Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до Октябрського районного суду з позовом до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, накладений згідно постанов Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 23.02.2015 року, правонаступником якого є Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) в межах виконавчого провадження №23431973 з виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року №2-2184/10. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року на користь ПАТ «БМ БАНК» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку стягнуто заборгованість в розмірі 349676,48 грн. (справа № 2-2184/10). Примусове виконання вказаного судового рішення здійснювалося ВДВС Полтавського районного управління юстиції в Полтавській області. Згідно постанови державного виконавця від 23.12.2010 року в межах виконавчого провадження №23431973 накладено арешт на все належне майно позивача. Згідно листа Полтавського районного відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області за вих. 5662 від 09.06.2019 року виконавчі провадження відносно [PERSON] в порядку п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавчі провадження» закінчені. Згідно довідки Полтавського районного суду Полтавської області за вих. № 02-37/26/2019 від 13.02.2019 цивільна справа №2-2184/10 вилучена з архіву та знищена за терміном зберігання. 23.04.2015 року державним виконавцем ВДВС Чорнухинського РУЮ Полтавської області також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 24.09.2015 року Чорнухинським районним ВДВС Полтавської області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві в порядку п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника. Державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не були дотримані норми законодавства та арешт з належного позивачеві майна не знятий. У зв`язку з цим позивач просила задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з майна. Ухвалою суду від 22.09.2021 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позов підтримав, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року у справі № 2-2184/10 на користь ПАТ «БМ БАНК» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку стягнуто заборгованість в розмірі 349676,48 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження - арешт всього нерухомого майна (невизначене майно), належного [PERSON] , підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 23431973, 23.12.2010, відділ ДВС Полтавського РУЮ, на підставі виконавчого листа № 2-2184 від 16.12.2010, виданого Полтавським районним судом (а.с.31-35). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.01.2020 року знято арешт, накладений згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції від 23.02.2015 року в межах виконавчого провадження №44919121 на все нерухоме майно [PERSON] (а.с.13-17). Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 14.11.2019 року знято арешт з майна [PERSON] , який був накладений відповідно до постанови Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ВП № 47277967 від 23.04.2015 року з виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року №2-2184/10 та скасовано заборону на його відчуження (а.с. 18-22). Згідно довідки Полтавського районного суду Полтавської області за вих. № 02-37/26/2019 від 13.02.2019 цивільна справа №2-2184/10 вилучена з архіву та знищена за терміном зберігання (а.с. 23). Згідно відповіді Полтавського відділу ВДВС у Полтавському районі від 23.11.2021 року за № 32760 на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №23431973 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2184, виданого 16.12.2010 року Полтавським районним судом про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість у розмірі 349676,48 грн. 18.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати більш детальну інформацію щодо вказаного виконавчого провадження немає можливості, оскільки виконавче провадження знищено по закінченню строку його зберігання. Крім того, зняти арешт з майна боржника також немає можливості. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В контексті застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини до поняття «майно» відносять як рухому, так і нерухому приватну власність. Термін «власність» може означати або «існуючу власність» або претензії щодо яких заявник може довести, що він принаймні має «законні сподівання» отримати можливість використати право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дій, які порушують право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 4 ЦПК України суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного Відділом державної виконавчої служби, належного позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: approved