Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, який обгрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. В теперішній час вони мешкають окремо. За період шлюбу придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року. Право власності на квартиру оформлено на неї. Окрім того, вони придбали: холодильник LG, телевізор Samsung, мікрохвильову піч Panasonic, пральну машину Siemens. Просить здійснити поділ майна подружжя та виділити їй квартиру [ADDRESS], відповідачу перелічене вище інше майно, та припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Позивав в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. (а.с.13). На підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2008 року позивач придбала квартиру [ADDRESS]. (а.с.17-20). Згідно ст.60 ч.1 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.69 ч.2 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується копіями: договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2008 року, витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.17-20). З наданої відповідачем нотаріально посвідченої заяви вбачається, що право власності позивача на квартиру та інше майно він не оспорює. Згідно ст.ст.316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ч.1-2 ЦК України, право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно 3 ч.1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, позивачем не доведено, що її право власності на квартиру порушено, не визнано або оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають у звязку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Outcome: dismissed