Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує позов тим, що вона у згаданій квартирі зареєстрована і проживає з 1994 року, разом з нею зареєстровані, але не проживають відповідачі - син позивача [PERSON] , онука [PERSON] . Вказує, що відповідачі за вказаною адресою не проживають, протягом тривалого часу, не приймають будь-якої участі в утриманні квартири, на теперішній час місце їх фактичного проживання встановити неможливо, [PERSON] проживає в Росії, намірів повертатись у помешкання не висловлював, перешкод у користуванні квартирою відповідачам ніхто не чинить, з онукою вона не спілкується. Просить в судовому порядку захистити її порушене право і визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить врахувати, що комунальні послуги нараховуються на кількість осіб, зареєстрованих у квартирі, відповідачі свідомо обрали інше місце проживання, з позивачем не спілкуються, не несуть витрат по житлово-комунальним платежам, речей відповідачів у квартирі немає. Представник третьої\~особи Львівської\~міської ради\~Синьовський Б.В.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги заперечив,\~вважає,що позивачем не доведено поважність непроживання відповідачів, а визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням призведе до порушення їх житлових прав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до цивільно-процесуального законодавства, відзив на позов не подали. Виклик відповідачів здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач і відповідачі. Квартира неприватизована, є власністю Львівської міської ради. (а.с.12) З копій актів, складених комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ТОВ «Стимул Сихів» від 21.03.2019, 10.05.2019, 05.08.2019 вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації не мешкають (а.с. 13,14,15). Долучені копії актів сумніву у суду не викликають. Допитана у суді свідок [PERSON] , мешканка квартири [ADDRESS] , яка підписала вищенаведені акти, пояснила, що у квартирі [ADDRESS] проживає лише позивач, її син і онука, котрі є відповідачами по справі не проживають у спірній квартирі протягом декілька років. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9\~Житлового кодексу Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР\~користування жилим\~приміщенням у\~будинках державного\~і громадського\~житлового фонду\~здійснюється відповідно\~до договору\~найму жилого\~приміщення.\~Договір найму\~жилого приміщення\~в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Встановлено, що між сторонами виникли житлові відносини щодо захисту права користування житловим приміщенням шляхом втрати такого права наймачем і його донькою, у зв`язку з їх тимчасовою відсутністю, які регулюються нормами статей\~71,\~72 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з\~ст. 72 цього Кодексу\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статтей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц. Таким чином, після\~всебічного,\~повного та\~об`єктивного\~дослідження обставин\~справи,суд погоджується з доводами представника позивача про відсутність підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення. На переконання суду, реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації належних їй прав, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, встановлено,\~щовідповідачі добровільно залишили зареєстроване місце проживання, не проживають у квартирі понад шість місяців; жодних поважних причин відсутності відповідачів за вказаною адресою судом не встановлено; відповідачі не несуть жодних обов`язків по сплаті комунальних платежів, фактично втратили інтерес до вказаного житла понад визначені законодавцем терміни. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ У зв`язку\~із задоволенням\~позовних вимог\~судовий збір\~у розмірі\~1536,80\~грн.\~підлягає стягненню\~з відповідачів\~в користь\~позивача. На підставі\~ст.с.\~71,72,\~163\~ЖК УРСР\~та

Outcome: approved