Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 6 жовтня 1996 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина 2009 року народження, який проживає разом із матір`ю. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі спільного життя сторони по справі виявили, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, відповідач є ігроманом і це впливає на матеріальний стан сім`ї, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, шлюб між ними існує формально, тому позивач звернулась до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений шляхом надсилання судових ухвал та повісток на останню відому адресу проживання та реєстрації, однак почтові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», відзив на позов до суду не надходив (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Оріхівською сільською радою народних депутатів Болградського району Одеської області, актовий запис № 15 (а.с. 5). Від даних стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане Другим Малиновським ВРАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 968 (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved