Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по вказаному адресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що брат позивачки [PERSON] проживав у житловому будинку по [ADDRESS] . Він був власником половини будинку. [PERSON] помер [INFO] і позивачка як його рідна сестра після його смерті успадкувала половину житлового будинку за законом. Власником другої половини житлового будинку був син брата [PERSON] , [INFO] [PERSON] 03.04.2012 року через Городенківську РДНК подарував позивачці свою половину житлового будинку. При такому, позивачка стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та зареєстрована по цьому адресу. Відповідач відчужив свою половину житлового будинку на користь позивачки, але з реєстрації не знявся по даний час. Він з сім`єю постійно проживає в Іспанії і потреби проживати в цьому будинку в нього немає. Позивачка є одинокою та малозабезпеченою, має право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Позивачці управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА не може призначити соціальну допомогу, виходячи із кількості осіб зареєстрованих в житловому будинку. Відповідач по даний час значиться таким, що проживає в будинку позивачки, а тому це стало перешкодою в призначенні соціальної допомоги. Позивачка є власником житлового будинку і якихось домовленостей з відповідачем на право проживання в будинку або користуватися ним не було, а відповідно цьому та ч.2 ст. 405 ЦК України має право звернутися до відповідача з позовом про усунення перешкод у користуванні її житловим будинком шляхом визнання таким, що втратив право на користування ним без поважної причини. В судовому засіданні 06.05.2020 позивачка позов підтримала та просила суд задовольнити. Ствердила, що дійсно [PERSON] біля 20 років в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає. В судове засідання 15.06.2020 позивачка не зявилася, до суду подала заяву про продовження судового розгляду справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який згідно повідомлення Серафинецької сільської ради № 43 від 31.01.2020 - зареєстрований по [ADDRESS] , в судові засідання призначені по справі на 02.04.2020, 06.05.2020 та 15.05.2020 не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення судових повісток із відмітками укрпошти « інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «по даному адресу не проживає», «знаходиться за кордоном», «адресат в селі не проживає». Крім того, про виклик в судове засідання 06.05.2020 та 15.06.2020 [PERSON] повідомлялася через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення судового засідання по справі 15.06.2020 від [PERSON] не надходило. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши позивачку, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 28.10.2011 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1880, спадкова справа № 589 від 26.10.2011, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається із 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Копією Витягу про державну реєстрацію прав № 32015561, виданого 11.11.2011 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить ? частка житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину/№1880/ 28.10.2011/ Паньків Д.М. , державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори. Копією договору дарування частини житлового будинку від 03.04.2012 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 431 доводиться, що [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , надалі іменований як дарувальник, від імені якого діє та представляє його інтереси [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , надалі іменована як обдаровувана, уклали договір про те, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частину житлового будинку розміщеного в [ADDRESS] з приналежними господарськими прибудовами, розміщеного на земельній ділянці площею -,2176 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, якій присвоєно кадастровий номер 2621684901:01:001:0056, згідно технічної документації за 2012 рік. Ця ? частина житлового будинку належить дарувальнику на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину № 1890 від 01.11.2011 виданого Городенківською РДНК (оригінал посвідчено 17.07.1996 року цією ж нотконторою). Копією Витягу про державну реєстрацію прав № 33768998, виданого 09.04.2012 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування /431/ 03.04.2012/ Паньків Д.М. , державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори. Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] стверджується, що житловий будинок побудований в 1952 році, господарські будівлі та споруди побудовані в 1950, 1952, 1960 роках. Довідкою № 137, виданою 06.05.2020 Серафинецькою сільською радою Городенківського району підтверджується, що вулиця Шевченка в с. Серафинці перейменована на вулицю Юрківка . З наведеного слідує, що позивачка є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Довідкою № 507 , виданою 26.12.2019 виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району стверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але понад 20-ть років в с.Серафинці не проживає. Актом про встановлення місця проживання [PERSON] від 26.12.2019 підтверджується, що комісією в складі сільського голови с.Серафинці Кабана В.В.. секретаря сільської ради Бачинської С.М., депутата сільської ради [PERSON] 26.12.2019 було проведено обстеження житлового будинку в [ADDRESS] в результаті чого встановлено, що в даному будинку зареєстрований [PERSON] , але не проживає близько 20 років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що вона є сусідкою позивачки та знає її давно. Також підтвердила, що [PERSON] , який є племінником [PERSON] біля 20 років в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не є членом сім`ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачкою не укладав. Судом встановлено, що він не проживає в будинку позивачки, хоча зареєстрований в ньому. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України в разі відчуження майна у попереднього власника припиняється право власності на нього. Таким чином, права володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд переходять до нового власника. На підставі наведеного, суд вважає, що обраний власником спосіб захисту відповідає об`єму його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, тому даний позов слід задовольнити. На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 346, 391 ЦК України,

Outcome: approved