Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня досягнення дитиною повноліття 07.04.2019 року і до закінчення [PERSON] навчання 01.07.2022 року, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Крім цього, просить стягнути з відповідача пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 2633,52 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу із відповідачем у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Відповідно до судового наказу, виданого 17.05.2018 року Личаківським районним судом м.Львова, на її користь стягуються аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.05.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначає, що 07.04.2019 року доньці [PERSON] виповнилось 18 років, однак така продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» на денній контрактній формі навчання з 01.09.2018 року до 01.07.2022 року. У зв`язку із продовженням донькою навчання, вона здійснює додаткові витрати на її утримання, зокрема, що пов`язані із необхідністю оплати як самого навчання так і проживання в гуртожитку. Враховуючи, викладене просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, позивач просить стягнути із відповідача на її користь пеню по несплачених аліментах, що становить 2633,52 гривні, оскільки у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем аліментів, станом на 15 березня 2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8785,14 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа поступила до суду 20 березня 2019 року. Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 29 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених вище, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.04.2019 року проти позову заперечив частково, в частині стягнення пені від суми несплачених аліментів. Зазначив, що на сьогоднішній день державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв`язку із виконанням судового рішення. Жодної заборгованості на сьогоднішній день у нього не має. Разом з тим пояснив, що він не ухиляється від свого обов`язку сплачувати аліменти, оскільки повністю оплачує навчання доньки. В судове засідання 14.05.2019 року відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Скерував на адресу заяву про відкладення розгляду справи, оскільки знаходиться за межами м.Львова та позовні вимоги заперечує. Враховуючи те, що відповідачем не подано жодного документального підтвердження про неможливість з`явитися у судове засідання з поважних причин, суд постановив проводити розгляд справи без його участі відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, із врахуванням пояснень, даних у попередньому судовому засіданні. У відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.17), у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 2805. Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.18), у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 1458. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 02.11.2018 року (а.с.4-5), шлюб між сторонами розірвано. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з довідки № 14735 від 22.02.2019 року (а.с.12), [PERSON] є студенткою 1-го курсу філософського факультету денної контрактної форми навчання ДВНЗ «Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника». Договором про надання освітніх послуг, укладеного між ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» та [PERSON] , передбачено, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати одержувачу [PERSON] , освітні послуги на першому рівні вищої освіти за спеціальністю «соціологія» на денній формі навчання. Строк дії договору з 01.09.2018 року до 01.07.2022 року. Вартість освітньої послуги за перший рік навчання становить 11500,0 гривень (а.с.10-11). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч.1 ст.200 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні та повному матеріальному забезпеченні матері [PERSON] , однак у зв`язку із навчанням проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 16). Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи матеріальний стан сторін, потреби [PERSON] , яка навчається, а також те що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачем обов`язок забезпечити належне утримання дитини, жодних доказів щодо оплати ним навчання дочки та інших витрат, пов`язаних з її навчанням відповідач [PERSON] суду не представив, а тому суд приходить до переконання про те, що саме аліменти на дитину у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, з врахуванням також наданої допомоги матір`ю дитини, здатний забезпечити належні умови для життя дитини, яка продовжує навчання. На думку суду, саме такий розмір аліментів є достатнім в нинішніх умовах проживання, з урахуванням продовження навчання донькою відповідача, її потреб. Відповідно до судового наказу, виданого Личаківським районним суду м.Львова від 17.05.2018 (а.с.6), з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах ВП № 56691890 від 15.03.2019 року (а.с.8), заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 15.03.2019 року становила 8785,14 гривень. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку (а.с.9), розмір пені, яка утворилась внаслідок заборгованості по сплаті аліментів, становить 2633,52 гривні. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня, оскільки виконавче провадження по стягненню аліментів на доньку закрито та ним сплачено усі необхідні суми, відтак вимогу про стягнення пені вважаю необґрунтованою. В той же час, як вбачається із розрахунку заборгованості наявного у матеріалах справи, станом на 15.03.2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 8785,14 гривень. Доказів, що заборгованість утворилась не вини відповідача судом не здобуто та такі відповідачем не представлені. Факт відсутності заборгованості на сьогоднішній день не позбавляє позивача права на пеню за кожен день прострочення сплати аліментів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з виникненням з вини відповідача заборгованості зі сплати аліментів, з нього на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 2633,52 гривень від суми несплачених аліментів та позовні вимоги в цій частині задовольнити. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 гривень суми судового збору.

Outcome: approved