Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулась з вищевказаною позовною заявою в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6, 4259 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: 6325485500:01:000:0382, розташовану на території Мосьпанівської сільської ради, КСП «Україна», призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 01.05.2003 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6, 4259 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: 6325485500:01:000:0382, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти: донька [PERSON] та син [PERSON] Позивач [PERSON] після смерті матері спадщину прийняла, оскільки вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном [PERSON] Відповідач спадщину не приймав. У звязку з втратою оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю позивач позбавлена можливості позасудовим шляхом оформити свої спадкові права, в звязку з чим змушена звернутись з позовом до суду, в якому просить визнати за нею права власності на вищевказану земельну ділянку площею 6, 4259 гектарів, кадастровий номер: 6325485500:01:000:0382, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними у справі доказами. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 01 травня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №403654 виданим 03.05.2003 р. Мосьпанівською сільською радою Чугуївського району Харківської області. (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6, 4259 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: 6325485500:01:000:0382, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ХР № 060204 (а.с. 9). Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали її діти: [PERSON] та [PERSON] Факт родинних стосунків між позивачем та спадкодавицею підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 1259872 (а.с.10), а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 493318, з якого вбачається зміна прізвища позивача з дошлюбного «Бабіч» на «Литкевич» (а.с.11). Позивач [PERSON] після смерті матері спадщину прийняла, оскільки вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном [PERSON] Відповідач спадщину не приймав. У звязку з втратою оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю Позивач не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно, що належить їй за законом. Тому Позивач змушений в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 549 ЦК Української РСР, особою, що фактично прийняла спадок, визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved