Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою [ADDRESS] між сторонами було укладено договір про користування електроенергією. Проте відповідач, у порушення даного договору, своїх обов'язків не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2014 року складає 5970,50 грн., тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що 06.02.2013 року зверталась до позивача з письмовою заявою, про відключення електропостачання від будинку за адресою [ADDRESS]. Дана заявка була виконана 24.04.2013 року. Проте, у будинок самовільно вселився та проживає брат відповідача із своєю родиною, пізніше відповідачем було виявлено несанкціоноване, самовільне підключення до своєї мережі електропостачання, про що остання повідомила відповідні компетентні органи, однак усунення несанкціонованого підключення не відбулось. У зв'язку з даними обставинами, відповідач вважає, що останній завдано збиток у розмірі 4019,18 грн., а заборгованість має сплачувати особи, які проживають у будинку останньої та незаконно користуються електроенергією. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.01.2005 року між сторонами було укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до п. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357 (далі ПКЕЕН) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Пунктом 53 Правил передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. На підставі акта енергопостачальник має право відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562, визначити величину електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН. Обсяг недооблікованої електричної енергії розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії, за кількістю днів, визначених відповідно до п. 3.3. методики, та за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується сума за актом порушень, але не більше терміну позовної давності. Так, 12.12.2013 за адресою відповідача: [ADDRESS], представниками позивача було виявлено порушення ПКЕЕН: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення. На підставі виявленого порушення було складено акт про порушення ПКЕЕН від 12.12.2013 № 22865. 27.02.2014 відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення та умов договорів про користування електричною енергією і нарахувань за ними (далі комісія) за участю відповідача. Комісією було встановлено, що акт № 22865 від 12.12.2014 складено правомірно. Рішення комісії оформлено протоколом № 652 від 08.05.2013 який був підписаний членами комісії та відповідачем. Так, відповідно п. 3.4. методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за формулою 3.1. проведено розрахунок вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН на суму 5 970,50 грн. (розрахунок додається). Станом на 01.09.2014 заборгованість за актом про порушення №22865 ПКЕЕН відповідачем не сплачена та складає 5 970,50 грн. Згідно п. 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що обов'язок сплачувати за спожиту електроенергію має бути покладений на осіб, що незаконно проживають у будинку відповідача та користуються електроенергією, яку самовільно підключили, оскільки тягар по утриманню майна, згідно ст. 322 ЦК України покладений на власника майна, яким є відповідач. Крім того, відповідач не порушувала питання про розірвання договору, отже між сторонами мають місце договірні відносини щодо постачання електричної енергії і обов'язок виконувати умови договору є обов'язковим. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог закону, відповідач зобов'язаний сплачувати за результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування особи у жилому приміщенні, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а також нести тягар по утриманню своєї власності. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved