Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон [PERSON], на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення сином шістнадцятирічного віку без нотаріально посвідченої згоди відповідача в її супроводі до країн СНД та Євросоюзу в тому числі: Німеччини, Болгарії, Франції, Італії, Греції, Нідерландів, Бельгії, Португалії, Іспанії та інших. Позовна заява обґрунтована тим, що\~ 02.09.2006 року між сторонами було укладено шлюб, який згодом 28.09.2011 року було розірвано. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою в селі Першотравневе, Ізмаїльського району Одеської області та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не дбає про його матеріальне забезпечення, не займається його вихованням, тобто повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків. 07.06.2014 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та проживає разом з ним а з відповідачем однією сімєю вини не проживають. Відповідач не бере участі у вихованні сина, проявляє байдужість до дитини та незацікавленість в її розвитку, постійно змінює своє місце проживання, що унеможливлює у разі необхідності звязатись з ним з приводу урегулювання питань повязаних з дитиною. Через відсутність дозволу відповідача на виїзд неповнолітнього [PERSON], останній позбавлений можливості виїхати за кордон разом з позивачкою, а будь який час може виникнути необхідність чи можливість виїзду за межі України разом із дитиною, проте у добровільному порядку вирішити питання про отримання дозволу не можливо, із-за небажання відповідача виходити на зв'язок, в звязку з чим позивачка і вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності,позовну заяву підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,\~ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. 02 вересня 2006 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 866, було укладено шлюб /а.с.6/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.09.2011 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано /а.с.8/. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 165 /а.с.7/. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, 07.06.2014 року позивачка уклала новий шлюб, та після реєстрації шлюбу має прізвище «Чебан» /а.с.10/. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з позивачкою Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України\~ для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступиш змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього кордон може бути дозволений за рішенням суду. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про надання дозволу для виїзду дитини за межі України.

Outcome: approved