Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, до [PERSON] про відшкодування збитків внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що 23.04.2013 між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 1-230413-2, згідно розділів 1-2 Договору, продавець [PERSON] зобов'язана передати у власність покупця [PERSON] товар - диван 78321 (Монако) коричневого кольору (1 шт.), крісло 7832 (Монако) коричневого кольору (2 шт.). У відповідності до п. 3.1 Договору «Продавець» доставляє «Товар» на свій склад протягом десяти робочих днів з моменту внесення «Покупцем» авансу в розмірі 100% в сумі 25728 гривень. 23.04.2013 р. [PERSON] в рахунок оплати вартості товару сплачений аванс в сумі 100 гривень, а 24.04.2013 р. сплачений залишок вартості у сумі 25628 гривень. 25.04.2013 р. товар доставлений на склад продавця, про що покупець [PERSON], згідно умов Договору, був сповіщений за допомогою телефонного зв'язку. При цьому, в ході телефонної розмови, [PERSON] відмовився прийняти товар, не пояснюючи причин та зажадав повернення раніш сплачених коштів у повному розмірі у сумі 25728 гривень. [PERSON] категорично відмовився приймати товар, відшкодовувати завдані [PERSON] збитки та наполіг на поверненні сплачених коштів у повному обсязі. 30.04.2013 позивач повернула відповідачеві грошові кошти у сумі 25728 гривень, що підтверджено розпискою. Позивач зазначає, що в результаті невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань та умов за Договором, їй завдані збитки у розмірі 6432 гривень, які згідно відповідно до п. 6.5 Договору являються штрафом у розмірі 25 % від вартості товару (25 728 грн. * 25% = 6432 грн.). Позивач просить стягнути з Відповідача грошові кошти у вигляді штрафу за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 6431 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, звернувся до суду із зустрічним позовом про порушення прав споживачів, в якому вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, безпідставними та незаконними, оскільки договором не передбачено ніяких штрафних санкцій за невиконання, чи неналежне виконання Продавцем своїх зобов'язань за Договором. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що умови Договору, а саме п.5.2.5.,6.1.,6.2.,6.5. Договору встановлюють вимоги щодо сплати Покупцем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, а також встановлюють жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом продавця. Також зазначив, що 24.04.2013 року, після сплати повної суми за товар, від своїх знайомих дізнався, що меблі, які він вирішив купити, мають негативні відгуки від покупців. Після розмірковувань, він вирішив відмовитися від купівлі товару, про що наступного дня - 25.04.2013 року, сповістив про це відповідача, приїхавши до салону і попросив повернути гроші. На це відповідач надав згоду, однак гроші не повернув, посилаючись на те, що такої суми зараз в нього немає і пообіцяв подзвонити. Не дочекавшись дзвінка, був вимушений знову 27.04.2013 року подзвонити до відповідача і знову отримав від нього відмову повернути кошти з того самого приводу. 30.04.2013 року він звернувся за консультацією до Запорізького Управління по захисту прав споживачів. Після дзвінка з Управління до відповідача, щодо його протиправних дій, йому повернули всю суму грошей, яку він сплатив за товар. Оскільки на вимогу продавця йому довелося шукати кошти для внесення повної суми за товар, який ще не надійшов на склад покупця, що не передбачено п.4.4 Договору, а також подачею до нього позову про відшкодування збитків внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу, вважає, що відповідачем завдано моральну шкоду у зв'язку з тим, що він нервував та витрачав час на пошук грошей, дії [PERSON], пов'язані з подачею до нього необґрунтованого і неочікуваного позову (майже через пів року після повернення коштів за Договором), потребувало від нього значних зусиль для відновлення колишніх життєвих зв'язків, тому що він і його жінка пережили нервовий стрес, що потяг за собою безсоння і нервозність, пов'язані з порушенням звичного способу життя; був змушений витрачати свій час на звертання за консультаціями до фахівців з права, з приводу подачі до нього позову, готувати зустрічний позов, що змушувало його постійно знаходиться у стані нервової напруги. Позивач за зустрічним позовом просить відмовити суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи підприємцю [PERSON] про відшкодування збитків внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу у розмірі 6 432,0 гривень; визнати недійсними пункти 5.2.5., 6.1., 6.2., 6.5. договору купівлі-продажу № 1-230413-2 від 23.04.2013 року, як несправедливі та порушуючи права споживача, стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну моральну шкоду у сумі 2 000 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь витрати на одержання правової допомоги від адвоката [PERSON] у сумі 2 800 гривень. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи підприємця [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 23.04.2013 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 1-230413-2 (а.с.7). Згідно розділів 1-2 Договору, продавець [PERSON] зобов'язана передати у власність покупця [PERSON] товар - диван 78321 (Монако) коричневого кольору (1 шт.), крісло 7832 (Монако) коричневого кольору (2 шт.). У відповідності до п. 3.1 Договору «Продавець» доставляє «Товар» на свій склад протягом десяти робочих днів з моменту внесення «Покупцем» авансу в розмірі 100% в сумі 25728 гривень. У відповідності до п. 3.2 Договору, протягом 3 (трьох) робочих днів від дня надходження «Товару» на власний склад «Продавець» сповіщає про це «Покупця» за допомогою телефонного зв'язку. Згідно п. 5.2.2 Договору, «Покупець» зобов'язаний оглянути «Товар» при одержанні й прийняти його по видатковій накладній або акту прийому-передачі «Товару» (накладній, товарному чеку або бланку замовлення). Згідно п. 5.2.5 Договору, «Покупець» зобов'язується відшкодувати «Продавцеві» видатки, пов'язані з виконанням ним дій по виконанню договору (доставка на свій склад, підготовка, комплектація, сортування), у відпадку відмови «Покупця», до передачі йому «Товару», від умов «Договору», у розмірі 25% від вартості товару. Відповідно до пункту 6.1. Договору, за невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору винна Сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим Договором. Відповідно до пункту 6.2. Договору, за невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору винна Сторона зобов'язання відшкодувати іншій стороні заподіяні таким невиконанням та/або неналежним виконанням збитки. Згідно п. 6.5 Договору, за відмову від прийому товарів від «Продавця», коли це не пов'язано з їхньою якістю, комплектністю, станом упаковки чи маркування, «Покупець» сплачує продавцю штраф у розмірі 25% від вартості товару. Згідно прибуткового касового ордеру № 1-230413-2 від 23.04.2013 року, ФОП [PERSON] прийняла від [PERSON] 100 грн. (а.с.8). За прибутковим касовим ордером № 1-230413-2 від 24.04.2013 року, ФОП [PERSON] прийняла від [PERSON] 25628 грн. (а.с.9). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що після звернення відповідача до Запорізького управління захисту прав споживачів, ФОП [PERSON] повернула [PERSON] сплачені кошти у розмірі 25728 грн., що підтверджується розпискою від 30.04.2013 року (а.с.10). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 р. із змінами та доповненнями, продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно до частини 2 статті 18 Закону №1023-XII, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно до частини 3 статті 18 Закону №1023-XII несправедливими є, зокрема, умови договору про: - встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; - встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; - визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Суд критично ставиться до заяви позивача, що відповідачем порушені умови п. 5.2.5 Договору, зазначивши, що товар був доставлений на склад позивача, оскільки дана обставина жодним чином не підтверджена. Суд не приймає до уваги надану позивачем на вимогу суду лише перед судовими дебатами видаткову накладну № РН- 000021 від 25 квітня 2013 року про одержання ФОП [PERSON] товару на суму 20582,00 грн., оскільки ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач жодним чином не посилався на вказану накладну. Відповідно д. ч.2 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Крім того, суд не має можливості ідентифікувати, що саме вказаний в накладній товар був отриманий ФОП [PERSON] для подальшого продажу відповідачу, також вартість зазначеного товару в видатковій накладній від 25.04.2013 року (з урахуванням ПДВ) не відповідає сплаченій відповідачем сумі за придбання товару та повернутій сумі за розпискою. Також позивачем не наведено суду, на підставі якої умови договору відповідачу були повернуті сплачені останнім грошові кошти в повному обсязі. У зв'язку з цим, суд вважає, що позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання даного договору. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсними пунктів 5.2.5., 6.1., 6.2., 6.5. договору купівлі-продажу № 1-230413-2 від 23.04.2013 року не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно до пункту 1, 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивачем не надано жодного обґрунтування щодо недійсності п. 6.1, 6.2. Договору. Посилання представника позивача, що договором встановлені вимоги щодо сплати покупцем непропорційно великої суми компенсації, а саме понад п'ятдесяти відсотків вартості продукції у разі невиконання ним зобов'язань за договором, а також встановлюють жорсткі обов'язки споживача, спростовуються умовами договору, оскільки компенсація, передбачена п.5.2.5 договору та сплата штрафу за п.6.5 договору є різними поняттями, виникають за різні порушення умов договору і суми відсотків не підлягають складанню. Судом також розглянуті позовні вимоги про стягнення з ФОП [PERSON] моральної шкоди у сумі 2000 грн.. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. За наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, значний час, витрачений позивачем за зустрічним позовом у зв'язку зі зверненнями до Запорізького обласного управління по захисту прав споживачів та до суду, заподіяні психологічні страждання, пов'язані з надходженням позову до суду, що призвело до суттєвих змін у його життєдіяльності. Але сума відшкодування моральної шкоди є надто завищеною та не відповідає обсягу моральних страждань позивача, а тому суд доходить висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на правову допомогу. За вимогами статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До договору про надання юридичних послуг від 04 листопада 2013 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (а.с.31-32) надано розрахунок правової допомоги за вказаним договором у сумі 2800 грн. (а.с.33), квитанції по сплаті гонорару по даній справі (а.с.53-55) та акт виконаних робіт від 11.12.2013 року за вказаним договором про надання правової допомоги. Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (зустрічний позов подано до суду подано 06.11.2013 року) з 01.01.2013 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1147 грн. у місячному розмірі. Таким чином, 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі складає 458,80 грн., зазначений розмір адвоката [PERSON] у сумі 400,00 грн. за годину роботи не перевищує встановлений Законом граничний розмір. Відповідно до матеріалів справи участь [PERSON] у судових засіданнях складає 1 год. 48 хв. (07.11.2013 року - 14 хв.; 11.12.2013 року - 58 хв.; 15.01.2014 року - 36 хв.). З урахуванням часу судових засідань, у яких приймав участь [PERSON] та вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат [PERSON] за участь в судових засідання його представника повинен не перевищувати 720 грн.(1 год.48 хв. х 400 грн.) Суд погоджується з розрахунком представника позивача за зустрічним позовом, що на складання зустрічного позову і підготовки документів для подачі до суду він витратив 3 години і приймає розрахунок в цій частині, а саме: 400.00 грн. х 3=1200.00 грн. та не приймає до уваги розрахунок за консультації за 1,5 год., оскільки в графі «опис виду правової допомоги» зазначено, що адвокатом [PERSON] надано [PERSON] «консультації по кримінальній справі щодо розбійного нападу і спричинення матеріальної шкоди, ознайомлення з документами по справі, роз'яснення діючого законодавства України» та вказані консультації жодним чином не стосуються даної цивільної справи. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, ст.ст. 525,549, 626,655, 689,1167 ЦК України, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial