Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 05.09.2007 року по [INFO] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Протягом усього часу проживання позивач та [PERSON] були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, вели спільний бюджет, за рахунок спільних коштів купували продукти харчування, спільно готували їжу, спільно займалися різною побутовою роботою, доглядали один за одним, сплачували житлово-комунальні послуги. [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначила, що на день смерті [PERSON] вона проживала разом з ним у квартирі [ADDRESS], яка належала йому на праві власності. Позивач приймала участь в організації та проведенні поховання [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Проте, позивач вважає, що вона також має право на спадкування за законом разом з спадкоємцями тієї черги, яка спадкує майно після смерті [PERSON], тобто разом з відповідачами, оскільки проживала з [PERSON] однією сім'єю понад п'ять років, опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу на підтримку [PERSON], яку він потребував. На підставі викладеного просила встановити факт, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.09.2007 року по [INFO] та надати [PERSON] право на спадкування разом з спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала їх батьку [PERSON], який помер [INFO]. До січня 2013 року разом з батьком відповідачів проживала його мати [PERSON].. яка в силу отримання маленької пенсії була вимушена здавати койко-місця у зазначеній квартирі. Позивач [PERSON] вселилася у вищевказану квартиру як квартирант. Зазначили, що жодного разу вони не чули від батька, що позивач [PERSON] є його співмешканкою або цивільною дружиною. Весь час проживання в квартирі, позивач разом з батьком відповідачів вживали спиртні напої. Зареєстрованою на житловій площі позивач не була, комунальні послуги не сплачувались. З урахуванням викладеного просили у задоволенні позову відмовити. Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши думку позивача та її представника, відповідачів та представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №5 від 29.07.1993 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що спадкоємцями першої черги є відповідачі, діти [PERSON], який помер [INFO]. З матеріалів спадкової справи №263/2015, заведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON], у строки встановлені ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Відповідач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Крім відповідачів, із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач [PERSON] Позивач вважає, що вона має право на спадкування за законом разом з спадкоємцями тієї черги, яка спадкує майно після смерті [PERSON], тобто разом з відповідачами, оскільки проживала з [PERSON] однією сім'єю понад п'ять років, опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу на підтримку [PERSON], яку він потребував. На підставі викладеного просила встановити факт, що вона та [PERSON], який помер [INFO] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.09.2007 року по [INFO] та надати їй право на спадкування разом з спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON], на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Верховним Судом України у листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається з матеріалів справи, метою встановлення факту щодо проживання однією сім'єю понад п'ять років без реєстрації шлюбу спадкодавця та позивача є отримання права на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Всупереч зазначеним вимогам Кодексу, позивачем не надано суду жодного належного доказу, яким підтверджено факт проживання однією сім'єю понад п'ять років зі спадкодавцем. Позивач в обґрунтування вимог посилалась на те, що вона піклувалась та матеріально забезпечувала [PERSON], самостійно сплачувала рахунки за житлово-комунальні послуги та прибудинкову територію, купувала йому необхідні речі, продукти харчування тощо, адже [PERSON] не мав жодних доходів та не міг самостійно себе забезпечувати. Однак, зазначені посилання позивача спростовуються наступним. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі в м. Києві від 10.10.2014 року за №1727, спадкодавець [PERSON], який помер [INFO] перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком в розмірі 1674,61 грн., що спростовують доводи позивача про те, що [PERSON] не мав доходів. З квитанцій наданих позивачем на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 104-105, 147-152) неможливо встановити платника зазначених послуг. Крім того, згідно довідки ЖЕД №905 від 24.02.106 року за №19, заборгованість по квартирній платі та комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], станом на 24.02.2016 року складає 1185,89 грн. Зазначена заборгованість виникла з серпня 2014 року по січень 2015 року. Також, з гарантійної карти та фіскальних чеків, наданих позивачем (а.с. 26-28) неможливо встановити платника товару (пральної машинки). З товарного чеку №2А-Чк-0003026 від 08.01.2015 року, накладної №201643916 від 08.01.2015 року (а.с. 38-39) також неможливо встановити платника медичних препаратів та ліків. Зазначене спростовує доводи позивача стосовно того, що нею одноособово сплачувались житлово-комунальні послуги та те, що вона матеріально забезпечувала [PERSON] Згідно повідомлення Київської міської клінічної лікарні №6 від 07.04.2016 року за №897, [PERSON] перебував в терапевтичному відділенні з 15.06.2014 року по 26.06.2014 року та ІІ хірургічному відділенні (№26951 з 06.01.2015 року по 19.01.2015 року). Громадянка [PERSON] не вказана як контактна особа. З довідки форми №3 Центру обслуговування споживачів №2 від 30.01.2015 року за №703 вбачається, що позивач зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] не значиться. В судовому засіданні були допитані свідки з обох сторін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона знала з того моменту як він потрапив до лікарні. Зазначила, що під час перебування [PERSON] у лікарні, його відвідувала позивач, яка також приносила йому ліки. Відносини між позивачем та [PERSON] були доброзичливі, він її називав своєю дружиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача [PERSON] вона знає з 2007 року та перебуває з нею у дружніх стосунках. Саме [PERSON] познайомила її з [PERSON] Зазначила, що позивач проживала разом з [PERSON], та вона декілька разів заходила до них в гості. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що позивач купувала продукти харчування, займалась домашнім господарством та разом з [PERSON] вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивача. У 2008 році вона приїхала до міста Києва і проживала разом з [PERSON] до 2013 року за адресою: [ADDRESS], в якій також приживав [PERSON], який помер [INFO]. Зазначила, що позивач і [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вона знайома з кінця 2008 року, вони разом працювали. Саме [PERSON] познайомила свідка з [PERSON] Зазначила, що один раз у 3 тижні вони зустрічались та ходили один до одного у гості. Зі слів позивача, свідок знала про те, що [PERSON] готувала, прала, купували продукти харчування [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] він познайомився у лікарні, коли останній зламав ногу. Вони знаходились у одній палаті приблизно тиждень. Бачив у палаті позивача, яка відвідувала [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. Зазначила, що до вселення позивача у квартиру за адресою: [ADDRESS], в ній проживав [PERSON] зі своєю матір'ю [PERSON], з якою у неї були дружні відносини. Зазначила, що [PERSON] вселилася у зазначену квартиру як квартирантка та орендувала в ній койко-місце за узгодженням з [PERSON] Після вселення [PERSON] у квартиру, вона неодноразово була свідком того, що позивач та [PERSON] вживаючи спиртні напої застосовували фізичну силу до [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] була вселена у квартиру за адресою: [ADDRESS], за згодою матері спадкодавця [PERSON], як квартирантка. Зазначила, що [PERSON] вживала спиртні напої разом з [PERSON], після чого вони застосовували фізичну силу до [PERSON] Свідок неодноразово відвідувала [PERSON], яка була вже похилого віку та неодноразово викликала міліцію, швидку допомогу та особисто супроводжувала мати [PERSON] до лікарні, у зв'язку з її побиттям. Стосовно умов квартири пояснила, що внаслідок зловживання [PERSON] разом з [PERSON] спиртних напоїв, умови проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], значно погіршилися, у ній завжди перебували сторонні люди, які також зловживали спиртними та наркотичними засобами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою відповідачів та спадкодавця [PERSON] Про умови поселення позивача у квартиру [ADDRESS] їй відомо те, що [PERSON] знімала у її матері [PERSON] койко-місце. Свідок неодноразово відвідувала сою мати, була свідком відносин [PERSON] з [PERSON] та зазначила, що спадкодавець завжди вважав позивача квартиранткою. [PERSON] та [PERSON] вели аморальний спосіб життя, а саме вживали спиртні напої. Матеріально [PERSON] спадкодавця [PERSON] не забезпечувала. Під час перебування [PERSON]К у лікарні, в якій працювала свідок, за проведення операції, ліки тощо сплачували вона та відповідачі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою [PERSON], який помер [INFO]. Зазначила, що вона приїжджала до квартири свого брата, з яким разом проживала їх мати [PERSON] та була свідком того, що позивач [PERSON] знімала койко-місце та передавала кошти їх матері. Після того, як їх мати [PERSON] захворіла, свідок забрала її проживати до себе, попередньо домовившись з [PERSON] про сплату комунальних послуг. Однак, через деякий час [PERSON] дізналась про існування боргу за житлово-комунальні послуги та попросила відвезти її до позивача та [PERSON], після чого останні застосували до неї фізичну силу, вона потрапила до лікарні та померла. Зазначила, що вона неодноразово бачила, що [PERSON] викидав речі позивача з квартири та називав її образливими словами. [PERSON] та [PERSON] вели аморальний спосіб життя, а саме вживали спиртні напої. Оцінюючи покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови позивача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Підстав для сумніву у правдивості пояснень свідків стосовно ведення [PERSON] разом з [PERSON] аморального способу життя, про те, що позивач була вселена у квартиру як квартирантка, у суду немає. Що стосується пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то суд не приймає їх до уваги, оскільки їх судження є упередженими і такими, що не розкривають об'єктивної картини справи. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних ними пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрованою у спірній квартирі не була, комунальні послуги не сплачувала, матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надавала. Також з пояснень сторін та свідків судом встановлено, що за час життя [PERSON], який помер [INFO] пропозиції до [PERSON] щодо укладення шлюбу не висловлював. Надані позивачем докази в підтвердження факту проживання однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO], а саме: листування ТОВ «Фоззі-Фуд», заява на доставку товару №ФЧФТ-872, договір про надання послуг фізкультурно-оздоровчого характеру від 21.11.2012 року, витяг з кримінального провадження №1201510001467 та постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.10.2010 року, в яких зазначена адреса проживання позивача: [ADDRESS], не можуть бути належними, в розумінні ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України та лише підтверджують фактичне місце проживання позивача за зазначеною адресою, як квартирантки. Також, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] в частині того, що вона здійснила поховання [PERSON], який помер [INFO] за власний рахунок, оскільки згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі в м. Києві, позивач отримала допомогу на поховання [PERSON] в сумі 3313,74 грн. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні її позову в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. Оскільки вимога про надання позивачу права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON], є похідною від встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та спадкодавця, то у їх задоволенні також слід відмовити.

Outcome: dismissed