Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що сторони по справі від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність без ведення технічної фіксації, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладено в позові та просила їх задовольнити. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити позовні вимоги згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, 14 травня 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб в Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №196. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько повинен піклуватися про дітей, утримувати їх, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання дітей, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 29 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved