Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс та просить суд стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 7412,33 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову послалась на те, що вона працювала у відповідача з 1992 року і 18.12.2015 року була звільнена з займаної посади за згодою сторін. Однак відповідач в день звільнення і дотепер не провів з нею повний розрахунок із заробітної плати. Згідно розрахункової відомості заборгованість із заробітної плати становить 7412,33 грн. оскільки до тепер заборгованість із заробітної плати не виплачена, просить суд стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати. Оскільки такими діями порушені її права, вона втратила нормальні життєві звязки, опинившись без коштів не може сплачувати кредит, через дії відповідача вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Тому просить суд також стягнути завдану моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала частково, не заперечувала проти стягнення заборгованості із заробітної плати, однак вважає, що середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати вони не повинні сплачувати, оскільки позивач сама не приходила отримувати заробітну плату. Також представник відповідача вважає, що моральну шкоду підприємство позивачу не завдавало. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 05.02.1992 року працювала у відповідача і була звільнена за згодою сторін 18.12.2015 року згідно наказу № 14-К. ( а.с. 7-9) Відповідно д статті 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Сторонами не заперечувалось та відповідачем було визнано в судовому засіданні, що в день звільнення відповідач не вплатив заробітну плату [PERSON] в розмірі 7412,33 грн. і що заборгованість із заробітної плати не виплачена і по сьогоднішній день. Таким чином суд дійшов до висновку, що заборгованість із заробітної плати в розмірі 7412,33 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Згідно уточненої довідки про середньоденний заробіток [PERSON] ( а.с. 44), її середньоденний заробіток за листопад, грудень 2015 року складає 96,52 грн. Починаючи з 19.12.2015 року по 22.06.2016 року кількість робочих днів становить 126. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку складає : 96,52 грн. х 126 роб.днів = 12161,52 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Також у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода, яку позивач зазнала від незаконних дій роботодавця. Позивач , не отримувала пільше як півроку заробітну плату, внаслідок чого вона не мала достатніх засобів для існування, що призвело до моральних страждань та до додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає достатнім у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 300,00 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. щодо майнових вимог та 551 грн. 20 коп. щодо вимог немайнового характеру, а всього 1102 грн. 40 коп.

Outcome: partial