Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.02.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . У зв`язку з тим, що з березня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, донька проживає разом з позивачем, а відповідач в свою чергу добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх отримуваних ним доходів (заробітку), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач та її представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечували. Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 22.03.2017 року № 4436-347683-2017 (а.с.3, 10). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.10.2018 року № 4480(а.с. 5, 9). З 04.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого у них [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04.02.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 131, а також свідоцтвом про народження, виданим 22.08.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 623 (а.с.7, 8). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.11.2018 року [PERSON] , на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України, відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] на утримання дитини аліментів, оскільки не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника (а.с.11). Відповідно до довідки про доходи від 09.01.2019 року, наданої Державним університетом внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, нарахований дохід [PERSON] в період з 09.01.2019 року по 28.02.2019 року становить 22 700,66 грн. (а.с.125). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 182 Сімейного Кодексу України, відсутність даних про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, а також беручи до уваги, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, його має бути стягнуто з відповідача в дохід держави

Outcome: approved