Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що відповідач зареєстрована у належному позивачу житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає з 15.11.2017 року, її особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач та її представник - адвокат Статіва О.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.1995 року, виданого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., [PERSON] прийняла у спадщину 47/100 часток будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 15.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. вбачається, що [PERSON] прийняла у власність 53/100 часток будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про склад сім`ї вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1996 року народження. Відповідно до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до Акту обстеження житлового приміщення від 27.08.2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 15.11.2017 року за вказаною адресою не проживає по теперішній час. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що реєстрація [PERSON] у житловому будинку [PERSON] створює останній перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вказане порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved