Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення боргу по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з 01.08. 1990 року вона працювала на посаді бухгалтера 1 категорії, потім на посаді техніка 1 категорії в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив їй повного розрахунку по заробітній платі. Вважаючи, що відповідачем порушено її право на отримання заробітної плати, позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка складає 15184,84 грн. Крім того позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000 грн. та для забезпечення позовних вимог просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача. Позивач до суду надала заяву, відповідно до якої повідомляє про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд хвалив розглядати справу заочно на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З 01.08. 1990 року по 28.02.2013 року позивач працювала на посаді бухгалтера 1 категорії, потім на посаді техніка 1 категорії в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», але при звільненні, відповідач не здійснив їй повного розрахунку по заробітній платі. Загальна сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем складає 15184,84 грн., що підтверджується довідкою відповідача №9/138 від 27.02.2014 року. Крім того позивач просить стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду у сумі 5 000,00 грн., яку обґрунтовує переживаннями, перенесенням нервового стресу у зв'язку з нерегулярною виплатою заробітної плати, постійним моральним дискомфортом, необхідністю вживання додаткових заходів для організації свого життя. Проте позивачем не зазначено з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 цього Кодексу передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причину, у зв'язку з якою потрібно забезпечити позов, про що позивачем в позовній заяві не вказано. Крім того позивачем не зазначено чим саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також в позовній заяві не зазначено майно, на яке слід накласти арешт та не вказано банківські реквізити відповідача. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне повністю задовольнити вимогу щодо стягнення заробітної плати та враховуючи принцип розумності і справедливості частково задовольнити позовну вимогу в частині моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 94, 115, 116, КЗпП України, ст.23 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ,

Outcome: partial