Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ЕМСІ» в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 29\~433,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 20.08.2004 року працювала на посаді бухгалтера ТОВ «ЕМСІ» в м. Запоріжжя. 01.06.2006 року [PERSON] була переведена на посаду головного бухгалтера ТОВ «ЕМСІ». 20.02.2015 року позивач за угодою сторін була звільнена з вказаного підприємства. Позивач зазначила, що за період з серпня 2014 року по день звільнення, а саме по 20.02.2015 року, нарахована заробітна плата їй не була виплачена. Загальний розмір невиплаченої заробітної плати становить 29\~433,70 грн. Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5\~ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст.\~197,\~224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №02-21к від 20.08.2004 року, [PERSON] була прийнята на роботу в ТОВ «ЕМСІ» на посаду бухгалтера. Наказом №02-06к від 01.04.2005 року, [PERSON] була переведена на посаду заступника головного бухгалтера ТОВ «ЕМСІ». Наказом №02-07к від 01.06.2006 року, [PERSON] була переведена на посаду головного бухгалтера ТОВ «ЕМСІ». На підставі наказу №02-10/15 від 20.02.2015 року, [PERSON] була звільнена з займаної посади за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 4,5). Загальний розмір невиплаченої заробітної плати становить 29\~433,70 грн. Ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Як вбачається з позову, розрахунок з позивачем по заробітній платі не проведений, відповідач не надав доказів на спростування цих відомостей, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 29\~433,70 грн. необхідно задовольнити. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved