Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідача із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 14.06.2003 року по 08.12.2009 року позивач перебувала у шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання син залишився проживати з позивачем. Відповідач змінив своє місце проживання, на сьогодні в нього своє, абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач взагалі не цікавиться життям сина, не приймає участь в його вихованні, та взагалі не виявляє ніякої зацікавленості у його житті. Дитина [PERSON] потребує постійного лікування, розширення світогляду та морального розвитку. У позивача є намір виїжджати з сином за кордон для його оздоровлення та розширення світогляду. Оскільки не можливо отримати згоду відповідача для надання дозволу на вивіз дитини за кордон, тому позивач просить суд винести рішення яким надати дозвіл на оформлення проїзних документів та на виїзд за межі України неповнолітньому [PERSON], [INFO] до досягнення ним 18 років у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в заяві просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. В судове засідання сторони не зявилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 4 ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2003 року по 08.12.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання син залишився проживати з позивачем. [PERSON] є дитиною, яка потребує постійного лікування, розширення світогляду. Відповідач змінив своє місце проживання, на сьогодні в нього своє, абсолютно незалежне від позивача життя. Вже довгий час відповідач взагалі не цікавиться життям сина, не приймає участь в його вихованні, та взагалі не виявляє ніякої зацікавленості у його житті. Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про порядок виїзд з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що діють право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина України, зокрема дитини, під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини. У відповідності до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей). За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що підстав для відмови в позову не існує, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та дозволити виїзд за межі України неповнолітньому [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною 18 років у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] та надати дозвіл [PERSON] на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон сина [PERSON], [INFO], без письмової згоди батька дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: approved