Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом посилаючись на те, що з 15.10.2010 до 14.06.2021 вона працювала в ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» на посаді юрисконсульта 1 категорії. Однак, з 14.06.2021 позивач була звільнена з посади за власним бажанням та їй повернуто трудову книжку і ознайомлено із наказом про звільнення. Проте, починаючи з 14.03.2020 фактична виплата заробітної плати позивачу не здійснювалася та при звільнені не було проведено розрахунку, не виплачено всіх належних сум і не сплачено єдиного соціального внеску та інших відрахувань із зарплати, що спричинює втрату страхового стажу за даний період. Позивачем була надіслана відповідачу вимога про проведення розрахунку та надання довідки про нараховану але не виплачену заробітну плату рекомендованим листом від 05.07.2021, проте на даний час вона відповіді не отримала. Відповідно до складеного позивачем розрахунку невиплаченої заробітної плати та інших належних її сум заборгованість по заробітній платі складає 63 560,05 гривні. Окрім цього, позивач просить отримати компенсацію за невикористану відпустку за 12 місяців з травня 2020 року по травень 2021 року у розмірі 5 204 гривні. Також відповідно колективного договору укладеного між адміністрацією і трудовим колективом ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» позивачу належить до виплати 6 000 грн. матеріальної допомоги при народженні трьох дітей; 1 000 грн. одноразової допомоги при одружені; 3 876,33 грн. одноразової допомоги на оздоровлення за 2020 рік та 2000, 00 грн. матеріальної допомоги на поліпшення соціально побутових умов за 2020 рік, що в сумі складає 12 876,33 гривні. А тому, на підставі викладеного позивач просить стягнути з ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 81 640,30 гривень з одночасною сплатою єдиного соціального внеску до відповідного бюджету. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.07.2021 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] [NUMBER] вона працювала у ДП «Дирекція з будівництва об`єктів ЄВРО 2012 у м. Львові» на посаді юрисконсульта 1 категорії у період з 05.10.2010 по 14.06.2021 (а.с.6). Відповідно до наказу ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» №1-к від 14.06.2021 позивача [PERSON] звільнено з посади юрисконсульта 1 категорії за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 7). 05.07.2021 позивач направила відповідачу вимогу про виплату заборгованої заробітної плати за період з 14.03.2020 по 14.06.2021, в тому числі 2 000 грн. за кожну народжену дитину згідно умов колективного договору, а також просила надати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату (а.с. 8), що підтверджується фіскальним чеком (а.с. 9). Окрім цього, позивач 14.02.2012 уклала шлюб із [PERSON] (а.с. 13) у якому народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10,11.12). У відповідності до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено обов`язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КЗпП України та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки Як вбачається із наявного у позовній заяві розрахунку невиплаченої заробітної плати та інших належним сум позивачу розмір заборгованості з невиплаченої заробітної плати складає 63 560,05 грн. Дана сума відповідачем не спростована, які і не надано доказів, про здійснення таких виплат позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім цього, підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за 12 місяців з травня 2020 року до травня 2021 року у розмірі 5 204 гривень. Також згідно п. 8.4, 8.5, 8.7, 8.9 розділу «Соціальні пільги та гарантії» Колективного договору укладеного між адміністрацією і трудовим колективом ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» позивачу підлягають до виплати 6 000грн. матеріальної допомоги при народженні трьох дітей, 1 000 грн. одноразової матеріально допомоги при одружені, 3 876,33 грн. одноразова допомога на оздоровлення за 2020 рік, що разом складає 12 876,33 гривні. Отже, на користь [PERSON] із відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 81 640,30 грн. (63 560,05 грн.+5204 грн.+12 876,33грн.). Згідно ч. 1, ч. 5 -7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доведення перед судом обґрунтованості його заперечення проти позову правовими підставами. Водночас, відповідачем не надано належного розрахунку заборгованості перед позивачем чи доказів відсутності такої заборгованості. Оскільки в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приймає наведені позивачем обставини, як доведені. Враховуючи вищенаведені правові положення чинного законодавства, оскільки судом встановлено, що починаючи з 14.03.2020 позивачу заробітна плата не виплачувалася, на момент звільнення із нею розрахунок не було проведено, заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористану відпусту та інші належні до виплати суми позивачу не виплачені і до даного часу, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved