Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача, збільшивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача на її користь 19003 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2015 року з невідомих позивачу причин з відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» на її ім'я рахунків були зняті грошові кошти: з зарплатної картки в сумі 1300 грн., а з кредитної картки 14665,51 грн. З цього приводу позивач звернулася із заявою в правоохоронні органи, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження з попередньою кваліфікацією за ст.185 КК України. Позивач прийняла рішення про оплату відповідачу 17703 грн., які були викрадені з її рахунка, а також нараховані на цю суму відсотки, щоб не допустити нарахування ще й штрафних санкцій. Однак вважає, що відповідач не дотримався низки норм чинного законодавства України щодо забезпечення несанкціонованого доступу до майна позивача, а тому повинен нести відповідальність згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України та повернути позивачу сплачені нею кошти. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що переведення коштів відбулося через систему Приват-24, однак позивач вказаних операцій не здійснювала, тому вважає, що відповідачем надано неякісні послуги, що призвело до несанкціонованого списання грошових коштів, тому просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.30-34). Вважає, що позивачем не представлено доказів порушення відповідачем прав чи охоронюваних законом інтересів позивача. Пояснив, що за зверненням позивача [PERSON] Безпеки Західного ГРУ було проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що операції щодо переказу коштів позивача були здійснені відповідачем лише після ідентифікації позивача та підтвердження динамічним паролем, тому твердження позивача про незаконне переведення коштів не відповідає дійсності. Крім цього, оскільки за завою позивача було зареєстроване кримінальне провадження, то вважає, що у разі вчинення щодо позивача злочину, відшкодовувати завдану ним шкоду має винна особа, а не банк. Крім цього, пояснив, що програмний комплекс Приват-24 є достатньо захищеним, тому позивачу слід було бути уважнішою при користуванні ним та захистити інформацію на своєму мобільному пристрої, щоб запобігти розголошенню інформації про свій логін та пароль доступу до системи, а також про одноразові паролі ОТР. Оскільки відповідач не несе відповідальності за недотримання платником вимог щодо захисту вищевказаної інформації, на момент звернення позивача до банку 14.07.2015 року переказ коштів вже був завершений, підстав обмежити розпорядження грошовими коштами позивача у відповідача не було, тому вважає, що відповідач не порушив жодних прав та законних інтересів [PERSON] та з цих підстав в задоволенні позову останньої просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, ст.ст. 11, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні сторонами визнано, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню та обставина, що позивачу у ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито два рахунки, з яких 07.07.2015р. було списано грошові кошти на загальну суму 15965,51 грн. З цього приводу позивач звернулася із заявою в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, на підставі якої до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ст.185 КК України. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перераховані з її рахунків кошти повинні бути повернуті Банком, оскільки такі платіжні операції нею не виконувалися і на такі вона не надавала згоди. Дійсно, згідно з п.1.24 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Відповідно до п.32.3.2. ст.32 вказаного Закону у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати відповідну за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Разом з тим, як вбачається з представленої представником відповідача роздруківки висновку [PERSON] Безпеки Західного ГРУ (а.с.36-37) проведення спірних банківських операцій відбулося через систему Приват-24 після зміни паролю доступу в акаунт, для чого необхідним є введення телефонного номеру, чотирьох останніх цифр картки, новий пароль, пароль направлений банком на телефон, ПІН-код картки. Як вбачається з копії заяви-анкети (а.с.35) позивач ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено обовязок позивача, зокрема, п.1.1.2.1 не передавати картки, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати картки, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, що не передбачені Договором або суперечать чинному законодавству. 1.1.2.1.12. вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру PayPass, ПіНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання. 1.1.5.13. клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. 1.1.5.14. клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. п. 1.1.5.28 [PERSON] не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу. 1.1.2.1.13. [PERSON], а також правоохоронні органи про факти втрати Карти, Стікеру PayPass, ПіНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку, або за телефонами 3700 по Україні, [NUMBER] для дзвінків із-за кордону. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не представлено суду доказів списання з її рахунків грошових коштів з вини відповідача, в той час як відповідачем представлено докази, що переказ грошових коштів позивача відбувся через систему Приват-24, після введення всіх необхідних даних для ідентифікації та аутентифікації, зокрема, введення ПІНу, суд приходить до висновку, що підстав для повернення вказаних коштів за рахунок Банку на даний час не існує, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed