Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що вона є одноособовим власником квартири [ADDRESS], що належить мені на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 27 березня 2004 року. В квартирі [ADDRESS], зареєстровані та проживають вона, [PERSON] та її чоловік: [PERSON], [INFO] Крім того, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані, але не проживають: - [PERSON], [INFO], - донька її чоловіка; - [PERSON], [INFO], - колишній співмешканець її дочки; Відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 2012 року,особистих його речей в квартирі не має, точне місце проживання [PERSON] на теперішній час, їй не відоме. Відповідачка [PERSON] не проживає в [INFO] з 2014 року, особистих її речей в квартирі не має. Комунальні платежі за світло, опалення, газопостачання нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб ,а саме на 5 осіб які за реєстровані в квартирі, хоча 2 осіб не проживали та не проживають за вказаною адресою з 2012 та з 2014 року. Таким чином вона несе додаткові витрати за двох осіб, які з 2012 та 2014 року і по теперішній час не проживають за вищезазначеною адресою, та внаслідок чого, як пенсіонер, не має змоги оформити субсидію на комунальні послуги. Відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання. Добровільно зареєструватися за місцем справжнього проживання, виконуючи вимоги ст. б Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та знятися з даного місця реєстрації вони відмовляються. Виходячи з того, що відповідачі вибули з останнього місця реєстрації до іншого постійного місця проживання, не зявлявся за останнім місцем реєстрації та не проживають понад встановлені строки (понад одного року) тому вважає, що є всі підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в буд. № 1 по вул. Будівельній, в м. Буча, Київської області. Позивач просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №1 в буд. № 1 по вул. Будівельній, в м. Буча, Київської області. Позивач [PERSON]П та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON]О у судове зсідання не з»явився,до суду подав заяву,відповідно до якої позов визнає та просить справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON][PERSON]В у судовому засіданні позовні вимоги відносно [PERSON]В не визнав,просив у позові відмовити,поскільки відповідач з поважних причин не проживає у квартирі,її у квартиру не пускають,вона змушена була звертатись до правоохоронних органів з даного приводу.Іншого житла вона не має. Щодо позовних вимог що стосуються відповідача [PERSON]О то проти позову не заперечував. Представник 3-ї особи відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради у судове засідання не з»явився,до суду надійшов лист із клопотанням розглядати справу за їх відсутності. Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України «\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS],яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 27 березня 2004 року. Також встановлено,що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані позивач, її чоловік: [PERSON], [INFO] та відповідачі по справі - [PERSON], 1986 р.н, [PERSON], [INFO] Даний факт підтверджується довідкою форми №3 відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради за №23-01/4056 від 21.06.2017 року(а.с.9) Також встановлено,що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 2012 року,особистих його речей в квартирі не має.Дані обставини відповідач [PERSON]О визнає,подавши до суду відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] не проживає в [INFO] з 2014 року, особистих її речей в квартирі не має. Даний факт підтверджується у судовому засіданні показами свідка [PERSON]В яка показала,що вона є сусідкою позивача . [PERSON]В не проживає у квартирі з 2014р,поскільки вона купила собі квартиру,там зробила ремонт і проживала.Крім того,свідок показала,що відповідачці не чинились перешкоди у користуванні квартирою.Покази свідка [PERSON]В підтверджуються у судовому засіданні копією договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2014р,згідно якого відповідач [PERSON]В купила квартиру [ADDRESS] (а.с.65) Крім того, факт не проживання відповідачки у спірній квартирі підтверджується і показами свідка [PERSON]С,яка показала,що [PERSON]В не проживає у спірній квартирі [ADDRESS] декілька років.Дані обставини їй відомі зі слів [PERSON]В.У її(свідка) квартирі [PERSON]В проживає декілька місяців. При вирішенні спору по суті суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON]О,поскільки даний свідок є близьким родичем позивача,а тому може бути зацікавлений у наслідках розгляду даної справи. При вирішенні спору по суті суд також не приймає до уваги покази свідка [PERSON]С в тій частині,що відповідачці [PERSON]В зі сторони позивача чиняться перешкоди у користуванні квартирою, поскільки з даного приводу до суду не дуло надано відповідних належних та допустимих доказів. У судовому засіданні було встановлено,що відповідачка [PERSON]В разом із свідком [PERSON]С приходили до спірної квартири ,однак дана обставина мала місце після звернення позивача до суду із даним позовом.Після звернення позивача до суду із даним позовом відповідачка зверталась і до Ірпінського відділу поліції із заявами,згідно яких зазначає,що позивач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою,про що надано висновки Ірпінського відділу поліції по матеріалам ЄЛ № 27725 та та ЖЄО №28037.Однак дані висновки складені Ірпінським відділом поліції на підставі пояснень самої заявниці [PERSON] і засвідчують лише факт звернення відповідачки [PERSON]В із відповідними заявами,при цьому зазначеними висновками будь-які факти,які мають значення для розгляду даної справи не встановлені.Відповідачем по справі [PERSON]В не було надано до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що вона проживає у спірній квартирі,або не проживає з поважних причин,що їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою і в чому дані перешкоди полягають,що вона намагалась вселитись у квартиру.Зазначаючи,що позивач змінила замки у вхідних дверях квартири,відповідач з даного приводу не надала до суду відповідних доказів,які б засвідчували даний факт.Покази свідка [PERSON]С з даного приводу суд не може прийняти до уваги,поскільки даний свідок не пояснив,яким чином їй стало відомо чи було встановлено дані обставини. Крім того,факт не проживання відповідачки у квартирі [ADDRESS] більше року підтверджується також Актом депутата Бучанської міської ради від 21.06.2017 року (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до Постанови ВСУ від 16 січня 2012 року судова колегія зазначає, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ч 2 ЦК України Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік,або якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.319 ЦК України Власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Поскільки відповідачі [PERSON]О та [PERSON]В без поважних причин не проживають та не користуються житловою площею у квартирі [ADDRESS] ,не проживають у вказаній квартирі більше року,суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати їх такими,що втратили право користування житловою площею у вказаній квартирі. На підставі ст.ст.316,317,386,405 ч 2 ЦК України,

Outcome: approved