Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання\~ неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що\~ від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє синів [PERSON] 2007 року народження та [PERSON] 2011 року народження. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами\~ не досягнуто. Відповідач працездатний, тому має можливість надавати грошову допомогу дітям, інших дітей не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що з відповідачем після розірвання шлюбу спільного господарства не ведуть, хоча й проживають в одному будинку. Двоє неповнолітніх синів знаходяться на її утриманні, вона веде підсобне господарство, утримує худобу з чого й живе сама та сини. Кожного дня вони сваряться з відповідачем, бо дітям потрібні гроші на харчування, одяг, навчання. Оскільки відповідач має постійне місце роботи, просить стягнути з нього аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку. Відповідач в\~судовому засіданні\~позов не\~визнав,\~ пояснив, що в даний час він працює оператором котельні у Щаснівській НВК, отримує середню заробітну плату в розмірі 3800 грн. Дійсно вони з позивачем спільного господарства не ведуть, однак він надає допомогу в утриманні дітей платить щомісяця по 200 грн за харчування старшого сина та видає меншому синові по 25 грн щодня, за комунальні послуги також платить він. Вважає, що позовні вимоги безпідставні, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до довідки, виданої Шибенською сільрадою, сторони проживають разом із синами [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на дитину від 6 років - 2218 грн., враховуючи, що сторони визнали, що комунальні платежі сплачує відповідач, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання синів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач подала позов 14.01.2020 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 14.01.2020 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial