Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2001 року. В шлюбі народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не займається їх вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню синів вони не можуть. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 23.11.2001 року, стягувати з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнила свої позовні вимоги, просила суд проводити стягнення аліментів на утримання синів в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожного. Відповідач в судове засідання не з'явилася, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 листопада 2001 року шлюб між сторонами зареєстрований 23 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1278 (а.с. 13). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2002 року [PERSON], з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 листопада 2010 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є їх батьком (а.с. 5-6). Згідно ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання синів. За таких обставин, враховуючи прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку, розмір доходів сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, та проводити стягнення аліментів на утримання синів в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожного, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved