Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що 16 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув.. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2010 року Червонознам»янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень позивача та не спростовано відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітніх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved