Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, покликаючись на те, що вона з 25 січня 2005 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 11 листопада 2006 року. Єдиною спадкоємицею [PERSON] була вона. До одруження з нею [PERSON] був одружений із [PERSON], яка померла у 2003 році. Після її смерті він успадкував усе її майно, зокрема квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові, однак не писав заяву про прийняття спадщини на квартиру, оскільки проживав у даній квартирі та фактично вступив у володіння спадщиною. У ході судового розгляду щодо визнання за нею права власності на дану квартиру, вона дізналась про наявність заповіту [PERSON] на користь [PERSON] Знаючи, що [PERSON] ніколи не складала заповіту вона звернулась до Залізничного РВ УМВСУ у Львівській області, яке направило її заяву до Ратнівського РВ УМВСУ у Волинській області, у відповідь на яку вона отримала постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, згідно якої заповіт [PERSON] на користь [PERSON] був підробленим. Однак 20 жовтня 2008 року [PERSON] здійснив державну реєстрацію спірної квартири і одразу ж продав [PERSON], який у свою чергу 05 грудня 2008 року продав [PERSON], а [PERSON] 15 січня 2009 року продав квартиру [PERSON] та [PERSON] Спірна квартира, яка за законом належить їй вибула з її володіння не з її волі, а тому вона має право на її витребування. Та внаслідок вчинення правочинів на підставі підробленого заповіту, такі правочини є недійсними. Просить визнати недійсним заповіт від 11 жовтня 2002 року від імені [PERSON] в користь [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 18 жовтня 2008 року за реєстром №2-2241, скасувати реєстрацію права власності на імя [PERSON] у Львівському ОКП БТІ та ЕО, визнати за нею право власності на квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові в порядку спадкування, витребувати належну їй квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові від відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності покликаючись на те, що 15 січня 2009 року вони набули право власності на квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] На момент укладення правочину спірна квартира нікому іншому не належала, під заставою та забороною відчуження не знаходилась, у судовому спорі не перебувала. Крім того, попередні власники даної квартири не знали, що заповіт, складений на імя [PERSON] міг бути підробленим та на законних підставах відчужували квартиру. Після придбання спірної квартири ними була погашена заборгованість по оплаті комунальних послуг та зроблено капітальний ремонт. Просять визнати їх добросовісними набувачами квартири №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові, визнати за ними по ? частині квартири №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить первинний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідач та її представник у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, просять зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову просить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду письмові заперечення, у яких покликається на те, що після смерті [PERSON] [PERSON] не успадкував квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові, оскільки не подавав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру та не претендував на таку. Він перебував у хороших відносинах із [PERSON] та дізнався про наявність заповіту на його користь лише навесні 2008 року, вважає, що такий заповіт відповідає дійсному волевиявленню спадкодавця. Просить зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову просить відмовити, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ратнівського району Львівської області у судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Треті особи у судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, зустрічний позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що квартира №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові належала на праві приватної власності [PERSON] /том.1 а.с. 10/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2003 року [PERSON] успадкував після смерті дружини [PERSON] спадкове майно, а саме грошові вклади. /том.1 а.с 21, 22/ Згідно заповіту [PERSON] від 11 жовтня 2002 року на користь [PERSON], посвідченого [PERSON] сільською радою Ратнівського району Львівської області, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] /том.1 а.с. 11/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 жовтня 2008 року [PERSON] успадкував квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові після смерті [PERSON] /том.1 а.с.13/ Як вбачається із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 липня 2009 року заповіт [PERSON] на користь [PERSON] був підроблений [PERSON] сільською радою Ратнівського району Львівської області. /том.1 а.с. 16/ Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2008 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові та [PERSON] набув у приватну власність таку квартиру. /том.1 а.с. 25, 26/ 25 грудня 2008 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові, а [PERSON] набув дану квартиру у приватну власність. /том.1 а.с. 27,28/ 15 січня 2009 року [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові, а [PERSON] та [PERSON] набули вказану квартиру у спільну часткову приватну власність. /том.1 а.с. 29-31/ Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Суд вважає безпідставним покликання позивача та її представника на те, що заповіт [PERSON] на користь [PERSON] був підробленим, оскільки згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, однак позивачем та її представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо того, що такий заповіт був підробленим, а також, судом призначалась у справі судова експертиза, однак позивач не здійснила її оплату, чим фактично відмовилася від її проведення. Окрім того, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 липня 2009 року не може вважатись належним доказом того, що оспорюваний заповіт був підроблений, так як не належит до доказів у розумінні ст. 57 ЦПК України та факт його підроблення достовірно не встановлений. На підставі вказаного, суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено відсутності волевиявлення [PERSON] щодо укладення заповіту від 11 жовтня 2002 року на користь [PERSON] та того, що такий правочин не відповідав її внутрішній волі, а тому відсутні підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним та як наслідок свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Також, суд враховує правову позицію Верховного суду України, викладену у абз. 4 п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Однак, всупереч наведеному, позивачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів щодо того, що набувачі [PERSON] та [PERSON] знали чи могли знати про наявність перешкод до вчинення правочину та що продавець не мав права відчужувати оспорювану квартиру, а тому відсутні будь-які підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] набули квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові недобросовісно. Окрім того, суд вважає, що у задоволенні зустрічної позовної вимоги щодо визнання [PERSON] та [PERSON] добросовісними набувачами слід відмовити, оскільки відповідачі набули право власності на квартиру №5 на вул. Виговського, 33 у м. Львові у встановленому законом порядку, відтак добросовісність набувачів презюмується і не потребує додаткової констатації, а також за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності на оспорювану квартиру. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем та її представником не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, позовні вимоги зустрічного позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення,

Outcome: partial