Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] мотивуючи тим, що вона є власником легкового автомобіля [NUMBER], 04.04.2017 року близько 14 год.30 хв. вона поставила даний автомобіль на автостоянку по вулиці Курсовій,64 в місті Білій Церкві Київської області, де малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було пошкоджено вказаний автомобіль, а саме: розбито праве переднє скло, пошкоджено кришу, двері, капот автомобіля, в зв'язку з тим, що малолітні після уроків в Білоцерківській ЗОШ № 9 пішли на спортивний майданчик, щоб погратись, а потім вирішили покидати каміння по автомобілях, які перебували на автостоянці, що знаходиться поруч із спортивним майданчиком. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] -батьків малолітніх, з вини яких завдано позивачу матеріальної шкоди, в рахунок відшкодування шкоди 21 088 грн.97 коп. в рівних частках по 1/2 з кожної; стягнути з відповідачів судові витрати : 3840 грн. за правову допомогу та 640 грн. судового збору, всього 4 480 грн. - по 2 240 грн. з кожного відповідача. До початку розгляду справи по суті позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Білоцерківське районне комунальне підприємство «Кіновідеомережа» та подано уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], Білоцерківського районного комунального підприємство «Кіновідеомережа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує тим, що 17.08.2016 року між нею та відповідачем БРКП «Кіновідеомережа» укладено договір про надання послуг по відповідальному зберіганню автотранспорту, за умовами якого відповідач зобов'язувався прийняти та забезпечити відповідальне зберігання /паркування/ автомобіля замовника на автостоянці по вулиці Курсовій,64 в місті Білій Церкві, 04.04.2017 року близько 14 год.30 хв. вона поставила належний їй автомобіль [NUMBER] на автостоянку для зберігання, де в цей же день малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було пошкоджено вказаний автомобіль, а саме: розбито праве переднє скло, пошкоджено кришу, двері, капот автомобіля, в зв'язку з тим, що малолітні після уроків в Білоцерківській ЗОШ № 9 пішли на спортивний майданчик, щоб погратись, а потім вирішили покидати каміння по автомобілях, які перебували на автостоянці, що знаходиться поруч із спортивним майданчиком. Оскільки відповідачем КП «Кіновідеомережа» не виконано належним чином обов'язки за договором, не забезпечено відповідальне зберігання належного позивачу автомобіля, то позивач просила суд стягнути з КП «Кіновідеомережа» матеріальну шкоду в сумі 21 088 грн.97 коп., з відповідачів [PERSON] та [PERSON] -батьків малолітніх, з вини яких завдано позивачу матеріальної шкоди, стягнути моральну шкоду по 2000 грн. з кожної з врахуванням ступеня вини; стягнути з КП «Кіновідеомережа» судові витрати в розмірі 3 765 грн.88 коп.; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати в розмірі по 357 грн.06 коп. з кожної. За ухвалою суду від 08.11.2017 року, яку занесено до журналу судового засідання /а.с.141/, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Білоцерківське районне комунальне підприємство «Кіновідеомережа». В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача Білоцерківського районного комунального підприємства «Кіновідеомережа» -директор підприємства Гладченко С.О. позов не визнав та пояснив, що договір з позивачем було укладено на зберігання належного їй автомобіля «Хюндай», який вона продала, ніяких інших договорів з нею не укладалося, а тому відповідальність мають нести батьки малолітніх, з вини яких було пошкоджено транспортний засіб «Ніссан Жук», належний позивачці, крім того, позивачем не надано належних доказів щодо понесених нею витрат на ремонт автомобіля та витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що відсутні належні докази, які б підтверджували вину її сина в завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала з аналогічних підстав, в судове засідання 28.12.2017 року ні відповідач [PERSON], ні її представник не з'явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд вважав за можливе закінчувати розгляд даної справи без їх участі. Заслухавши всіх осіб, які приймали участь у розгляді справи, показання свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є власником автомобіля [NUMBER] 2013 року випуску білого кольору, дата реєстрації 04.04.2017 року, що стверджується копією цього свідоцтва /а.с.8/. 04.04.2017 року позивач о 14 год.30 хв. залишила даний автомобіль на автостоянці Білоцерківського районного комунального підприємства «Кіновідеомережа» по вулиці Курсовій,64 в місті Білій Церкві , що стверджується копією відомості про добове зберігання транспортних засобів /а.с.113/, копією висновку інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 10.04.2017 року за результатами перевірки заяви [PERSON] /а.с.14-15/. Як зазначено у висновку інспектора поліції, 04.04.2017 року близько 18 год. малолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] після уроків в Білоцерківській ЗОШ № 9 пішли на спортивний майданчик, щоб погратись, а потім вирішили покидати каміння по автомобілях, які перебували на автостоянці, що знаходиться поруч із спортивним майданчиком, кинувши каміння декілька разів через паркан, вони почули, що розбилось скло та вирішили втекти, але їх зупинив [PERSON], який проживає [INFO]; в результаті таких дій малолітніх було пошкоджено належний позивачу автомобіль Nissan Juke: розбите праве скло, пошкоджено лакофарбове покриття правих дверей, даху автомобіля. Відповідно до висновку № 82 експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного [PERSON], який має вищу технічну та юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] від пошкоджень, які виникли внаслідок протиправної дії, складає 21 088 грн.97 коп.; вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини втрати товарної вартості /а.с.16-33/. Згідно протоколу огляду колісного транспортного засобу, який є додатком до висновку експертного автотоварознавчого дослідження /а.с.23/, експертом зафіксовано наступні пошкодження: двері передні праві, боковина верхня права, капот, панель даху, скло дверей передніх правих, протокол підписано представником КП «Кіновідеомережа». З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2016 року між РКП «Кіновідеомережа» /виконавець/ та позивачем [PERSON] /замовник/ було укладено договір про надання послуг по відповідальному зберіганню автотранспорту, предметом якого є відповідальне зберігання /паркування/ на території виконавця за адресою: вул. Курсова,64 автомобіля замовника, а саме: марка Хонда державний номер [NUMBER], що стверджується копією цього договору /а.с.109/. Згідно п.2.1 договору виконавець зобов'язується прийняти автомобіль та забезпечити його відповідальне зберігання /паркування/. У разі невиконання чи неналежного виконання взятих до договору зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України /п.4.1 договору/. Також суду надано копію Додаткової угоди № 1 до договору про надання послуг по відповідальному зберіганню автотрансопрту від 17.08.2016 року , яка датована 01.03.2017 року, та згідно якої внесено зміни до п.1.1 договору, а саме: предметом договору є відповідальне зберігання /паркування/ на території виконавця по вул. Курсовій,64 автомобіля [PERSON] в зв'язку з покупкою, державний номер змінений на [NUMBER]; внесено зміни до п.3.1 щодо тарифів за надання виконавцем послуг - 400 грн. без ПД за автомобіль до 25 числа кожного місяця /а.с.110/. В судовому засіданні встановлено, що за позивачем [PERSON] 13.11.2014 року був зареєстрований автомобіль Hyundai Santa Fe н.з. [NUMBER], який 17.01.2017 року перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу в ТСЦ, автомобіль Nissan Juke н.з. [NUMBER] 22.03.2017 року знято з обліку для реалізації та присвоєно транзитні номери [NUMBER], 04.04.2017 року зареєстровано за [PERSON] по договору купівлі-продажу в ТСЦ та присвоєно д.н. [NUMBER], що стверджується копією довідки Територіального сервісного центру № 3242 від 26.12.2017 року /а.с.168/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. За ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання. Відповідно до ст.950 цього Кодексу за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності. Положеннями ст.951 ЦК України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Постановою КМ України № 115 від 22.01.1996 року затверджені Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках, які регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, і поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб'єктами господарської діяльності, чи належать цим суб'єктам /п.1 Правил/. Згідно п.27 Правил автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Отже, відповідач КП «Кіновідеомережа», який прийняв на зберігання автомобіль позивача, згідно наведених вище правових норм та умов договору зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки внаслідок пошкодження транспортного засобу. Заперечуючи проти позову, директор підприємства посилався на те, що договір з позивачем було укладено на зберігання належного їй автомобіля «Хюндай», який вона продала, ніяких інших договорів з нею не укладалося. Але, як встановлено судом і вказано вище, в матеріалах справи є додаткова угода до договору щодо зберігання придбаного позивачем транспортного засобу, на якій є печатка підприємства та підпис представника підприємства; суду надано копію квитанції до прибуткового касового ордера від 03.04.2017 року /а.с.111/, якою підтверджується сплата позивачем коштів за квітень місяць в сумі 400 грн. відповідно до додаткової угоди за зберігання автомобіля, тоді як автомобіль Хюндай на той час позивачем було вже продано; позивач має пропуск № 30 на платну автостоянку, виданий КП «Кіновідеомережа» /а.с.112/; крім того, згідно відомості про добове зберігання транспортних засобів /а.с.113/, автомобіль з номерним знаком [NUMBER] зберігається на автостоянці з 02.04.2017 року. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] -охоронник автостоянки, яка показала, що вона чергувала з 03.04. по 04.04.2017 року до 8 години ранку, позивач 03.04. 2017 року сплатила кошти за місяць за послуги автостоянки, вона оформила цей платіж за попередній автомобіль; свідок [PERSON] - бухгалтер КП «Кіновідеомережа» показала, що договір з позивачем було укладено на зберігання попереднього автомобіля, ніякі інші договори вона з позивачем не укладала. Але покази свідків судом оцінюються критично, оскільки обоє свідків не змогли пояснити в суді, на якій підставі від позивача приймали кошти за зберігання автомобіля, який було продано позивачем ще в січні 2017 року; на якій підставі підприємство продовжує договірні стосунки з позивачем по даний час, оскільки вона користується послугами автостоянки для зберігання автомобіля Nissan Juke. А тому суд вважає, що саме відповідач КП «Кіновідеомережа» має нести відповідальність за спричинені позивачу збитки, завдані внаслідок неналежного виконання умов договору, оскільки автомобіль позивача було пошкоджено тоді, коли він був прийнятий на відповідальне зберігання та перебував на автостоянці підприємства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вказано вище в рішенні, позивачу заподіяно матеріальну шкоду в сумі 21 088 грн.97 коп. Оспорюючи розмір матеріальних збитків, представник КП «Кіновідеомережа» не надав суду жодних доказів на спростування висновку автотоварознавчого дослідження, яким було визначено розмір завданих позивачу матеріальних збитків. За ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: в т.ч. втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). А тому з врахуванням наведеного вище суд вважає, що відповідач КП «Кіновідеомережа» має відшкодувати позивачу реальні збитки на суму 21 088 грн.97 коп. Представник позивача посилався на те, що позивачу була завдана також моральна шкода на суму 4000 грн., яку він просив стягнути в рівних частках з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку суд виходить з того, що позивачу було спричинено моральну шкоду внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, вона змушена була витрачати додатково час та кошти для захисту її прав, що призвело до зміни звичного для неї способу життя. Спричинену позивачу моральну шкоду суд визначає в розмірі 2000 грн. При цьому ні умовами договору на зберігання транспортного засобу, ні нормами права, які застосовуються до договорів зберігання, не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок пошкодження переданої на зберігання речі. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено і вище в рішенні вказано на те, що шкоду позивачу було спричинено малолітніми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно положень ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. За ст.1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Якщо в момент завдання шкоди кількома малолітніми особами одна з них перебувала в закладі, який за законом здійснює щодо неї функції опікуна, цей заклад відшкодовує завдану шкоду у частці, яка визначається за рішенням суду. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] посилалаися в суді на те, що відсутні належні докази вини малолітніх дітей у заподіянні шкоди позивачу. Але вина малолітніх [PERSON] /мати [PERSON]./ та [PERSON] /мати [PERSON]./ доведена матеріалами перевірки інспектора з ювенальної превенції сектора превенції Білоцерківського відділу поліції; під час перевірки пояснення були відібрані у малолітніх дітей, де вони вказали на обставини заподіяння ними шкоди позивачу /а.с.10-11, 116-117/, на письмових поясненнях підписи обох матерів про те, що всі відомості зі слів дітей записано вірно; пояснення були відібрані у [PERSON] та [PERSON], які були очевидцями цих подій 04.04.2017 року, на що вказано у висновку за результатами перевірки. Постановами інспектора з ювенальної превенції сектора превенції Білоцерківського відділу поліції від 05.04.2017 року серії АА № 532802 та серії АА № 532803 обох відповідачок було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у вигляді попередження /а.с.12-13/. Відповідач [PERSON] посилалася на те, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності скасована Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, надавши копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2017 року по справі за її адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення /а.с.57-59/. Як вбачається зі змісту вказаної постанови суду, судом було задоволено позов [PERSON], скасовано постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності серії АА № 532803 від 05.04.2017 року з тих підстав, що відповідачі, які не були присутні в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи, не надали доказів правомірності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] Але такі докази надані в судовому засіданні під час розгляду справи за позовом [PERSON], на що вказано вище в рішенні. Суд також виходить з того, що шкода була завдана позивачу малолітніми особами в той час, коли вони не перебували під наглядом навчального закладу, вказані вище події мали місце після уроків в ЗОШ № 9 близько 18 год., тобто, суд вважає, що завдана шкода є саме наслідком несумлінного здійснення виховання та нагляду з боку відповідачів за своїми малолітніми дітьми, які після закінчення уроків в школі проводять час на власний розсуд. Оскільки шкода завдана спільними діями малолітніх, то суд вважає, що їхні батьки мають нести відповідальність за спричинену моральну шкоду в рівних частках - по 1/2 кожний відповідач, тобто -по 1000 грн. Представник позивача просив суд відшкодувати судові витрати з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 640 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 840 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: в т.ч. на професійну правничу допомогу. За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката надано копію Додатку до договору про надання правової допомоги № 145 від 08.07.2016 року /а.с.37/, де зазначено вид правової допомоги, що надаватиметься, та розмір гонорару, але при цьому суду не надано детального звіту чи іншого документу, що підтверджує фактичне надання послуг, обсяг роботи адвоката, витраченого ним часу, розрахунок вартості допомоги адвоката. Копія квитанції про оплату позивачем коштів в сумі 3840 грн. на підставі договору № 145 від 07.04.2017 року /а.с.135/, також не є належним доказом понесених фактичних витрат, оскільки на квитанції відсутня відмітка банку про внесення цих коштів, відсутня дата на номер квитанції. А тому в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити. Витрати по сплаті судового збору розподіляються між сторонами пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме: загальна сума задоволених позовних вимог складає 23 088 грн.97 коп., з відповідача КП «Кіновідеомережа» стягується 21 088,97 грн., що становить 91,3 %, з інших відповідачів -2000 грн., що становить 8,7 %, тоді судовий збір 640 грн. стягується з КП «Кіновідеомережа» в сумі 584,32 грн., з інших відповідачів -55,68 грн. - по 27 грн.84 коп. з кожної.

Outcome: partial