Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду 16.03.2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, подала до суду заяву в якій позовні вимоги уточнила, просила аліменти стягувати в розмірі по 1/6 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, також просила неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06.02.1999 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дітей, виходячи з вікових потреб їх в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, їх стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів, що мають сплачуватися відповідачем на користь позивача на утримання дітей в розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на кожну дитину, до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved