Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], народженого [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону; стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 250 гривень щомісяця до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В суді позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у частині стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 400 грн., в решті позовних вимог просив відмовити та пояснив, що має невеликий мінливий дохід та сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу у розмірі 1/6 частини з усіх доходів. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2013 по 06.05.2016. В даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], народженого [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області від 20.03.2014). Як вбачається з акта депутата №40 від 01.02.2016 про обстеження житлово-побутових умов, [PERSON] перебуває на утриманні позивача. Відповідно до довідки КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» №59 від 29.01.2016 [PERSON] на даний час на диспансерному обліку не перебуває. Позивач відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради №281 від 11.04.2016 про отримання допомоги, отримала за період з 01.10.2016 по 01.03.2016 допомогу в розмірі 5160 грн. Відповідач офіційно ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід. Проживає окремо від позивача та дитини. Відповідно до наданої відповідачем довідки ВДВС №294 від 29.04.2016 відповідач станом на 29.04.2016 не має заборгованості по сплаті аліментів відповідно до виконавчого листа №538/584/14 від 30.08.2014 виданого Лохвицьким районним судом Полтавської області. Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.4 ст.76 СК України якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1 ст.180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.16 СК України якщо мати, батько дитини є неповнолітніми, баба, дід дитини з боку того з батьків, хто є неповнолітнім, зобов'язані надавати йому допомогу у здійсненні ним батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків. Згідно з ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 27 цієї Конвенції закріплює, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1228 гривні, працездатних осіб - 1450 гривень. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При цьому, зважаючи на інтереси дитини, з огляду на вищевикладені зобов'язання держави щодо дотримання прав дитини, суд зазначає, що утримання батьками своїх дітей має здійснюватись із врахуванням зазначеної мінімальної державної гарантії для проживання людини, але не обмежуватись нею. Оцінюючи пояснення відповідача щодо неможливості ним сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 1000 грн. на місяць, суд бере до уваги те, що відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості, має вищу педагогічну освіту, нормальний стан здоров'я, не є інвалідом, але не бажає працевлаштовуватись. Тобто, позиція відповідача щодо відсутності доходу як підстави зменшення розміру аліментів, від того, що вимагає позивач, є безпідставною. При цьому, суд враховує те, що відповідач сплачує аліменти на утримання іншої дитини, які, зі слів відповідача, складають більше 500 грн. на місяць. Таким чином, суд доходить висновку, що належним розміром аліментів на дитину буде 800 грн. на місяць. Оскільки, позивач отримує щомісяця допомогу на дитину у розмірі 860 грн., у сукупності з призначенням аліментів у розмірі 800 грн. розмір виплат буде становити 1660 грн., що незначно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й за внутрішнім переконанням суду хоча й не у повній мірі, але надасть змогу позивачу забезпечити дотримання прав дитини. Через те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дитині нещодавно виповнився один рік, відповідач не забезпечує матеріально та фізично життєдіяльність дитини та матері, суд вважає, обґрунтованою вимогою позивача щодо стягнення із відповідача аліментів на її утримання. Посилання відповідач на неможливість надавати позивачу матеріальної допомоги, суд оцінює також як спосіб уникнення відповідальності за належне забезпечення свого сина та його матері, як особи, яка у повній мірі займається доглядом, вихованням, утриманням дитини. Можливість надання матеріальної допомоги відповідачем позивачеві до досягнення їх спільним сином трирічного віку у сумі 250 грн. на місяць, суд вважає доведеним через те, що відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості, має вищу педагогічну освіту, нормальний стан здоров'я, не є інвалідом, але не бажає працевлаштовуватись. Зважаючи на вищевикладене, позицію сторін, беручи до уваги їх матеріальне становище та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення по справі, у тому числі вік сторін, їх працездатність, можливість заробляти,

Outcome: partial