Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом який в подальшому уточнила про визнання незаконним наказу відповідача від 12.09.2014р. №528-о, щодо її звільнення, поновлення її на роботі на посаді першого заступника Генерального директора відповідача з 12.09.2014р., стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.09.2014р. по 11.06.2015р. у сумі 100\~430,70 грн., суму індексації заробітної плати з 13.09.2014р. по 11.06.2015р. у розмірі 2 552,29 грн., та стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 15.02.2006р. на посаді заступника Генерального директора, а з 18.04.2007р. на посаді першого заступника Генерального директора ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького. Наказом від 12.09.2014р. №528-о її звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків, при цьому в наказі не зазначено в чому конкретно виявилося порушення трудових обовязків, яке стало приводом для розірвання трудового договору згідно із законом. В звязку із незаконним звільненням зазанала моральних страждань у звязку з втратою нормальних життєвих звязків, що вимагає від неї докладення додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, просять позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заперечення в якому просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 15.02.2006р. на посаді заступника Генерального директора, а з 18.04.2007р. на посаді першого заступника Генерального директора ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького. Наказом від 12.09.2014р. №528-о її звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.41 КзпПУ за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Підстава службове звернення [PERSON], фахівця з економічної безпеки 1-ї категорії відділу контрольно-ревізійної роботи, акт від 12.09.2014р. про відмову у наданні пояснення [PERSON] Як вбачається з службового звернення [PERSON] від 12.09.2014р. при здійсненні заходів щодо зясування всіх обставин по факту розголошення інформації поза межами підприємства третім особам, яка міститься в документах підприємства, встановлено, що 09.09.2014р. перший заступник Генерального директора ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького [PERSON] за межами підприємства після закінчення робочого часу без будь-яких погоджень з адміністрацією підприємства розповсюдила третім особам, які не являються працівниками підприємства наказ від 09.09.14р. №325 «Про дотримання працівниками трудової і технологічної дисципліни», якиий нібито на її переконання порушує права працівників підприємства. Такими діями першого заступника Генерального директора ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького [PERSON] порушено вимоги «Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького, затвердженого наказом ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького від 27.07.2012р. №383, чим грубо порушено трудові обовязки. Згідно з п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обовязків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обовязку, який входить до кола його трудових обовязків, а й можливість виконання ним зазначеного обовязку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника на наявність причинного звязку між невиконанням працівником трудових обовязків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві діє Положення «Про комерційну таємницю та конфіденційну інформаціюДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького, яке затверджено з метою охорони та захисту відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, власником яких є ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького, а також з метою регулювання доступу до таких відомостей їх надання та передачі. Пунктом 3.1 Положення передбачено, що будь-яка особа, яка перебуває у трудових відносинах з Підприємством, зобовязана під особистий підпис ознайомитись із цим Положенням та підписати Зобовязання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Підприємства, за формою, що встановлена у Додатку №1 до цього Положення. Разом з тим, відповідач не надав суду належні і допустимі докази ознайомлення [PERSON] з положенням «Про комерційну таємсницю та конфіденційну інформацію ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького. За відсутності належного ознайомлення [PERSON] з Положенням «Про комерційну таємсницю та конфіденційну інформацію ДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького відсутні правові підстави для звільнення позивача з займаної посади з підстви, передбачної п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України за грубе порушення трудових обовязків. А тому наказ про звільнення слід визнати незаконним та поновити позивача на посаді першого заступника Генерального директораДП Міжнародний аеропорт Львів ім. Данила Галицького. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розрахунковим періодом обчислення середньої заробітної плати є липень та серпень 2014 року - два відпрацьованих календарних місяці, що передували календарному місяцю, в якому позивача звільнено. Фактично позивачем відпрацьовано у липні і серпні 2014 р. 37 робочих дні, з них у липні - 23, а у серпні - 14 (з 21.08.14р. по 29 08.14р. - відпустка). Виплачено позивачеві за фактично відпрацьований робочий час 22 423,08 грн., з них у липні - 7 792,70 грн., а у серпні - 14 630,38 грн. Середньоденна заробітна плата становить - 19978,28 грн. : 37 робочих дні = 539,95 грн. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховано виплату у розмірі 2 444,80 грн. за час додаткової відпустки з 20.08.14 р. по 29.08.14р. Кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 13.09.2014 р. по 11.06.2015 р. становить - 186 робочих дні. Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.09.2014 р. по 11.06.2015 р. який підлягає стягненню становить 100 430,70 грн. ( 539,95 грн. х 186 робочих дні). Відповідно до ст.95 КЗпП України,заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Індексація провадиться відповідно до\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Сума індексації визначається шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з грудня 2013 року складає 1218 грн., на величину приросту індексу споживчих цін (коефіцієнт індексації) пропорційно відпрацьованому часу. Величина приросту індексу споживчих цін (коефіцієнт індексації) залежить від базового місяця. Базовим місяцем є березень 2014 року, місяць, що передує місяцю прийняття на роботу (у даному випадку місяцю поновлення на роботі). У розрахунку при звільненні (12.09.2014 року) індексація виплачена пропорційно відпрацьованому часу (80 годин). Фонд робочого часу у вересні 2014 року складав 176,50 год. Фонд робочого часу в період з 13.09.2014р. по 30.09.2014р. - 96,5 год. Розрахунок індексації в період з 13 по 30 вересня 2014 року складає 105,97/176,5*96,5= 57,90 грн. Фонд робочого часу за червень 2015 року складає 160 год. Фонд робочого часу в період з 01.06.2015р. по 11.06.2015р. - 64,75 год. Розрахунок індексації в період з 01 по 11 червня 2015 року складає 806,32/160*64,75=326,31 грн. Таким чином, сума індексації заробітної плати за період з 13.09.2014р. по 11.06.2015р. із врахуванням пропорційно відпрацьованого часу складає 2552,29 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України,\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, та вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення в сумі 5\~000 грн. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 1079,83 грн.

Outcome: approved