Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 1/6 частини усіх видів заробітку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача на її користь, як дружини, аліменти на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просить задоволити. Відповідач у судовому засіданні згідно з письмовими запереченнями позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на дітей в розмірі по 1/6 частини усіх видів заробітку, а на дружину у твердій грошовій сумі 764 грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, в якому мають сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони визнали, що неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Із тверджень відповідача вбачається, що такий не надавав систематичної матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. \~Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ За умовами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дітей, матеріальне становище відповідача, який працює, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обовязків сторін щодо дитини, для суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів на кожну дитину щомісячно. Вказаний розмір аліментів відповідачем визнано та такий є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Відповідно до ч.2\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.ст.84 СК України). При встановлених обставинах, що позивач проживає з дитиною, яка не досягла трирічного віку, суд прийшов до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача в 1/6 частини видів доходів щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матері. При цьому відповідач не навів суду жодних доказів в підтвердження неможливості надання матеріальної допомоги, а покликання на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не ґрунтується на вимогах ч.1 ст.184 СК України. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, як на неповнолітню дитину, так і на дружину суд врахував, що відповідач працює та за 2016 рік отримав 206\~225,89 грн. доходу, а позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присужуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 10 квітня 2017 року та в порядку ч.1 ст.367 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1280 грн. судового збору.

Outcome: approved