Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування своїх позовних вимог посилається на те, що 24 січня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Як встановлено у судовому засіданні, 24 січня 2009 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 33 та видане свідоцтво про шлюб серія 1-КИ № 126416 /а.с. 7/. Сторони від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 8-9/. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинено, з березня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття заходів щодо примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2016 року сторонам було надано строк на примирення три місяці. Примирення у наданий судом строк сторони не досягли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved