Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 31 жовтня 2013 року Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Кущенко Ю.В. були винесені постанови про звільнення майна його з-під арешту від 31 жовтня 2013 року, а також 31 жовтня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про скасування розшуку, а саме автотранспортних засобів: «ВАЗ-21051» державний номер [NUMBER] та «ВАЗ-211101» державний номер [NUMBER] , у зв`язку з тим, що він сплатив борг по виконавчих провадженнях №25709545, №39372089 та №38672436. Проте, 29 липня 2019 року він звернувся до Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з метою перереєстрації автотранспортних засобів на іншу особу, де йому стало відомо, що арешт з вищевказаного рухомого майна, а саме автотранспортних засіб: «ВАЗ-21051», державний номер [NUMBER] та «ВАЗ-211101», державний номер [NUMBER] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна виключено не було з тієї причини, що вищевказані постанови відповідачем Державній реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції та Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Дніпропетровськ та Дніпропетровського району (на правах відділу м. Дніпропетровськ), підпорядкований УДА1 ГУ МВС, надіслані не були, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом свого права. Позивач у судове засідання надав письмову заяву у якій повністю підтримав пред`явлений позов та просив його вимоги задовольнити у повному обсязі та справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове не з`явився, проте надав письмовий відзив у якому повністю заперечував проти пред`явлених позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки на даний час відсутні будь-які обтяження щодо вказаних на транспортних засобів, що підтверджується відповідною інформацією з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тому просив суд відмовити у задоволенні позову та повідомити їх про результати розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 31 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління були винесені постанови про звільнення майна боржника - [PERSON] , [INFO] з-під арешту від 31 жовтня 2013 року. Також 31 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції було винесено постанову про скасування розшуку автотранспортних засобів: «ВАЗ-21051», державний номер [NUMBER] та «ВАЗ-211101», державний номер [NUMBER] , у зв`язку з тим, що позивач сплатив борг по виконавчих провадженнях № 25709545, № 39372089, № 38672436. Проте, 29 липня 2019 року позивач звернувся до Центру надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з метою перереєстрації автотранспортних засобів на іншу особу, де йому стало відомо, що арешт з вищевказаного рухомого майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна виключено не було з тієї причини, що вищевказані постанови державним виконавцем на адресу Державної реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції та Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Дніпропетровськ та Дніпровського району (на правах відділу м.Дніпро) підпорядкований УДА1 ГУ МВС, надіслані не були. Таким чином, наявність арешту на рухомому майні позивача, перешкоджає йому, як власнику майна вільно володіти та розпоряджатися ним на власний розсуд, а тому, з метою захисту свого порушеного права, він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року провадження у справі відкрито з повідомленням сторін та призначене підготовче судове засідання для розгляду справи. Так, Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Крім того, згідно положень ст. 317. Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Разом з тим статтею 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Як встановлено судом, позивач має намір розпорядитися належним йому правом, а саме продати свій транспортний засіб, проте через наявність відмітки в державному реєстрі щодо обтяжень такого майна позбавлений можливості це зробити, таким чином, що порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вказане рухоме майно, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги повністю .

Outcome: approved