Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вищевказана квартира зареєстрована за нею на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. У спірній квартирі разом з нею зареєстрований та мешкає відповідач, шлюб з яким зареєстровано не було. Останні шість років відповідач не працює, в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає їй значних матеріальних збитків. До того ж, відповідач спричинив позивачу легкі тілесні ушкодження, за що і був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Оскільки в подальшому сумісне проживання відповідача в її квартирі неможливе, а у добровільному порядку він виселитися не бажає, позивач за захистом свого порушеного права була вимушена звернутися до суду та просить позовні вимоги задовольнити. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи надала заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку з участю в цей час в іншому процесі, але доказів цього не надала. Заперечень по суті спору не надали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не з'явилися, тому, відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Дану квартиру позивач придбала за договором купівлі-продажу від 26 квітня 2002 року серії АЕК № 299602, перебуваючи у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до реєстраційного посвідчення бюро технічної інвентаризації вищевказана квартира зареєстрована за позивачем на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Нощенко Н.М. приватним нотаріусом ДМНО 26 квітня 2002 р. р 3330 та записано в реєстрову книгу № 295 п за реєстровим номером 5-9. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. З відповідачем [PERSON] [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1999 року без реєстрації шлюбу. Позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження якої батьком записано відповідача. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в у належній позивачу на праві приватної власності квартирі [ADDRESS]. Останні шість років відповідач не працює, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що змусило позивача звернутися до суду про стягнення аліментів, в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків, оскільки зареєстрований у квартирі і позивач вимушена сплачувати комунальні платежі, що нараховуються на нього. Останнім часом відносини між позивачем та відповідачем склалися неможливі. 30.01.2016 близько 02.00 год. відповідач., знаходячись по місцю спільного проживання з позивачем, побив позивача руками та ногами, чим умисно спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді: не менше 25-ти синців розташованих на нижній повіці лівого ока ближче до зовнішнього кута, в виличній області праворуч, нижньощелепній ліворуч, в області лівої вушної раковини з переходом в завушну ділянку та потиличну область голови, а також у верхню третину задньо-бокової поверхні шиї, підключичній області праворуч, передній поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, передньо-зовнішній та задній поверхні обох плечей та передпліч, тильній поверхні обох кистей, внутрішньо-задній поверхні обох плечей, по передній поверхні живота декілька праворуч, по паравертебральній лінії праворуч в грудному відділі, по задній та зовнішній поверхні правого плечового суглобу, крестцевій ділянці ліворуч, в області правої сідниці майже по центру, задній поверхні лівого стегна у верхній, середній та нижній третині, передній поверхні правої гомілки у всіх її відділах та нижньому колінному полюсі колінного суглобу, зовнішній поверхні лівого стегна у верхній, середній та нижній третині, передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третині, а також у нижньому полюсі колінного суглобу, садна розташованого по центру вищевказаного синця в області нижньої повіки лівого ока, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 368 від 01.02.2016 року. Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року № 200/5401/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили. Свідком цієї події була спільна неповнолітня донька позивача та відповідача [PERSON], яка зазнала серйозного психологічного потрясіння. Присутність відповідача в квартирі позивача створює перешкоди у здійсненні нею права користування квартирою, фактично для позивача він став чужою, небезпечною для її життя і здоров'я людиною. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України Стаття 61 вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. У відповідності до ч.1, 2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що у зв'язку з проживанням у квартирі [ADDRESS] [PERSON], порушенням ним правил співжиття, позивач не має можливості розпоряджатися, користуватися своєю квартирою на власний розсуд, несе додаткові витрати на її утримання, чим порушуються її права, як власника вказаного нерухомого майна. До того ж, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, відповідач не є членом сім'ї позивача, не є співвласником вищевказаної квартири, спільного господарства сторони не ведуть, подальше сумісне проживання не можливо, між позивачем та відповідачем договору найму житлового приміщення не укладалось. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що факт здійснення відповідачем перешкод позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні власністю доведений, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити та усунути перешкоди позивачу в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення відповідача з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved