Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 12.08.1990року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому 12.08.1990р., актовий запис №1251. У шлюбі народилось двоє дітей - синів, які в даний час вже дорослі, повнолітні, один з них проживає окремо. Незважаючи на тривалий шлюб, в них з чоловіком відносини погіршились. Проживають у одній квартирі, проте фактично не є сім`єю в розумінні та визначенні даного поняття Сімейним кодексом України. Практично не спілкуються, стали чужими по відношенню один до одного. Тобто, відсутнє взаєморозуміння між ними, байдужість до життя та проблем кожного. Спільного господарства не ведуть, спільного бюджету у них немає, дбають кожен окремо сам за себе та сам про себе. Оскільки діти дорослі, то питання збереження сім`ї принаймні з метою захисту інтересів дітей є відсутнім та недоречним. Фактично шлюб між сторонами є формальним на папері. Зазначає, що рішення про розірвання шлюбу та звернення до суду у зв`язку з цим є остаточним, примирення з чоловіком неможливе, просить не надавати часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу фактично суперечить її інтересам, інтересам їхніх дітей, збереження шлюбу між ними є недоцільним, а тому звернулася до суду з даним позовом про його розірвання. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила розглядати даний спір у її відсутності. Відповідач у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 12.08.1990 року сторони зареєстрували шлюб 12.08.1990 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис №1251. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved