Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду, на обґрунтування якої вказала, що є матір`ю малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Обухівського районного суду від 19.09.2020 у позивача було відібрано сина без позбавлення батьківських прав в зв`язку з неналежним вихованням. На даний час вона переглянула свої ставлення до життя, працює, алкогольними напоями не зловживає, в зв`язку з чим, просить повернути їй дитину. Представником відповідача направлено відзив на позову заяву та зазначено про визнання позову в повному обсязі. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов визнають. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2020 позов Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районої державної адміністрації, про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, задоволений. Відібраний малолітній, [PERSON] , [INFO] від його матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та передано дитину Службі у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації. Відповідно до довідки про доходи віл 05.05.2021 [PERSON] працює на посаді прибиральниці в СП «Оптіма Фарм» ЛТД. Відповідно до договору про оренду житла від 20.04.2021, [PERSON] винаймає кімнату для проживання в [ADDRESS] . Відповідно до характеристик СИ «Оптіма-фарм» ЛТД від 26.04.2021 та Броварської міської ради від 26.11.2020 [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до висновку виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 25.06.2021, рекомендовано за доцільне повернути [PERSON] , малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1,3 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини. З огляду на положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про повернення дитини матері, в зв`язку зі зміною її ставлення до виховання дитини, а також їх відповідність інтересам дитини, оскільки на даний час відповідач не може належним чином виконувати батьківські обов`язки та забезпечити здорове зростання та розвиток дитини. Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved