Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , котрий матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, змінені позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Додатково пояснив, що не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Підтвердив, що займається тимчасовими підробітками та отримує нерегулярний дохід. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 25.04.2015 року, актовий запис №107. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Також відповідачем не надано суду доказів того, що він бере участь в утриманні дитини у грошовій чи натуральній формі. Та обставина, що відповідач не працює не звільняє його від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки він є працездатною особою молодого віку, має можливість працевлаштуватись і отримувати дохід. Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі по 1300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial