Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] [INFO], мотивуючи свою вимогу тим, що з 2 вересня 1989 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 травня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. За рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 березня 2009 року відповідач виплачує на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в 300 гривень на утримання сина. Позивач зазначає, що відповідач самоусунувся від турбот, не проявляє піклування про сина. Позивач також пояснила, що помітивши захоплення сина малюванням, з метою розвитку здібностей влаштувала дитину на навчання до комунального закладу Львівської обласної ради «Самбірський педагогічний коледж імені Івана Филипчака», де дитина навчається на образотворчому факультеті з 01 вересня 2014 року. За період проживання в гуртожитку з 01 вересня 2014 року дол. цього часу позивач вже сплатила 2960 гривень відповідно до укладених договорів. Крім цього понесла витрати на харчування сина, придбання ним одягу та взуття, для чого перераховувала на картку/рахунок сина гроші. Так 28 серпня 2015 року перерахувала 2706 гривень 40 копійок, 16 вересня 2015 року перерахувала 102 гривні 48 копійок, 05 жовтня 2015 року перерахувала 2615 гривень, що підтверджуються відповідними виписками банку. Позивач стверджує, що таким чином вона понесла самостійно додаткові витрати на дитину у розмірі 8383 гривні 88 копійок. Посилаючись на норми ст. 185 ч. 2 СК України, позивач прохає суд стягнути з відповідача ? частину понесених нею додаткових витрат з метою покриття частини всіх понесених нею витрат на забезпечення навчання сина, що складає 4735 гривень 94 копійок, та стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 2687 гривень 72 копійки. У судове засідання позивач свої вимоги підтримала, та збільшила, повідомивши, що нею здійснено платежі за проживання сина в гуртожитку в період з 1 вересня 2014 року по цей час у розмірі 2960 гривень, вартість проживання сина в гуртожитку до липня 2016 року складає 1488 гривень, з яких сплачено 400 гривень, борг складає 1088 гривень. Позивач прохала стягнути з відповідача ? частину вже понесених витрат на оплату проживання сину в гуртожитку, що складає 1480 гривень, а також ? частину боргу за проживання в гуртожитку до 1 липня 2016 року, що складає в сумі 544 гривні, та 200 гривень понесених витрат на оплату публікації виклику відповідача в судове засідання. Відповідач також повідомила, що відповідач [PERSON] не підтримує зв'язків з сином, не цікавиться його життям, навчанням, крім аліментів іншої допомоги не надає. На час розгляду справи понесла витрати на проживання дитини в гуртожитку у розмірі 2960 гривень, крім цього додатково надіслала на рахунок сина 5423 гривні 88 копійок на пов'язані з проживанням дитини в чужому місті витрати - харчування, придбання одягу, взуття, ліків, засобів для малювання, перерахувавши на банківський рахунок сина 25 серпня 2015 року 2706 гривень 40 копійок, 16 вересня 2015 року 102 гривні 48 копійок, 05 жовтня 2015 року 2615 гривень. У цьому році за проживання сина в гуртожитку до 01 липня 2016 року проведено часткову оплату проживання його у гуртожитку у розмірі 400 гривень, до 01 липня 2016 року залишається борг у розмірі 1088 гривень, ? частку від вказаної суми позивач прохає стягнути з відповідача, що складає 544 гривні. Позивач зазначила, що за період навчання сина нею понесені витрати на загальну суму в 8927 гривень 88 копійок, тому прохала стягнути з відповідача ? частину понесених витрат на розвиток здібностей дитини у розмірі 4735 гривні 94 копійки. Через відсутність роботи позивач не має можливості самостійно матеріально забезпечити сина в період його навчання у Львівській області, на час слухання справи відповідач забезпечений роботою, оскільки є приватним підприємцем, має стабільні заробітки, до того ж будучи інвалідом третьої групи з дитинства, отримує пенсію, тому на думку позивача має можливість надавати додаткову допомогу дитині. Відповідач [PERSON] відповідно до наданої Нижньосірогозьким РС УДМС довідки зареєстрований в [ADDRESS], на виклики суду до суду не з'являвся, будучи належним чином повідомленим шляхом розміщення оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» № 4 від 20 січня 2016 року, про що свідчить долучена до справи копія опублікованого в газеті оголошення (а.с.36), про причини своєї неявки чи представника суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього син [PERSON] [INFO] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 липня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] в селі Новоолександрівка Нижньосірогозького району Херсонської області, батьком дитини вказаний відповідач - [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 березня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] з [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] [INFO] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 16 лютого 2009 року та до повноліття дитини (а.с. 9). З наданої комунальним закладом Львівської обласної ради «Самбірський педагогічний коледж імені Івана Филипчака» довідки слідує, що [PERSON] з 01 вересня 2014 року дійсно навчається на денному відділенні державної форми навчання вказаного навчального закладу, термін навчання з 01.09.2014 року до 01.07.2018 року (а.с. 10). Відповідно до довідки Самбірського технікуму економіки та інформатики студент комунального закладу Львівської обласної ради «Самбірський педагогічний коледж імені Івана Филипчака» [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики за адресою [ADDRESS] з 01 вересня 2014 року (а.с. 11, 41). Факт проживання дитини в гуртожитку технікуму підтверджений договорами на проживання у гуртожитку від 01.09.2014 року, та 01.09.2015 року, укладеними між завідувачем гуртожитку [PERSON] та студентом [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до платіжного доручення № 51078984 від 27 серпня 2014 року [PERSON] сплачено за проживання в гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики сплачено 1080 гривень (а.с. 14). Відповідно до меморіального ордеру 10592150 від 30 квітня 2015 року [PERSON] сплачено за проживання в гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики сплачено 780 гривень (а.с. 15). Відповідно до квитанції № 94 від 25.08.2015 року [PERSON] сплачено за проживання в гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики сплачено 1100 гривень (а.с. 16). В підтвердження понесених витрат на навчання та проживання сина [PERSON] позивач надала виписку по картці/рахунку Париват-Банку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], з якої вбачається, що 05.10.2015 року позивачем перераховано на картку сина 2615 гривень (а.с. 20), 25.08.2015 року перераховано 2706 гривень 40 копійок (а.с. 21), 16.09.2015 року перераховано 102 гривні 48 копійок (а.с. 20), загальна сума перерахованих коштів складає 5423 гривні 88 копійок. Відповідно до наданої адвокатом Пестрецової Р.Г. довідки за надання правової допомоги від клієнта [PERSON] відповідно до умов договору про правову допомогу від 15 грудня 2015 року отримала гонорар у розмірі 2000 гривень (а.с.28-30). З наданих документів вбачається, що за період проживання [PERSON] в гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики з 01 вересня 2014 року до часу розгляду справи сплачено 2960 гривень. Ця обставина підтверджена виданою Самбірським технікумом економіки та інформатики довідкою № 527 від 14 грудня 2015 року, за якою [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку вказаного технікуму, і йому нараховано за проживання в гуртожитку з вересня 2014 року по липень 2016 року 3700 гривень, вже сплачено 2960 гривень (а.с. 31). З наданої Самбірським технікумом економіки та інформатики довідки № 40 від 26.01.2016 року слідує, що [PERSON] проживає в гуртожитку вказаного технікуму, плата за проживання в гуртожитку з 1 січня 2016 року складає 248 гривень, вартість проживання в гуртожитку за період з 01 січня 2016 року по червень включно становить 1488 гривень, здійснено оплату у розмірі 400 гривень, заборгованість до 01 липня 2016 року складає 1088 гривень (а.с. 41), ? частина від якої складає 544 гривні, вказана сума також підлягає стягненню з відповідача наперед, оскільки оплата проживання в гуртожитку є обов'язковою, та буде погашеною позивачем до 01 липня 2016 року у повному обсязі. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтво, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи позов в частині заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд погоджується з зайнятою позивачем позицією щодо рівності розміру участі обох батьків у додаткових витратах на дитину з врахуванням безробіття позивача [PERSON], тому розмір участі відповідача у додаткових витратах на витину повинен становити ? частину від понесених, оскільки відповідач отримує пенсію, займається підприємницькою діяльністю, тому на думку суду має всі можливості для участі у матеріальному забезпеченні навчання дитини, сприяти розвитку її здібностей, що відповідає нормам ст. 185 СК України. На час слухання справи відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства, працює. Позивач [PERSON] не працює, на обліку центру зайнятості не перебуває. Враховуючи викладені обставини, дослідивши надані докази суд, погоджуючись з вимогою позивача [PERSON] про стягнення понесених додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини, направлених на розвиток здібностей, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд визнає, що неповнолітній [PERSON], навчаючись у навчальному закладі, розташованому в місті Самбір Львівської області, значно віддаленому від постійного місця проживання, розвиваючи свої здібності, потребує обов'язкової матеріальної допомоги обох батьків, тому позов є належним чином обґрунтованим. У відповідності до ст. 84, ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок (а.с.1), та 2000 гривень витрат на правову допомогу (а.с.27-30), та 200 г8ривень понесених витрат на оплату публікації оголошення в ЗМІ про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 37-38), як підтверджених належними доказами..

Outcome: approved