Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, покликаючись на те, що відповідач з 2004 року не займається вихованням доньки [PERSON], не утримує її, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, не надає жодної допомоги, не піклується про її здоров'я, духовний та моральний розвиток. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що не займається вихованням доньки [PERSON], не приділяє їй уваги через те, що позивач [PERSON] здійснює йому перешкоди у побаченнях з донькою. Представник третьої особи, в судовому засіданні, позов підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON], донькою взагалі не цікавиться, не відвідує її, не надає жодної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 липня 2001 року, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. /а.с. 6/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 06 травня 2015 року, орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. /а.с. 9/ Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дитини. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що батько [PERSON] не займається вихованням доньки [PERSON], не цікавиться її навчанням, не провідує її, не спілкується з нею та не надає фінансової допомоги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що справді батько [PERSON] не проявляє до неї батьківської уваги, не навідується до неї, не телефонує, не надає фінансової допомоги, не цікавиться нею. Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. Як безспірно встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не допомагає їй матеріально, не цікавиться її здоров'ям, навчанням та виховання, не спілкується з нею і таким чином ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дитини, що також стверджується характеристикою середньої загальноосвітньої школи №34. /а.с. 10/ Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте відповідачем [PERSON] не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів чинення перешкод [PERSON] у зустрічах відповідача з донькою [PERSON], її вихованні та спілкуванні з нею. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved