Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з погосподарськими будівлями в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.11.2011 року між [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (її сином) були зареєстровані шлюбні стосунки. Упродовж подружнього життя за спільні кошти у власність ними було придбаний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Майорщина, вул. Перемоги, 23, та складається з: «А-1» - житлового будинку (житловою площею 46,6 кв. м, загальною площею 71,4 кв. м), «а1» - погребу під частиною будівлі, «а» - веранди, «б» - прибудови до сараю, «Б» - сараю - літньої кухні, «В» - убиральні, №1 колодязю питного. Договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку було оформлено та зареєстровано на [PERSON] 01.06.2016 року син позивача [PERSON] помер. На час смерті він мав у власності 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями у спільній сумісній власності подружжя. Оскільки син позивача та його дружина [PERSON] померли під час спільної для них небезпеки (дорожньо-транспортної пригоди) та в межах однієї календарної доби, то ніхто з них не став спадкоємцем після смерті іншого, тому спадщина відкривається одночасно і переходить окремо до кожного з їх власних спадкоємців. З метою прийняття спадщини позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON], звернулася до державної нотаріальної контори із заявлю про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовила у звязку із наявністю спору про право між спадкоємцями. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача, Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, згідно заяви проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу за відсутності представника. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні від дачі пояснень відмовився, згідно виступу в судових дебатах проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що спірний житловий будинок не належав подружжю на праві спільної сумісної власності, договором купівлі-продажу його було придбано на імя [PERSON] у 2012 році, про що було відомо її чоловіку, а також позивачу у справі, а тому він вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.11.2011 року між [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], сином позивача (а.с. 7) були зареєстровані шлюбні стосунки (а.с. 9-10, 46). Упродовж подружнього життя за спільні кошти у власність ними було придбаний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Майорщина, вул. Перемоги, 23, та складається з: «А-1» - житлового будинку (житловою площею 46,6 кв. м, загальною площею 71,4 кв. м), «а1» - погребу під частиною будівлі, «а» - веранди, «б» - прибудови до сараю, «Б» - сараю - літньої кухні, «В» - убиральні, №1 колодязю питного (а.с. 11-14). Договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку серія та номер: 2802 від 26.12.2012 року оформлено та зареєстровано на [PERSON] (а.с. 65-67). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку обєкту нерухомого майна, будинку № 23 по вул. Перемоги в с.Майорщина, Гребінківського району, Полтавської області, його вартість складає 43884 грн. (а.с. 15-18) 01.06.2016 року [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 316168 (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності з ст. 368 Цивільного Кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з п. 2 ст. 372 Кодексу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, на час смерті [PERSON] мав у власності 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст.1261 ЦК, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З метою прийняття спадщини, позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявлю про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила у звязку із наявністю спору про право між спадкоємцями (а.с. 39). Крім позивача, іншими спадкоємцями за законом першої черги є батько спадкодавця [PERSON] (чоловік позивача), який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 61), та могла б бути дружина спадкодавця, [PERSON], яка померла 02.06.2016 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 322178 (а.с. 42). Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 1220 ЦК України якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Оскільки син позивача та його дружина [PERSON] померли під час спільної для них небезпеки (дорожньо-транспортної пригоди) та в межах однієї календарної доби, що не заперечувалось учасниками під час судового засідання, то ніхто з них не став спадкоємцем після смерті іншого, тому спадщина відкривається одночасно і переходить окремо до кожного з їх власних спадкоємців. Таким чином позивач отримала право на успадкування спадкового майна повністю після смерті свого сина. Суд не вважає порушеними строки звернення до суду, оскільки позивач звертається із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлого сина, яке виникло у неї з часу відкриття спадщини, а тому не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved