Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2009 року по 06 квітня 2017 року. Від шлюбу у них є троє малолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участь по утриманні дітей не приймає. На даний час перебуває в м. Одеса на заробітках, отримує достойну заробітну плату, а тому має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дітей повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час місце розгляду справи в судових засіданнях не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд вважав можливим винести у справі заочне рішення, оскільки проти такого порядку вирішення справи позивач не заперечувала. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2009 року по 06 квітня 2017 року. Від шлюбу у сторін є троє малолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідач отримує доходи і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліментів на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 10.09.2018 року і до досягнення дітей повноліття, задовольнивши позовні вимоги. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн . На підставі викладеного та

Outcome: approved