Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі права власності (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2000 року). На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відповідачка по справі. 08.09.2017 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду шлюб між відповідачкою та її сином [PERSON] було розірвано. Відповідачка в її квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. Реєстрація відповідачки в її квартирі створює їй незручності та додаткові матеріальні проблеми, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в її квартирі не проживає. Тому вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.21-22). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~\~ Від відповідача відзив на позов не надійшов. Вивчивши матеріали справи, суддя враховує наступне. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка по справі є власницею квартири [ADDRESS] на підставі права власності (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2000 року) (а.с.5). На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відповідачка по справі (а.с.6). 08.09.2017 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду шлюб між відповідачкою та сином позивачки [PERSON] було розірвано (а.с.8). Відповідачка в квартирі позивачки не проживає з 01.05.2017 року (а.с.7), комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. Реєстрація відповідачки в її квартирі створює позивачці по справі незручності та додаткові матеріальні проблеми, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в її квартирі не проживає.. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved