Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року присуждено стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO] на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісяця, починаючи з 20.03.2014 року і до повноліття дитини. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс. Причиною зростання витрат слугує її хвороба, а саме: дисплазія кульшових суглобів. Протягом 17.01.2018 року по 09.02.2018 року, 03.06.2018 року по 26.06.2018 року та 03.07.2018 року по 28.07.2018 року донька перебувала на лікуванні. За для нормального забезпечення життєдіяльності дитини позивач постійно несе значні матеріальні витрати. Натомість відповідачем навіть при визначеній судом мінімальній сумі сплати аліментів, а саме 500,00 грн., не здійснюється забезпечення своєчасної та повної її сплати. Крім того, в зв'язку з необхідністю постійного перебування з дитиною у позивача тривалий час відсутня будь-яка можливість влаштуватися на постійну роботу і тим самим отримувати дохід. У зв'язку з вищевикладеним позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] на її користь на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сум розмірі 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України 05.12.2018 року до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній проти задоволення позову заперечує. Так, зазначена сума, заявлена до сплати/стягнення є необґрунтованою та відверто надмірною. Позивачкою не зазначено розрахунків, що на утримання дитини має стягуватися саме ця сума, а не будь-яка інша. Показник «3000,00 грн. щомісяця» є довільним взятим «зі стелі», нічим не підтвердженим та не доведеним. Позивач не дає відповідачу бачитись з докою. Відповідно до звірки розрахунку аліментів, станом на 01.03.2018 року сума заборгованості становить 1400,00 грн., що не перевищує три місяці. Раніше відповідач постійно відвідував доньку, і забирав її до себе, коли позивач їздила в відрядження. Відповідач також купував одяг та взуття доньці,але на жаль чеки не зберіг. Відповідач має звернути увагу суду, що на його фактичному утриманні є двоє непрацездатних батьків похилого (пенсійного) віку, з яких батько нещодавно переніс онкологічну операцію та знаходиться в стадії оформлення інвалідності та призначення пенсії за інвалідністю, а матір є пенсіонером та інвалідом другої групи. Обидва найближчі родичі потребують догляду, харчування, лікування та подальшої реабілітації. За таких умов ставити відповідача в надмірно тяжке становище, обмежуючи його ресурси (заробіток) та ставлячи життя і здоров'я батьків під загрозу є неприпустимим. За цих підстав позов підлягає відхиленню. В судовому засіданні позивач та її представник, позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позові, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач суду пояснила, що отримує 3000,00 грн. допомоги по безробіттю та 1400,00 грн. пенсії, яка виплачується дитині як інваліду з дитинства. На момент призначення аліментів не працювала. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні просив при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини врахувати пояснення викладені у відзиві на позов. Крім цього зазначив, що до квітні утримував дитину, одна після заборони з нею бачитись припинив утримання. На даний час його матеріальний стан не покращився, оскільки на його утриманні наразі знаходиться хворий батько, за яким потрібен догляд. Вважає, що зможе погасити заборгованість по аліментах до нового року. Його щомісячний заробіток складає 7000,00 грн. та він офіційно не працевлаштований. Його матеріальний стан дозволяє надавати дитині матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи убачається, що сторони по справі перебували в шлюбі, який за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Вищевказаним рішенням від 14.04.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.03.2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної картки 532756 [PERSON], 2008 року народження має діагноз: дисплазія кульшових суглобів. Крім того, згідно виписок із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що малолітня [PERSON], 2008 року народження у зв'язку із зазначеним вище захворюванням періодично проходе лікування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Положення ст. 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідач заперечуючи проти позовних вимог позивача в судовому засіданні вказував на те, що його матеріальне становище не покращилось, оскільки наразі він допомагає батьку, який переніс оперативне втручання та матері пенсіонерці, надавши при цьому довідку Київського міського клінічного онкологічного центру від 05.11.2018 року, відповідно до якої [PERSON] 26.10.2018 року було проведено операцію та копію пенсійного посвідчення [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно. Крім того, за наданим в судовому засіданні відповідачем розрахунку заборгованості по аліментах, його заборгованість станом на 01.03.2018 року становить 1400,00 грн., що за твердженням відповідача та на суду не свідчить про його злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вимог ст. 81 ЦПК України, ч. 1 ст. 192 СК України суд прийшов до висновку про те, що позивачем в процесі розгляду справи не надано належних доказів зміни матеріального стану відповідача, зокрема й у бік його покращення. Посилання позивача на те, що розмір аліментів на утримання дитини має бути збільшений саме до 3000,00 грн. щомісячно не підтверджений жодним належним доказом, а саме: квитанціями чи чеками, в яких мали б бути відображені матеріальні витрати позивача на утримання дитини, зокрема й на медичний догляд для дитини. Приймаючи вищевикладене до уваги, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в сумі 3000,00 грн. Поряд з цим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, змінивши розмір аліментів стягуваних рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 2008 року народження, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], 2008 року народження аліменти в твердій грошовій сумі 1750,00 грн., але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскілки на думку суду такий розмір аліментів є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Поряд з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду. Суд вважає, що в даному випадку аліменти слід стягувати з моменту вступу рішення в законну силу, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial