Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2010 року між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 10000 доларів США строком на три місяці. Відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 10.09.2010 року, на підтвердження чого надав їй розписку. В зазначений строк відповідач свого зобов'язання по поверненню боргу не виконав, борг не повернув та уникає спілкування з нею. Просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 87523 грн 35 коп, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4460 грн 75 коп та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і пояснив, що після розірвання шлюбу між сторонами не було досягнуто згоди щодо розподілу спільно нажитого майна, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS] та житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] В ході розгляду Оболонським районним судом м.Києва справи про розподіл майна між сторонами, ними було досягнуто домовленості про те, що у власність позивача передається 1/3 частина квартири [ADDRESS] та житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] а у власність відповідача - квартира [ADDRESS], яку позивач в подальшому відчужила, а виручені від продажу кошти в розмірі 1129700 грн віддала відповідачу під розписку. Різниця виділеного сторонам майна становила 20000 доларів США, тому сторони домовились, що відповідач передасть позивачу суму коштів в розмірі 20000 доларів США в якості компенсації. При укладенні попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] відповідач передав позивачу 10000 доларів США, які отримав як завдаток від покупців квартири. 10.06.2010 року при укладенні основного договору купівлі-продажу квартири позивач планувала отримати залишок коштів в сумі 10000 доларів США, але відповідач попросив не забирати кошти, так як він ще не придбав для себе житла, і написав дві розписки: одну - про отримання від позивача коштів від продажу квартири, а іншу - про позику коштів в сумі 10000 доларів США, яка і є предметом розгляду даної справи. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 87523 грн 35 коп, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4460 грн 75 коп та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 287328 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 43500 грн 88 коп та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Представник відповідача проти позову заперечував і пояснив, що фактично грошові кошти позивачем відповідачу не надавались, а розписка про отримання відповідачем грошових коштів в сумі 10000 доларів США є підробною. Крім того, в розписці не міститься відомостей про особу позикодавця, що виключає можливість її ідентифікувати, а тому укладення договору позики позивачем не підтверджено. Якщо між сторонами і був наявний спір, то з приводу розподілу спільного майна подружжя, а не з приводу боргових зобов'язань за договором позики. На даний час рішення суду про поділ майна подружжя набрало законної сили. Просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов'язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 3696 грн, та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 8000 грн. Суд, заслухавши представників сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, які було розірвано 25.12.2009 року (т.1, а.с.45). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 09.09.2010 року проведено розподіл майна подружжя ( т.1, а.с.50). Згідно розписки від 10.06.2010 року (а.с.53) [PERSON] взяв в борг суму в розмірі 10000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму протягом трьох місяців, починаючи з 10.06.2010 року [PERSON] З висновку судово-почеркознавчої експертизи №14981/15-32/14982/15-33 від 16.11.2015 року (т.1, а.с.231-239) вбачається, що текст розписки від імені [PERSON] від 10.06.2010 року виконаний рукописним способом, а саме/, пастою для кулькових ручок. Підпис від імені [PERSON], який міститься у даній розписці, виконаний рукописним способом, а саме, пастою для кулькових ручок без попередньої технічної підготовки або технічних засобів. У розписці від імені [PERSON] від 10.06.2010 року рукописний запис «[PERSON].», який міститься після слів «…считая с сегодняшней даты, 10.06.2010 г.» був дописаний. Рукописні записи (буквені та цифрові), за винятком рукописного запису «[PERSON].», у розписці від імені [PERSON] від 10.06.2010 року (розписка підшита до матеріалів справи №752/14475/13-ц (провадження по справі №2/752/1960/15) на а.с. під порядковим номером 53 /згідно ухвали суду від 23.06.2015 року/, виконано [PERSON]. Підпис від імені [PERSON] у розписці від імені [PERSON] від 10.06.2010 року (розписка підшита до матеріалів справи №752/14475/13-ц (провадження по справі №2/752/1960/15) на а.с. під порядковим номером 53 /згідно ухвали суду від 23.06.2015 року/, виконаний [PERSON]. Рукописний запис «[PERSON].» у розписці від імені [PERSON] від 10.06.2010 року (розписка підшита до матеріалів справи №752/14475/13-ц (провадження по справі №2/752/1960/15) на а.с. під порядковим номером 53 /згідно ухвали суду від 23.06.2015 року/, виконано не [PERSON], а ін.особою. Свідок [PERSON] показав, що близько чотирьох років тому він з дружиною купив квартиру [ADDRESS]. Договір укладався у приватного нотаріуса на Печерську. При його укладенні були присутні він з дружиною, позивач, відповідач та реєлтор. Вони передали гроші за квартиру позивачу, після чого позивач та відповідач почали щось писати. Що саме вони писали, він не бачив, але зрозумів, що вони пишуть розписки і що між ними був якийсь конфлікт. Чув з їхніх вуст слова «10000 доларів». Відповідач писав розписку позивачу, а чи передавали вони один одному гроші, він не бачив. Хто з них кому і що винен, йому не відомо. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. С.1051 ч.1 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. У правовому висновку Верховного суду України відповідно до постанови від 02.07.2014 року по справі 6-79 цс14 зазначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України). Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. В судовому засіданні встановлено, і цей факт не заперечував представник позивача, що грошові кошти в сумі 10000 доларів за розпискою від 10.06.2010 року позивачем відповідачу фактично не передавалися, а сама розписка була оформлена сторонами з метою вирішення неврегульованих під час розподілу майна подружжя питань майнового характеру. За таких обставин договір позики від 10.06.2010 року не можна вважати укладеним, а відтак, позивач не має права вимагати від відповідача виконання боргових зобов'язань. Крім того, в розписці від 10.06.2010 року не зазначено особу позикодавця, що виключає можливість її ідентифікації, а рукописний запис «[PERSON].» був дописаний і виконаний не відповідачем. За таких обставин суд вважає позовні вимоги недовченими, в зв'язку з чим в задоволенні позову відмовляє. Відмовляючи в позові позивачу, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи та витрати на правову допомогу. Так, за проведення судово-почеркознавчої експертизи відповідачем сплачено 3696 грн, що підтверджується актом №14981/15-32/14982/15-33 здачі-приймання висновку (т.1, а.с.230). Щодо витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі договору про надання правових послуг адвоката від 06.09.2012 року, укладеного між відповідачем та адвокатом Ткаченко А.В., виходячи із встановленого законом мінімального розміру заробітної плати у відповідні періоди та витраченого на правову допомогу часу, а саме: 1 год на попереднє опрацювання матеріалів (1 год х 440,80 грн); 2 год на опрацювання законодавчої бази ( 2 год х 440,80 грн); 5 год на підготовку процесуальних документів по справі (2 год х 440 грн 80 коп + 2 год х 458 грн 80 коп + 1 год х551 грн 20 коп); 2 год на ознайомлення з матеріалами справи (1 год х 487 грн 20 коп + 1 год х 551 грн 20 коп); 8 год на судове представництво ( 8 год х 458 грн 80 коп), загальний розмір витрат на правову допомогу становить 8381 грн 60 коп. Однак за згодою сторін відповідач сплатив адвокату 8000 грн, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів від 06.09.2012 року та від 09.02.2016 року , в зв'язку з чим суд стягує з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved