Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Свій позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 03.08.2017 року рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Їх сини проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] не надає, не дивлячись на те, що він офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, який витрачає у своїх цілях. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не платить. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи без них, позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову та стягнення аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Позивач [PERSON] сама не може утримувати неповнолітнього сина та нести одноособово витрати повязані з його вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що у відповідності до ст. 88 ЦПК на відповідача [PERSON] необхідно покласти сплату судового збору у розмірі 640 грн., а також понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 500,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.08.2017 року (а.с.17). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved