Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 11.01.2003 року Халтурінською сільрадою, актовий запис №1, а також стягувати з відповідача на її користь аліментина утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходу відповідача до повноліття дітей. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені через непорозуміння; несхожість характерів; зберереження сім'ї та примирення є неможливим. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що змусило позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився та надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2003 року у Халтуринській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №1 (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами припинені через несхожість характерів; постійні сварки; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9), та сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю. Питання щодо поділу майна між сторнами не ставиться. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач не надає необхідної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку; діти перебувають на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Врахувавши обставини визначені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів і розмір аліментів, які просить стягнути позивач - 1/3 частина щомісячного доходу відповідача, є обґрунтованим, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тому його слід прийняти. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112, 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved