Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO], свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] року народження.15 січня 2014 року Кіровським районним судом м.Кіровограда ухвалено рішення відповідно до якого шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано. З часу розірвання шлюбу донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Починаючи з червня 2013 року, відповідач проживає окремо в іншому місці, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини вона прикладає всі зусилля та можливості. Для проживання доньки [PERSON] створені всі необхідні умови для здорового та всебічного її розвитку. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач по справі твердо впевнений, що він не являється біологічним батьком дитини. Про зазначене свідчить подана ним до Кіровського районного суду м. Кіровограда позовна заява про оспорювання батьківства. Відповідно при розгляді даної справи 16.07.2014 року проведено судово-медичну експертизу на предмет визначення кровного споріднення [PERSON] та малолітньої [PERSON], згідно висновків якої [PERSON] з ймовірністю 99,99999% є батьком дитини. Але не зважаючи навіть на зазначені висновки експертизи, відповідач наполягає на тому, що він не являється батьком дитини і продовжує не виконувати покладені на нього законодавством обов'язки. Крім того, відповідач дав вільну і безумовну згоду на усиновлення малолітньої доньки [PERSON], що вбачається із заяви посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цариченко Н.В. від 17.11.2014 року, що також доводить небажання відповідача, бути дійсно батьком як того вимагає закон та норми суспільства. Право дитини жити і виховуватись у сім'ї - одне з найважливіших її прав. Сімейне виховання дає можливість забезпечити її нормальний фізичний, моральний, інтелектуальний та соціальний розвиток, дає змогу їй стати повноцінним членом суспільства. Процес формування та розвиток особистості починається з моменту народження дитини. Тому особливо велике значення сім'ї неможливо переоцінити. Вона є водночас і середовищем для дитини, і «першим» вихователем, виконує функції відтворення населення і передання духовного багатства, культурних традицій народу, сім'ї. Сім'я багато в чому передбачає те, якою стане людина у майбутньому. Саме сім'я закладає основу розвитку нахилів, здібностей дитини, формування її моральних якостей. Саме через сім'ю дитина засвоює норми людських взаємовідносин, мораль тощо. Догляд батьків за дитиною виражається не тільки у задоволенні її життєво-побутових потреб (харчування, забезпечення одягом, взуттям, іншими побутовими речами), але й у проявах уваги до дитини, надання допомоги у вирішенні різноманітних питань, що її цікавлять, можливих конфліктів у спілкуванні з іншими дітьми. Невід'ємним чинником морального виховання дітей є виховування батьками у сім'ї поваги до гідності дитини, поваги до власних моральних цінностей, впевненості дитини у собі, забезпечення залучення до активної участі у житті суспільства, задоволення всіх інших інтересів. Але, якщо батько найперший нехтує цими дорогоцінними словами і поняттями, як сім'я, батько і донька, зневажливо говорячи про те, що ця маленька особистість не є його донькою і він не має до неї жодного відношення, постає питання, а чи потрібен такий батько, який навіть не хоче ним бути. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи, служби у справах дітей Беркута С.В. суду пояснив, що відповідач [PERSON] двічі був запрошений на комісію з питань захисту прав дитини для вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки. 19.12.2014 року він належним чином повідомлений не з'явився на засідання комісії, тому засідання було відкладено на 16.01.2015 року, але він знову не з'явився, але звернувся з письмовою заявою в якій повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], оскільки не визнає її своєю біологічною дитиною. 16 січня 2015 року на підставі заяви [PERSON] та зібраних матеріалів, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Новгородківської РДА Кіровоградської області було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року. Тому у зв'язку з тим, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, його доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача, начальника служби у справах дітей Новгородківської районної державної адміністрації, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Між сторонами виник спір який регулюється п.2 ч.1 ст.164, ст.165 СК України. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 15 січня 2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення відповідно до якого шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] розірвано. З часу розірвання шлюбу донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Починаючи з червня 2013 року, відповідач проживає окремо в іншому місці, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішує позивач самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні, про що свідчить довідка № 357 від 29.10.2014 року видана головою квартального комітету № 27 Кіровського району м.Кіровограда та акт від 06.11.2014 року складений сусідами колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідач по справі впевнений, що він не являється біологічним батьком дитини, про що свідчить подана ним до Кіровського районного суду м Кіровограда позовна заява про оспорювання батьківства. Відповідно при розгляді даної справи 16.07.2014 року проведено судово-медичну експертизу на предмет визначення кровного споріднення [PERSON] та малолітньої [PERSON], згідно висновків якої [PERSON] з ймовірністю 99,99999% є батьком дитини. Але не зважаючи на зазначені висновки експертизи, відповідач наполягає на тому, що він не являється батьком дитини і продовжує не виконувати покладені на нього законодавством обов'язки. Крім того, відповідач дав вільну і безумовну згоду на усиновлення малолітньої доньки [PERSON], що вбачається із заяви посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цариченко Н.В. від 17.11.2014 року, що також доводить небажання відповідача бути батьком. Згідно довідки № 01-12/57 від 28.10 2014 р. виданої в.о. завідувачем ДНЗ № 29, де виховується [PERSON], [INFO], батько [PERSON] не відвідував навчальний заклад, не цікавиться навчанням та вихованням доньки, не спілкувався з вихователями та завідувачем. Піклується про дитину та здійснює оплату за харчування мама. Старший прокурор прокуратури Новгородківського району Зеленюк Г.П. в судовому засіданні висловила думку про необхідність позбавити [PERSON], батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так як батько у вихованні дитини участь не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її стан здоров'я. Верховний суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав № 3 від 30.03.2007 року, наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved