Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася\~до Мелітопольського\~міськрайонного суду\~Запорізької області\~з позовом,\~у якому\~просить розірвати договір № BA\від 16.08.2017 року укладеного між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON]; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] суму в розмірі 5\~819,17\~грн., з яких\~3\~411,00\~грн.\~-\~сума передоплати,\~900,24грн.\~-\~пеня,\~200,00\~грн.\~-\~додаткова сума\~завдатку,\~74,00\~грн. -\~3% річних та 333,93 грн. - інфляційне збільшення; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], суму моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], судові витрати повязані з наданням їй правничої допомоги в розмірі 1 000,00грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.2017 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір № BA\, згідно якого відповідач зобовязалася передати їй товар, а саме металопластикові вікна на загальну суму 3 411,00 грн. При цьому, в укладеному договорі, в якості адреси місця знаходження ФОП [PERSON] була зазначена адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 3. В якості додатку до зазначеного договору, була зроблена специфікація щодо характеристик, кількості, назви і загальної вартості товару. На виконання умов укладеного договору, вона частинами здійснила повний розрахунок з відповідачем, що підтверджується копіями товарних чеків, а саме 16.08.2017р. нею проведений остаточний розрахунок в сумі 691,00 грн. Згідно п.п.3.2.1 Договору, ФОП [PERSON] зобовязана не пізніше 31 робочих днів забезпечити відвантаження і доставку товару за адресою Покупця. Однак, відповідач до цього часу взяті на себе зобовязання не виконала. Вона неодноразово зверталась до відповідача по телефону з проханням добровільно виконати умови договору, або повернути їй сплачені кошти, але відповідач спочатку обіцяла що вирішить це питання найближчим часом, а потім перестала відповідати на її дзвінки, а за адресою, вказаною в договорі, офісу ФОП [PERSON] не виявилось. Зазначені обставини змусили її звернутися до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізької області, з заявою про порушення законодавства про захист прав споживачів. Своїм листом № 11-05-18/2045 від 04.04.2018 року, Держпродспоживслужба повідомила її, що при проведенні позапланового заходу з дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП [PERSON], перевірка не була проведена, оскільки за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 3, ФОП [PERSON] свою діяльність не здійснює. Відповідно до розділу 4 Договору, у разі не виконання Продавцем умов Договору, він зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення. Таким чином, у звязку з порушенням умов договору, відповідач повинна виплатити їй пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення виконання зобовязання, яка становіть (3 411,00 грн. х 0,1% = 3,41 грн./день) за період починаючи з 17.09.2017 року по 08.06.2018 року, що становіть 264 дня, у загальному розмірі 900,24 грн. (3,41 грн. х 264 дня = 900,24 грн.). Крім того, укладеним договором передбачене внесення нею завдатку у розмірі 200,00 грн., які сплачені нею 16.08.2017 року. Таким чином, відповідач повинна їй крім суми завдатку, ще додатково сплатити суму у розмірі 200,00 грн. Також діючим законодавством передбачена відповідальність за прострочення грошового зобовязання, яка полягає в тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно доданого до позову розрахунку, за вищезазначений період прострочення, сума трьох відсотків річних становіть 74,00 грн., а інфляційне збільшення - 333,93 грн. Таким чином, загальна сума, яку повинна сплати їй відповідач становіть 5 819,17 грн. Окрім того, внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в органи захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном. Нею, як стороною за договором, були виконані всі умови, однак відповідач незаконно та безпідставно порушує умови договору, не виконує взяті на себе зобовязання та не повертає отримані від неї гроші. В результаті невиконання відповідачем умов договору, була порушена її нормальна життєдіяльність. Вона є людиною похилого віку і зазначені кошти є для неї істотним джерелом існування, які їй вкрай необхідні. Противоправна поведінка відповідача змусила її сильно переживати з цього приводу, заподіює їй щиросердечні страждання і біль, приносить їй великі незручності та хвилювання. Зазначені обставини змушують її сильно переживати з цього приводу, вона перенесла сильне психічне потрясіння. До цих пір вона знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту, стала дратівливою, у сім'ї порушене нормальне життя. Такі душевні страждання, підлягають відшкодуванню відповідачем, а враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем її прав, як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню до її прав, вона вважає, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 2 000,00 грн. Крім того, вона була змушена звернутися за юридичною допомогою. Нею були понесені витрати в розмірі 1 000,00 грн. Це підтверджується відповідною квитанцією від 07.06.2018 року та звітом. Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, гроші їй не повертає і взагалі, під будь-яким приводом ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання, що стало підставою для її звернення до суду. В судове засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.08.2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір № BA\, згідно якого ФОП [PERSON] зобовязалася передати [PERSON] металопластикові вікна на загальну суму 3 411,00 грн. В якості адреси місця знаходження ФОП [PERSON] була зазначена адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 3. В якості додатку до зазначеного договору, була зроблена специфікація щодо характеристик, кількості, назви і загальної вартості товару. На виконання умов укладеного договору, [PERSON] частинами здійснила повний розрахунок з відповідачем, що підтверджується копіями товарних чеків, а саме 16.08.2017 року, [PERSON] проведений остаточний розрахунок в сумі 691,00 грн. Згідно п.п.3.2.1 Договору, ФОП [PERSON] зобовязана не пізніше 31 робочих днів забезпечити відвантаження і доставку товару за адресою Покупця. Відповідно до розділу 4 Договору, у разі не виконання Продавцем умов Договору, він зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення. Як вбачається з специфікації № BA\до договору № BA\від 16.08.2017 року щодо характеристик, кількості, назви і загальної вартості товару, загальна вартість товару складає 3\~411,00 грн. (а.с.9) На виконання умов укладеного договору, [PERSON] частинами здійснила повний розрахунок з ФОП [PERSON], що підтверджується копіями товарних чеків (а.с.10). Таким чином [PERSON] виконала своє зобовязання по оплаті платежу в розмірі 3 411,00 грн. Зазначені обставини змусили [PERSON] звернутися до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізької області, з заявою про порушення законодавства про захист прав споживачів. Своїм листом № 11-05-18/2045 від 04.04.2018 року, Держпродспоживслужба повідомила [PERSON], що при проведенні позапланового заходу з дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП [PERSON], перевірка не була проведена, оскільки за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 3, ФОП [PERSON] свою діяльність не здійснює (а.с.11). Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1\~ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»,\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Оскільки відповідач своєчасно не приступила до виконання зобовязань за договором, отже позивач бажає відмовитися від договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 651 ЦК України,\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 3\~ст. 652 ЦК України\~у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Статтею 901 ЦК України\~передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно з ч. 1\~ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розділу 4 Договору, у разі не виконання Продавцем умов Договору, він зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення. Таким чином, у звязку з порушенням умов договору, відповідач повинна виплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення виконання зобовязання, яка становіть (3 411,00 грн. х 0,1% = 3,41 грн./день) за період починаючи з 17.09.2017 року по 08.06.2018 року, що становіть 264 дня, у загальному розмірі 900,24 грн. (3,41 грн. х 264 дня = 900,24 грн.). Згідно ст. 625 ЦК України, передбачена відповідальність за прострочення грошового зобовязання, яка полягає в тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~ Згідно доданого до позову розрахунку, за вищезазначений період прострочення, сума 3% річних становіть 74,00 грн., а інфляційне збільшення - 333,93 грн. Листом Верховного суду України від 01.02.2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» було висловлено правову позицію, відносно того, що при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід урахувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань, в тому числі й спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Вирішуючи питання стянення моральної шкоди з відповідача, суд виходить з наступного: Згідно із ч. ч. 1, 3, 4\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. [PERSON] у своєму позові послалась на те, що внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в органи захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном. Нею, як стороною за договором, були виконані всі умови, однак відповідач незаконно та безпідставно порушує умови договору, не виконує взяті на себе зобовязання та не повертає отримані від неї гроші. В результаті невиконання відповідачем умов договору, була порушена її нормальна життєдіяльність. Вона є людиною похилого віку і зазначені кошти є для неї істотним джерелом існування, які їй вкрай необхідні. Противоправна поведінка відповідача змусила її сильно переживати з цього приводу, заподіює їй щиросердечні страждання і біль, приносить їй великі незручності та хвилювання. Зазначені обставини змушують її сильно переживати з цього приводу, вона перенесла сильне психічне потрясіння. До цих пір вона знаходиться в стані моральної пригніченості та дискомфорту, стала дратівливою, у сім'ї порушене нормальне життя. Суд, враховуючи термін моральних страждань позивача, характер немайнових втрат, зусилля, які необхідні для їх відновлення, стан здоровя позивача, вважає, що справедливою сатисфакцією завданої моральної шкоди буде відшкодування позивачу у сумі 2 000 грн. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. до суду надано: - копію звіту-калькуляції на надання правової допомоги від 08.06.2018, що був укладений між позивачем та адвокатом [PERSON]; - копію квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 08.06.2018 про оплату позивачем адвокату - [PERSON] 1 000 грн. за консультацію та складання позову. Таким чином, позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу, які були надані адвокатом [PERSON] в розмірі 1 000 грн., тому суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved