Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно, в тому числі на земельні ділянки. Спадщину позивач прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нотаріус їй відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, так як правовстановлюючі документи на них на ім'я спадкодавця були видані вже після смерті [PERSON] Оскільки вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно (в частині земельних ділянок), тому вважає своє право порушеним. Просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,2549 га та 0,6575 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шпилівської сільської ради. Заявою від 01 вересня 2015 року позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право в порядку спадкування на завершення приватизації земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 3,2549 га та [NUMBER] площею 0,6575 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шпилівської сільської ради. У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився. Відповідач направив до суду лист про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. Відповідно до довідки, виданої Шпилівською сільською радою № 635 від 12.08.2015 року спадщину позивач прийняла шляхом спільного проживання із спадкодавцем. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 3,2549 га та 0,6575 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шпилівської сільської ради, позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки (державні акти на ім'я спадкодавця видані після її смерті), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2015 року, вихідний № 548/02-31. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи встановлено, що за життя у спадкодавця виникло право на земельну ділянку, що підтверджується наступним. Відповідно до розпорядження Іванківської районної держаної адміністрації від 08 вересня 2008 року № 974, [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею 3,2549 га та 0,6575 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шпилівської сільської ради. За життя [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки не отримала, тобто не завершила процедуру приватизації земельних ділянок. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Враховуючи те, що спадкодавець - [PERSON] набула майнове право на земельну ділянку, оскільки за її життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельної ділянки їй у власність, однак не набула права власності, оскільки не отримала державний акт та не провела його державної реєстрації, то, відповідно, і спадкоємець - позивач у справі - набула лише майнове право в порядку спадкування на дану земельну ділянку. За таких обставин суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню. Судові витрати позивач згодна нести самостійно.

Outcome: approved