Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернулась суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 08 лютого 2018 року вона на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2018 року, укладеного між нею та відповідачем та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е., набула у власність квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі, колишній власник квартири, який жодного разу не з`являвся за місцем реєстрації, жодних родинних зв`язків з позивачем не має, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. У зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2018 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Анісімовим Вячеславом Едуардовичем належить квартира [ADDRESS] . Згідно до довідки № 7305 від 17.08.2021, у даній квартирі також зареєстрований відповідач по справі. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Суд прийшов до висновку, що після переходу права власності на квартиру від відповідача до позивача, припинилося і право користування квартирою відповідача, тому вимоги позивача щодо визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачана користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved