Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.04.2014 з [PERSON] на її, [PERSON] , користь було присуджено аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 19.02.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір утримання, яке надає платник аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням її віку, розвитку та здороження цін з часу ухвалення рішення і на даний час, а також зміни її матеріального та сімейного стану, тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених вищевказаним рішенням суду з твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що стало підставою звернення позивача до суду. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив. Ухвалою суду від 21.01.2020 розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, а у справі призначено підготовче судове засідання. 13.04.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві адресованій суду не заперечував щодо задоволення позову, розгляд справи просив проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши матеріали\~цивільної справи,\~повно з`ясувавши\~обставини справи\~та перевіривши\~їх зібраним\~у справі\~доказами,\~встановив,\~що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.04.2014 (справа №136/424/14-ц) було присуджено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 19.02.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 14.04.2014. Обставини щодо зміни позивачем прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджено свідоцтвом про укладення нового шлюбу (а.с.7). Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів\~(ч.3\~ст. 181 СК України). Вказані норми вказують на те, що визначений за рішенням суду спосіб стягнення аліментів може змінюватись за позовом одержувача аліментів. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують право позивача на звернення до суду із даними вимогами. При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати у новому розмірі суд\~враховує обставини визначені в\~статті 182 СК України. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач уклала новий шлюб, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с.7), в якому у неї народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач позов визнав, про що надав суду заяву відповідного змісту. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову(ст..206 ЦПК України). Ураховуючи те, що визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~права,\~свободи та\~інтереси третіх\~осіб,\~суд приймає\~визнання відповідачем\~позову та\~виносить рішення\~про задоволення\~позову шляхом зміни способу стягнення аліментів визначених за судовим рішенням із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до\~Глави 8 ЦПК України, а так як при пред`явленні прозову позивач була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, отож такі витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved