15,9 м.кв., з урахуванням яких житлова площа будинку після будівництва становить 60,9 м.кв., загальна площа 108,0 м.кв. Свої вимоги аргументує тим, що вона є власником квартири у житловому будинку квартирного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №1714 та зареєстрованого Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрі про право власності за реєстровим № 3107. Загальна площа квартири становила 37,9 м.кв., в тому числі житлова площа 30,1 м.кв. У 1995 році нею було здійснено реконструкцію та прибудову до квартири і побудовано господарські споруди, а саме: побудовано сарай Б, погреб В, гараж Г та здійснено прибудову до квартири, яка складається з тамбура площею 2,8 м.кв., веранди площею 19,0 м.кв., вітальні площею 10,5 м.кв., коридору площею 2,1м.кв., санвузла площею 4.2 м.кв., житлової кімнати площею 14,5 м.кв., житлової кімнати (мансарди) площею 15,9 м.кв., з урахуванням яких житлова площа будинку після будівництва становить 60,9 м.кв., загальна площа 108,0 м.кв. З моменту побудови вона, постійно володіла та користувалася вищевказаною квартирою та надвірними будівлями. Проте, як з`ясувалося пізніше, на цей час зареєструвати зазначене майно не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю відповідної дозвільної документації. У вересні 2020 року був виготовлений технічний паспорт на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, що містить схему розташування будівель та споруд, план квартири, експлікацію приміщень квартири та характеристику будинку з господарськими будівлями та спорудами. З метою узаконення господарських споруд та прибудови до житлового будинку квартирного типу вона, зверталася до Корюківської міської ради, але в міській раді відмовили їй у вирішенні цього питання, бо це не відноситься до їх компетенції. Тому вона змушена звернутись до суду з цього приводу, оскільки іншим шляхом не можливо врегулювати це питання. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. Від третьої особи у судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач є власником квартири у житловому будинку квартирного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №1714 та зареєстрованого Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрі про право власності за реєстровим № 3107. Загальна площа квартири становила 37,9 м.кв., в тому числі житлова площа 30,1 м.кв. У 1995 році нею було здійснено реконструкцію та прибудову до квартири і побудовано господарські споруди, а саме: побудовано сарай Б, погреб В, гараж Г та здійснено прибудову до квартири, яка складається з тамбура площею 2,8 м.кв., веранди площею 19,0 м.кв., вітальні площею 10,5 м.кв., коридору площею 2,1м.кв., санвузла площею 4.2 м.кв., житлової кімнати площею 14,5 м.кв., житлової кімнати (мансарди) площею 15,9 м.кв., з урахуванням яких житлова площа будинку після будівництва становить 60,9 м.кв., загальна площа 108,0 м.кв. З моменту побудови вона, постійно володіла та користувалася вищевказаною квартирою та надвірними будівлями. Проте, як з`ясувалося пізніше, на цей час зареєструвати зазначене майно не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю відповідної дозвільної документації. У вересні 2020 року був виготовлений технічний паспорт на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, що містить схему розташування будівель та споруд, план квартири, експлікацію приміщень квартири та характеристику будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно технічно паспорту, квартира являється капітальною спорудою, яка побудована у 1960 р., та має площу забудови 53.6 кв.м. Прибудову до квартири та спорудження господарських будівель і споруд було здійснено в 1995 році. Відповідно до довідки №386/09-20 від 03.09.2020 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа», квартира розташована в двоквартирному будинку №12 кв. №2 . З надвірних будівель сарай Б цегляний, погреб В цегляний, гараж Г цегляний. Загальна площа квартири становить 108.0 м.кв., житлова площа становить 60,9 м.кв. Загальна інвентарна вартість квартири з надвірними будівлями становить 217147,00 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 р., власність зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. З метою узаконення господарських споруд та прибудови до житлового будинку квартирного типу вона, зверталася до Корюківської міської ради, але в міській раді відмовили їй у вирішенні цього питання, бо це не відноситься до їх компетенції. Крім цього їй пояснили, що до 2016 року легалізація вищевказаного будівництва відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-VIІІ та наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Даним «Порядком...», яким запроваджувалась будівельна амністія, був встановлений безоплатний та швидкий спосіб легалізації самочинного будівництва, якщо будівельні роботи проводились з 05.08.1992 року по 12.08.2011 року. Відповідно до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймав в експлуатацію індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року по 12 березня 2011 року. Про вказаний «Порядок...» я нічого не знала, самовільні будівлі вчасно не узаконила. На даний час вказаний «Порядок...» втратив чинність, а іншого законодавчого акта не прийнято. Після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудованих після 1992 року, не врегульований. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме манно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved