Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на дружину. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2016 року. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], котрий матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у його вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання дружини з якою проживає неповнолітня дитина в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З дослідженого судом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2016 року. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] З дослідженої судом довідки Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 21.08.2017 року № 1792 встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментівна дитину, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Державний бюджет України на 2017р.» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1426 грн. та з урахуванням вищенаведеної норми СК України не може бути меншим ніж 713 грн. Оскільки відповідач визнав повністю позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, визнання позову прийняте судом, тому дана вимога підлягає до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з того, що згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач проживає окремо від позивача і дитини, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а також беручи до уваги, що він визнає дану вимогу, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved