Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій просив визнати недійсним абз. 1 п. 7.1. кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», визнати, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав позивачу кредит у розмірі 247 450,00 грн. на придбання квартири та 44 674,32 грн. на виплату страхових платежів у випадку їх несплати і зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приймати від позивача платежі у гривні під 12% річних згідно умов кредитного договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він не отримував кредит у доларах США, а отримав кредит у гривні, йому не відкривався валютний рахунок банком, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, умови кредитного договору порушують його права споживача, оскільки є несправедливими та банком, всупереч вимогам ст.ст. 11, 18, 21 З.У. «Про захист прав споживачів», а також п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. У судовому засіданні позивач зазначив, що дійсно він підписав 16.03.2007 року із відповідачем кредитний договір № НАЕЕGК 01270003 з метою отримання кредиту для купівлі квартири, однак у день укладання договору купівлі продажу квартири, він в касі банку отримав грошові кошти не у доларах США, а у гривні. Протягом року він здійснював щомісячне погашення кредиту сплачуючи при цьому свої тіло кредиту та відсотки у доларах США. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив визнати недопустимим доказом отримання грошових коштів у доларах США позивачем, копію заяви на видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року оформленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за яким позивач отримав у кредит 49 000,00 доларів США, через те, що ця заява подана у копії. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що між позивачем та відповідачем було укладено 16.03.2007 року кредитний договір № НАЕЕGК 01270003, позивач отримав у цей же день через касу банку кредитні кошти у розмірі 49 000,00 доларів США, поточний валютний рахунок йому не відкривався, сам кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства та не містить несправедливих умов відносно позивача, банк станом на 16.03.2007 року мав право надати кредит у іноземній валюті, що підтверджується банківською ліцензією та дозволом на здійснення операцій, передбачених п. 1-4 ч. 2, ч. ст. 47 З.У. «Про банки і банківську діяльність», також вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що, у випадку визнання недійсним пункту 7.1 кредитного договору, який містить істотні умови правочину, увесь правочин буде таким, що не вчинений, згідно із ст. 217 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах цивільної справи суд приходить до наступного. 16.03.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № НАЕЕGК 01270003, за умовами якого (п. 7.1. кредитного договору) банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 16.03.2007 року до 15.03.2027 року включно у розмірі 57 846,40 доларів США на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] в сумі 49 000,00 доларів США, а також у розмірі 8 846,40 доларів США на сплату страхових платежів. (а.с. 3-7). Крім того, п. 1.1. кредитного договору передбачено можливість надання кредитних коштів шляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений п. 7.1. даного Договору. Враховуючи дані положення договору, а також визнання позивачем у судовому засіданні 28.01.2014 року тієї обставини, що він 16.03.2007 року отримував кредитні кошти саме у касі банку, суд вважає, що порядок видачі кредиту, або шляхом видачі готівки через касу банку, або шляхом перерахування коштів на рахунок позивача було правом відповідача, а тому ненадання банком кредитних коштів позивачу шляхом перерахування їх на поточний рахунок останнього не є порушенням прав позивача. Відповідно до заяви на видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року, оформленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», отримував коштів - [PERSON] через касу отримав 49 000,00 доларів США, відповідно до кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року. (а.с. 22). У судому засіданні 28.01.2014 року позивачем безпосередньо оглянуто копію заявки на видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року, що міститься в матеріалах справи, та ним підтверджено, що в графі «підпис отримувача» стоїть саме його підпис. Суд за клопотання представника позивача витребував оригінал заяви на видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року, однак представником відповідача надано Акт про виділення до знищення документів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що складений експертною комісією та затверджений 28.02.2013 року директором «Харківського ГРУ» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Терещенко А.І., відповідно до п. 50 якого «касові документи дня по іноземній валюті за 2007 рік відділення № 30» були знищення за закінченням 5-ти річного строку зберігання. Відповідно до п. 303 Постанови НБУ № 601 від 08.12.2004 року, якою затверджено Перелік документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України із зазначенням строків зберігання, термін зберігання касових документів та позабалансових ордерів з додатком за емісійно - касовими операціями становить 5-ть років. За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання копії заяви на видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року недопустимим та неналежним доказом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем та його представником не надано жодного доказу, які підтверджували твердження позивача про отримання кредитних коштів 16.03.2007 року у гривні, а не в доларах США. Твердження представника позивача, що відповідачем порушено порядок видачі кредитних коштів, а саме, що банк видав грошові кошти не з балансового рахунку 26 «грошові кошти клієнтів» не може само по собі свідчити про надання грошових позивачу у гривні, а не у доларах США. Так само не може бути прийнято судом до уваги у якості доказу про отримання кредитних коштів у гривні договір купівлі-продажу квартир [ADDRESS] від 16.03.2007 року та заява продавця квартири про отримання від позивача грошових коштів у гривні, так як покупцем квартири та особою, що сплачували за неї грошові кошти є не відповідач, а [PERSON] - позивач по справі (а.с. 8-10). 21.03.2001 року Верховним Судом України зроблено правовий висновок у справі № 6-7цс11 наступного змісту. Банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», чинного на час виникнення спірних правовідносин). Представником відповідача до суду подано докази, що відповідач 04.12.2001 року отримав в Національному банку України банківську ліцензію за № 22, а 29.07.2003 року - дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 39-41). За таких умов відповідач для видачі кредиту у доларах США 16.03.2007 року не повинен був отримувати індивідуальну банківську ліцензію. Судом також встановлено, що зміст кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року не містить несправедливих умов відносно позивача та відповідає З.У. «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на день укладення кредитного договору. Посилання позивача на ту обставину, що кредитний договір не містить положення, відповідно до якого банк повинен попередити споживача про валютні ризики, як того вимагає п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року є безпідставним через те, що дана постанова НБУ була прийнята та набрала чинності після укладання кредитного договору, і не поширюється на кредитні договори, що були укладені до набрання нею чинності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та підстав для визнання недійсним абз. 1 п. 7.1. кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не має. З тих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі кредитної лінії на суму 247 450,00 грн. на придбання квартири та 44 674,32 грн. на виплату страхових платежів у випадку їх несплати та зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приймати від [PERSON] платежі у гривні під 12% річних згідно умов кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed