Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, де просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 15 вересня 2013 року на спадкове майно: житловий будинок загальною площею 72,1 м2, житловою площею 44,0 м2 (що складається з приміщень: тамбур - 4,2 м2, житлова кімната - 16,2 м2, коридор 10,3 м2, житлова кімната 20,4 м2, житлова кімната 7,4 м2, санвузол 2,4 м2, кухня - 11,2 м2), з надвірними спорудами (літня кухня - 26,8 м2, сарай - 19,2 м2, погріб - 20,0 м2, убиральня - 1,7 м2 та хвіртка, ворота, огорожа, колодязь і вигрібна яма) розташованими: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, провулок Шевченка 12. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 15 вересня 2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Києво-Святошинський район, с. Гатне, провулок Шевченка 12. 06 грудня 1995 року [PERSON], [INFO], склала заповіт, згідно якого все належне їй майно на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON]. Вказаний заповіт був нотаріально посвідчений [PERSON] - секретарем виконкому Гатненської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 73. В шестимісячний строк позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, де була заведена спадкова справа № 23 за 2014 рік. 07 грудня 2017 року по питанню оформлення спадщини, позивач звернулася до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з наступної причини: позивач не надала правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, а також у заповіті, що склала [PERSON] її прізвище зазначено «Топчий», а не «Топчій», по-батькові заповідача помилково вказано «Федосіївна», а не «Феодосіївна», помилково вказана адреса проживання заповідача провулок Шевченка будинок № 3, а фактична адреса проживання - провулок Шевченка будинок № 12 в с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області, тому державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з позовом. Позивач також стверджувала, що у 1961 році її мати самостійно побудувала спадковий будинок та 15 грудня 1965 року [PERSON] комісії депутатів Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було зроблено обміри будинку та фактично прийнято його в експлуатацію. Після цього [PERSON] була видана будинкова книга на домоволодіння № 12 по провулку Шевченка в с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області. В подальшому 18 грудня 1987 року Київським міжміським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на житловий будинок та присвоєно інвентарний номер 298 домоволодінню, що належало [PERSON] в с. Гатне, провулок Шевченка 12, Києво-Святошинського району, Київської області. Будинок був одноповерховий житловою площею 44,0 м2, загальною - 72,1 м2 і складався з наступних приміщень: тамбур - 4,2 м2, житлова кімната - 16,2 м2, коридор 10,3 м2, житлова кімната 20,4 м2, житлова кімната 7,4 м2, санвузол 2,4 м2, кухня - 11,2 м2, та надвірні споруди літня кухня - 26,8 м2, сарай - 19,2 м2, погріб - 20,0 м2, убиральня - 1,7 м2 та хвіртка, ворота, огорожа, колодязь і вигрібна яма. На думку позивача, вищенаведене свідчить про те, що її спадкодавець за життя набула право власності на вказане спадкове нерухоме майно, а тому і просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач - Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, звернулась до суду із клопотанням за вих. № 02-28/91 від 31 січня 2018 року, де просили слухати справу у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходила. На вимогу Києво-Святошинського районного суду Київської області Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області із супровідним листом за вих. № 21/01-16 від 10 лютого 2018 року було надано належним чином засвідчену копію спадкової справи № 23/2014 до майна померлої 15 вересня 2013 року [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд приходить до висновку ухвалити у даній справі рішення про задоволення позову [PERSON]. Так,\~судом встановлено,\~що 15\~вересня 2013\~року померла\~[PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 вересня 2013 року серії І-ОК № 280973. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку загальною площею 72,1 м2, житловою площею 44,0 м2 (що складається з приміщень: тамбур - 4,2 м2, житлова кімната - 16,2 м2, коридор 10,3 м2, житлова кімната 20,4 м2, житлова кімната 7,4 м2, савузол 2,4 м2, кухня - 11,2 м2), з надвірними спорудами (літня кухня - 26,8 м2, сарай - 19,2 м2, погріб - 20,0 м2, убиральня - 1,7 м2 та хвіртка, ворота, огорожа, колодязь і вигрібна яма) розташованими: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, провулок Шевченка 12. 06 грудня 1995 року [PERSON], [INFO], склала заповіт, згідно якого все належне їй майно на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON]. Вказаний заповіт був нотаріально посвідчений [PERSON] - секретарем виконкому Гатненської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 73. Відповідно до спадкової справи, належним чином завірена копія якої надана Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області, щодо майна померлої 15 вересня 2013 року [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивач. У матеріалах вказаної спадкової справи заяви інших спадкоємців, що прийняли спадщину відсутні. В шестимісячний строк позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області. 07 грудня 2017 року по питанню оформлення спадщини, позивач звернулася до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з наступної причини: позивач не надала правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, а також у заповіті, що склала [PERSON] її прізвище зазначено «Топчий», а не «Топчій», по-батькові заповідача помилково вказано «Федосіївна», а не «Феодосіївна», помилково вказана адреса проживання заповідача провулок Шевченка будинок № 3, а фактична адреса проживання - провулок Шевченка будинок № 12 в с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області, тому державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з позовом. У 1961 році мати позивача самостійно побудувала спадковий будинок, а 15 грудня 1965 року [PERSON] комісії депутатів Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було зроблено обміри будинку та фактично прийнято його в експлуатацію. Після цього [PERSON] була видана будинкова книга на домоволодіння № 12 по провулку Шевченка в с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області. В подальшому 18 грудня 1987 року Київським міжміським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на житловий будинок та присвоєно інвентарний номер 298 домоволодінню, що належало [PERSON] в с. Гатне, провулок Шевченка 12, Києво-Святошинського району, Київської області. Будинок був одноповерховий житловою площею 44,0 м2, загальною - 72,1 м2 і складався з наступних приміщень: тамбур - 4,2 м2, житлова кімната - 16,2 м2, коридор 10,3 м2, житлова кімната 20,4 м2, житлова кімната 7,4 м2, санвузол 2,4 м2, кухня - 11,2 м2, та надвірні споруди літня кухня - 26,8 м2, сарай - 19,2 м2, погріб - 20,0 м2, убиральня - 1,7 м2 та хвіртка, ворота, огорожа, колодязь і вигрібна яма. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Доказів, які слід було б відхилити, судом не встановлено. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. У\~ст. 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зважаючи на\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1225 ЦК України\~встановлено, що до спадкоємців житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. З огляду на ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на позицію, висвітлену у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних\~і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. З огляду на надані суду письмові докази спадкодавець позивача на момент смерті була власником домоволодіння. Заповіт від 06 грудня 1995 року нотаріально посвідчений секретарем виконкому Гатненської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 73 складений [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO], станом на 23 листопада 2017 року не змінювався та не скасовувався. Враховуючи вказане та те, що позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті її матері, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула у власність спадкове майно: житловий будинок загальною площею 72,1 м2, житловою площею 44,0 м2 (що складається з приміщень: тамбур - 4,2 м2, житлова кімната - 16,2 м2, коридор 10,3 м2, житлова кімната 20,4 м2, житлова кімната 7,4 м2, савузол 2,4 м2, кухня - 11,2 м2), з надвірними спорудами (літня кухня - 26,8 м2, сарай - 19,2 м2, погріб - 20,0 м2, убиральня - 1,7 м2 та хвіртка, ворота, огорожа, колодязь і вигрібна яма) розташованими: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, провулок Шевченка 12. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги рекомендації, висвітлені\~у [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: approved