Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають доньку - [PERSON] [INFO] . На даний час, донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, вона здійснює догляд за дитиною. Відповідач не виконує обов`язки по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої доньки у повному обсязі. В зв`язку з тим, що відповідач має мінливий дохід, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, щодо слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, щодо слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня донька проживає разом з позивачем. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки у достатньому розмірі. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Домовленості між батьками про розподіл витрат на утримання дитини у добровільному порядку не досягнуто. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи стягувати з 07.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 768,40 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved