Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 2014 року по травень 2018 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю як дружина та чоловік. [INFO] року у них народилася донька [PERSON], яка проживає разом з нею. Відповідач після розірвання відносин обов'язки батька не виконує, своїй дитині матеріально не допомагає, спілкування з нею уникає. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню доньку, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на нього законом та необхідні для належного утримання дитини. На момент звернення до суду з цією заявою між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати малолітню доньку, оскільки він ухиляється від спілкування. Позивач зазначає, що відповідач постійно виїжджає на заробітки за кордон, чі працює офіційно невідомо. Відповідач має сина в офіційному шлюбі, але з дружиною та дитиною теж не спілкується та не допомагає матеріально. Тобто він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки. Позивач у судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 02.04.2019, 17.04.2019 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» справи Слов'яносербського районного суду Луганської області, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивача в наданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд без виходу до нарадчої кімнати на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи судом встановлено, що в період з 2014 року по травень 2018 року [PERSON], [INFO] проживала однією сім'єю як дружина та чоловік з [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Відділом ЗАГС Адміністрації МО «Підпорізький муніципальний район Ленінградської області» [PERSON], [INFO], місце народження: місто Підпоріжжя, Ленінградська область, Росія, батьками вказані: батько-[PERSON], мати- [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням віку, стану здоров'я та матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позов та стягувати з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на користь позивача [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved