Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття доньки та на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення донькою трьохрічного віку, зазначивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання надає нерегулярно та не в повному обсязі, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, відмовившись від вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання. Уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі, оскільки має ще аліментні, сплачує кошти на утримання дитини від першого шлюбу та кредитні зобовязання. Суд, вислухавши доводи позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 28 лютого 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що мається актовий запис №118 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.4/. В теперішній час сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбні відносини. Згідно довідки старшої по будинку № 4 по вул. Сєдовців в м. Мелітополь Запорізької області, посвідченою КП «Житломасив» від 06 липня 2016 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею мешкають: мати [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Таким чином, малолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки надає нерегулярно та незначному розмірі, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема наявність на утриманні інших осіб та кредитні зобовязання, враховує матеріальне становище позивача, а також виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності та необхідності створення державою однакових умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2016 року і до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Однак, позивачем на підтвердження цих обставин доказів зазначено не було, а тому суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні.

Outcome: partial