Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що рішенням Голо пристанського районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням позивача призначено опікуном над хлопчиком. В зв'язку з тим, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати своїх дітей, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання підопічного у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позові та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем своєї реєстрації у встановленому законом порядку. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 січня 2015 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Цим же судовим рішенням [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 179 СК України, опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Слід зазначити, що статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, відомостей про наявність у відповідача інших утриманців в судовому засіданні встановлено не було. Окрім цього, будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, матеріали справи не містять. Таким чином, суд бере до уваги, що розмір аліментів не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в зв'язку з вищевикладеним вважає, що на користь позивача повинні бути присуджені аліменти у розмірі, який визначений позовними вимогами. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved