Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила витребувати від ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ», як добросовісного набувача, на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16.09.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], згідно якого вона відчужила квартиру за зазначеною адресою [PERSON] В подальшому, даний договір був визнаний недійсним за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, залишеним в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.06.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року. Однак, в ході розгляду справи, спірна квартира була відчужена [PERSON] іншій особі, внаслідок чого було неодноразово змінено власника. На даний час власником квартири є ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ» на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] 20.09.2016 року. Вважає, що ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ» не набув право власності на квартиру [ADDRESS] і така квартира неправомірно та незаконно вибула з володіння позивача та не з її волі, а тому на підставі ст.ст. 330, 388 ЦК України просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.05.2017 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року провадження у справі зупинено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2017 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року про зупинення провадження скасовано та направлено справу для продовження розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що 12.07.2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено прилюдні торги квартири [ADDRESS], за результатом яких переможцем визнано ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ». На підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), затвердженого Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві 30.08.2016 року, приватним нотаріусом КМНО [PERSON] засвідчено, що дана квартира належить ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ» на праві приватної власності. Вважає, що на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України спірна квартира не може бути витребувана від ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ», як добросовісного набувача, оскільки вона придбана у порядку, встановленому для виконання судових рішень. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 16.09.2011 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого позивач продала, а [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Державна реєстраційна служба України, про визнання договору недійсним задоволено. Визнано недійсним договір від 16.09.2011 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим №2874. Визнано право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 34,80 кв. м, жилою площею 18,60 кв. м, за [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2148,48 грн. за проведення судово-психіатричної експертизи та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 940,00 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст.ст. 328, 392 ЦК України. Абзац четвертий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 18,60 кв.м., загальною площею 34,80 кв.м., повернути у власність [PERSON] В решті рішення залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 23.12.2016 року позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом'янського району м. Києва про державну реєстрацію прав власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 29.12.2016 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно вказаного рішення, відповідно до отриманих відомостей встановлено, що право власності на квартиру, що розташована [ADDRESS] зареєстрована за іншою особою. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] на даний час зареєстровано за ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ». Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» до [PERSON], [PERSON] про оскарження звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед товариством «Фінансова компанія «Народна позика» за Кредитним договором № 0106001/000-КФК/13 від 01 червня 2013 року в сумі 1 363 160,20 грн. (з них: 1 089 800,00 грн. - заборгованість по тілу кредита; 271 360,20 грн. - заборгованість по процентам) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартира [ADDRESS], площею 34.8 кв. м., що належить на праві власності [PERSON] (ідентифікаційний номер : [NUMBER]; адреса: [ADDRESS]) та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початкової ціною 773500 грн. На момент ухвалення рішення, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] На підставі вказаного рішення Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві було заведено виконавче провадження. 12.07.2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено прилюдні торги квартири [ADDRESS] за результатом яких переможцем визнано ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ». На підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), затвердженого Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві 30.08.2016 року, приватним нотаріусом КМНО [PERSON] засвідчено, що дана квартира належить ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ» на праві приватної власності. Позивач звертаючись з позовом до відповідача про витребування від ТОВ «СТІЕСТЕЙТ», як добросовісного набувача, спірної квартири, посилалась на те, що під час розгляду справи про визнання договору купівлі-продажу недійсним, квартира неодноразово змінила власника, у зв'язку із чим квартира незаконно та неправомірно вибула з її володіння, а відповідач не набув право власності на неї. Просила витребувати від ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ», як добросовісного набувача, на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі ст. ст. 330, 388 ЦК України. Однак, такі вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Умови і порядок виконання рішень суд та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження». За положеннями ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Отже, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особа, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребувано у нього в разі, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень. У той же час, визнання судом порушення такого порядку, є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та витребування проданого майна від добросовісного набувача. Судом встановлено, що реалізація спірного нерухомого майна відбулась шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Складання за результатами проведення прилюдних торгів відповідного акта їх проведення - є правочином, на підставі якого власником спірного нерухомого майна стало ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ». Прилюдні торги, на підставі яких ТОВ «СІТІЕСТЕЙТ» набуло право власності на нерухоме майно, в установленому законом порядку не визнанні недійсними. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed