Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батькам [PERSON] та сестрі [PERSON] на праві власності належало по 1/2 часці житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті в управління та володіння спадковим майном вступила сестра (дочка спадкодавця) [PERSON], але не оформила спадкових прав, а [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. [PERSON] була одинокою, дітей не мала. Таким чином, позивачка (сестра спадкодавця) є спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців даної черги немає. Зареєстровані на день смерті спадкодавця за вказаною адресою особи не спадкоємцями, оскільки [PERSON], [INFO], яка здійснювала догляд за [PERSON], є невісткою позивача, а [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми останньої, тобто внуками позивача. Після смерті сестри [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], що знаходяться за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 2 Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки за [PERSON], [INFO], який був головою двору, та [PERSON], [INFO], (дочка), значилося господарство особовий рахунок [NUMBER], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.03.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1958 року по 1991 рік (а.с. 10-12). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], вона народилася [INFO] та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 19.03.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 22.07.2016 року № 00016909265, встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Делева Тлумацького району Івано-Франківської області та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (батько позивача), для отримання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в управління належною йому 1/2 часткою житлового будинку, господарських будівель та споруд вступила його дочка [PERSON] (сестра позивача), оскільки вони проживали разом з спадкодавцем, проводила його похорон і вела спільне господарство, що підтверджується довідкою Делівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 988 від 24.10.2017 року (а.с. 6). [INFO] [PERSON] (сестра позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON], як спадкоємець другої черги, прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON], оскільки 27.10.2015 року подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 29). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 212/2015 від 27.10.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 27-64), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 431,35 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved