Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття доньки, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалось, в них різні погляди на життя. Подальше збереження родини вважає неможливим. Також просить стягнути аліменти на утримання доньки, оскільки відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Згідно свідоцтва про одруження сторони 25 вересня 1999 року зареєстрували шлюб у Мирненській селищній раді Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 12. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. З 21 січня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно довідки СП ЖЄУ-ЗАТ «Мелітопольстрой» № 91 від 10 червня 2014 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та з нею мешкає її донька [PERSON], [INFO]. Таким чином, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча працює в Головному управлінні державної служби надзвичайних ситуацій України у Запорізькій області та має можливість надавати позивачці таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27 червня 2014 року і до досягнення донькою повноліття.

Outcome: approved