Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, у випадку продовження навчання до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак, їхнє спільне сімейне життя не склалося, у зв'язку з цим до вересня 2016 року відповідач періодично не проживав з ними, а в подальшому, вони остаточно почали проживати окремо. Жодні кошти на утримання дитини їй не надаються, відповідач самоусунувся від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні спільної дитини, обіцяв виконувати добровільно свій обов'язок по утриманню дитини, однак його не виконує. В той же час їй відомо, що на даний час відповідач має нерегулярний мінливий дохід, інших осіб на утриманні немає, стан здоров'я його нормальний, а тому враховуючи наявність у відповідача обов'язку в рівній мірі нести витрати на утримання спільної дитини, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задоволити. Обґрунтовуючи розмір заявлених аліментів вважає, що стягуванню із відповідача щомісячно підлягає саме такий розмір, оскільки позивач несе чималі витрати на придбання продуктів харчування, одягу дитині, забезпечення належних умов проживання, навчання, лікування, а розмір отримуваних позивачем доходів не забезпечує в повній мірі потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітньої дитини [PERSON], не заперечує свого обов'язку сплачувати аліменти на вимогу позивача, однак переконаний, що заявлений розмір аліментів є необґрунтовано завищений та не відповідає фінансовій можливості відповідача, як платника аліментів. Зокрема зазначив, що офіційно не працює та отримує мінливий нерегулярний дохід, а враховуючи інші потреби на харчування, придбання одягу та інші поточні витрати його матеріальне становище не забезпечує можливості платити аліменти в зазначеному розмірі. Переконаний, що відповідним розміром аліментів, який би відповідав інтересам дитини та матеріальному становищі платника аліментів є 1 500 гривень, а тому просить у такому розмірі стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Як встановлено судом, у зареєстрованому між сторонами шлюбі 07.09.2013 року, народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що на даний час неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON], відповідач з дитиною не проживає. Позивач вважає, що відповідач, як батько дитини матеріально дитину не забезпечує належним чином, грошові кошти на утримання дитини не надає. В той же час, відповідач не заперечує свого обов'язку по утриманню дитини. Наведені сторонами обставини свідчать про відсутність між ними домовленості щодо способу виконання спільного обов'язку утримувати дитину, а тому виходячи із встановленого факту, що дитина проживає із матір'ю, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. За загальним правилом, згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька. В той же час, відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, у випадку продовження навчання до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Переконана, що її матеріальне становище, потреби дитини у належному вихованні, матеріальному забезпеченні умов проживання та розвитку, лікування, потреб в одязі та харчуванні, відповідають заявленому розмірі аліментів. В підтвердження своєї позиції представила довідку про власні доходи (а.с.22-23). Однак, відповідач вказаний розмір аліментів в судовому засіданні категорично заперечив, вважає такий необґрунтовано завищеним, погоджується на стягнення з відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500 гривень до досягнення дитиною повноліття. Представив суду довідку Яворівського відділення Городоцької ОДПІ Головного Управління ДФС у Львівській області (а.с.30), відповідно до якої дані про доходи [PERSON] за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у ЦБД ДРФО відсутні. Таким чином, належно оцінивши та перевіривши представлені сторонами обґрунтування та докази у сукупності суд вважає підставними заявлені вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та не отримує доходів. В той же час, при визначенні розміру аліментів, окрім потреб дитини та можливості надання допомоги самою матір'ю, суд враховує матеріальний стан відповідача, відсутність законодавством визначеного обов'язку по утриманню інших осіб, а тому приходить до висновку про те, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним та таким, що не відповідає потребам дитини та рівню матеріального забезпечення відповідача. А тому враховуючи, що сторони, як батьки малолітньої дитини, мають рівні обов'язки в утриманні дитини, а покладення обов'язку на відповідача сплачувати аліменти у завищеному розмірі може призвести до невиправданих фінансових витрат та спричинення матеріальної скрути відповідача, суд приходить до переконання, що достатнім розміром аліментів, який здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, є сума 1 500 гривень, яку слід стягувати з відповідача на користь позивача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із наведеним позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Одночасно суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу стягнення аліментів до досягнення дитиною двадцяти трьох років у випадку навчання, оскільки вказана обставина наступає лише тоді, коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст.199 СК України). У зв'язку з цим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, позов слід задоволити частково, присудити на користь позивача стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у визначеному судом розмірі, яке здійснювати щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved