Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 02.09.2013 року вона уклала з відповідачем Договір на виготовлення та установку виробів з ПВХ та алюмінію №20913/1 (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась виготовити та встановити їй металопластикові вікна у строк до 09.10.2013 року, а вона, в свою чергу, зобов'язалась прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах визначених у Договорі. Відповідно до п.п. 3.2.1 та 3.5 зазначеного Договору вона здійснив передоплату за товар у розмірі 5000 грн. Однак до теперішнього часу відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконала - металопластикові вікна не виготовила та не встановила, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду з позовом про розірвання укладеного Договору та стягнення з відповідача на її користь суми передоплати за товар у розмірі 5000 грн. та 1030 грн. - розмір неустойки за прострочення виконання відповідачем зобов'язань за Договором за період 09.10.2013 року по 18.12.2013 року, що передбачено п. 5.2 Договору. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач завдала їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона протягом тривалого часу змушена була постійно приділяти увагу проблемі виконання умов Договору, замість того, щоб займатися своїми повсякденними справами, та в терміновому порядку шукати іншу можливість поміняти в квартирі вікна, так як був зимовий період, тому розмір моральної шкоди вона оцінює у 5000 гривень, які також просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати в розмірі 400 грн. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 02.09.2013 року позивач уклала з відповідачем Договір на виготовлення та встановлення виробів з ПХВ і алюмінію №20913/1 (а.с.5), відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась виготовити та встановити позивачу металопластикові вікна у строк до 09.10.2013 року, а остання, в свою чергу, зобов'язалась прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах визначених у Договорі. Відповідно до п.п. 3.2.1 та 3.5 зазначеного Договору позивач здійснила передоплату за товар у розмірі 5000 грн. Однак відповідач у строк, встановлений п. 1.4 Договору, своїх зобов'язань не виконала, металопластикові вікна позивачу не виготовила та не встановила. Отже, розглядаючи позовні вимоги у частині розірвання Договору та стягнення попередньої оплати за товар - грошових коштів у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов'язання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За вимогами ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що ця частина позовних вимог є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми неустойки за прострочення виконання зобов'язань за Договором, суд зазначає наступне. Так, п. 5.2 Договору встановлена відповідальність відповідача за невиконання умов Договору, а саме за несвоєчасне встановлення виробів та зрив поставки Виконавець виплачує Замовнику неустойку в розмірі 0,3% в день від вартості не встановлених виробів, при цьому загальна сума штрафу не може перевищувати 10% від суми Договору. Таким чином, за невиконання умов Договору відповідач зобов'язананий сплатити позивачу неустойку в розмірі 10% від суми Договору за період прострочення виконання зобов'язань за Договором за період з 09.10.2013 року по 18.12.2014 року в розмірі 1030 грн. із розрахунку 10300 грн. (загальна вартість товару згідно п. 3.1 Договору) / 100% х 10% = 1030 грн. Відтак, ця частина позовних вимог також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як убачається зі змісту позову, позивач пов'язала позовні вимоги з порушенням її права як споживача, проте п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 400 грн. (а.с.4а). На підставі викладеного,

Outcome: partial