Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просить усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 лютого 2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації із записом у реєстровій книзі за № 59-С від 21 січня 2010 року. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , яка являється донькою позивача та [PERSON] , яка є онукою позивача. Проте відповідачі у квартирі не проживають більше 20 років, особисті речі їх в квартирі відсутні, витрати по комунальних послугах останні не сплачують, квартирою не цікавляться, але при цьому з реєстраційного обліку не знімаються, що змушує позивача звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Відповідачам надано строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позов та посилання на докази, якими він обгрунтовується. (а.с. 23). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с.38). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, виходячи із доводів, якими обґрунтовуються позовна заява та просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, документів, що підтверджують поважність причин їхньої відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи за їх відсутності, або відзиву на позов суду не надано. Третя особа у судове засідання також не з`явилась хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 лютого 2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації із записом у реєстровій книзі за № 59-С від 21 січня 2010 року (а.с. 12). За даними свідоцтва про народження виданим Дарницьким б/ЗАГС 21.06.1966 року, відповідач [PERSON] являється дочкою позивача. За даними свідоцтва про народження виданим Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва 18.04.1985 року відповідач [PERSON] , являється донькою відповідача [PERSON] Реєстрація відповідачів за вказаною адресою, а саме: квартири [ADDRESS] підтверджується відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 08 січня 2019 року (а.с. 21,22). За даними акту про непроживання від 01 листопада 2019 року, засвідченого начальником ЖЕД-402 Береговою І. М., відповідачі [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають більше 18 років у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду показав, що з 1997 року перебував на посаді Голови правління ЖЕК «Арсеналець» і на той час в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які являються донькою та онукою позивачці. Біля двадцяти років тому, відповідачі виїхали з квартири та не проживають. У 2017 року до позивача приїжджала відповідач [PERSON] та відвідувала її. Проте, більше до квартири [ADDRESS] відповідачі не приїздили. Обставин того, що відповідачам чинились з боку позивача або третіх осіб перешкоди у проживанні в квартирі або вселенні, йому не відомі. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача знаходять своє підтвердження матеріалами справи і відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] понад 1 рік. Оскільки відповідачами не надано доказів поважності причин відсутності у вказаній квартирі понад один рік, інших домовленостей між власником житла і відповідачами на користування цим житлом у разі їх відсутності понад один рік судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 144 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову до суду судовий збір в розмірі по 352,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved