Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із заявою,згідно якої зазначила,що вона є матір`ю [PERSON] [INFO] . З 2005 року у неї з сином почали виникати конфлікти в зв`язку з тим, шо він не бажав працювати. В зв`язку з постійними конфліктами з сином в 2005 році вона вимушена була переїхати жити в будинок за адресою: [ADDRESS] , а він залишився мешкати за адресою: [ADDRESS] . Але її син почав приходити до неї в будинок за її місцем проживання, веде себе агресивно, вчиняє сварки, ображає її нецензурною лайкою, кілька разів наносив їй тілесні ушкодження, пошкоджує майно в її будинку, ніде не працює і вимагає у неї кошти на своє утримання і утримання своєї сім`ї, забороняє їй спілкуватися з друзями. З више викладених підстав вона неодноразово зверталася до Ірпінського ВП Головного Управління Національної поліції в Київській області. 25 жовтня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області виніс постанову, де визнав [PERSON] уськвчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП. 24 жовтня 2019 року відносно її сина [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. На даний час вона, турбуючись за своє здоров`я та життя, вимушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] [INFO] , адреса реєстрації і місця проживання: [ADDRESS] . 2. Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього наступні обов`язки з заборонами щодо: перебування в місці цроживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 100 м. до місця цроживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] а саме: місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 3. Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. 4. Про видачу обмежувального припису повідомити Ірпінський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Київській області для взяття [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , громадянина України, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ірпінської міської ради. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд,заслухавши пояснення заявника ,дослідивши докази по справі,вважає заяву такою,що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видач); обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті З Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Судом під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У судовому засіданні було встановлено,що заявник по справі є матір`ю [PERSON] [INFO] .Наведені обставини справи підтверджуються копією свідоцтва про її одруження та копією свідоцтва про народження [PERSON] . Також,у судовому засіданні встановлено,що у заявника із сином з 2005 року у виникають конфлікти . У судовому засіданні встановлено,що заявник неодноразово зверталася до Ірпінського ВП Головного Управління Національної поліції в Київській області із заявами на неправомірні дії [PERSON] 25 жовтня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області виніс постанову, де визнав [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 173-2 КУпАП. 24 жовтня 2019 року відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Наведені обставини справи підтверджуються заявами заявника до Ірпінського ВП ГУНП у Київській області, висновками про відсутність кримінального правопорушення Ірпінського ВП ГУНП у Київській області, постанової Ірпінського міського суду від 25.10.2019р. про притягнення до адміністративної відповідальності, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 24.10.2019р. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи викладені обставини,суд задовольняє заяву [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст..1, 26 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved