Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Слов`янської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області померла її мати [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, однак позивач зараз не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори. Зазначає, що не змогла подати у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, оскільки в зв`язку з введенням карантину через пандемію COVID-19 та перекриття кордонів в неї виникли певні труднощі в поверненні на підконтрольну державній владі України територію. Крім того, вона особисто перехворіла на коронавірусну інфекцію та проходила тривалий реабілітаційний період. Тому, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області. Позивач [PERSON] та її представник, [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання представник відповідача Слов`янської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд. В судове засідання представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] до дати смерті [INFO] перебувала на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії в разі втрати годувальника. Згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач звернулась до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 16.06.2021 року про виплату допомоги на поховання. В червні 2021 року [PERSON] було виплачено допомогу на поховання у розмірі 11106,04 грн. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Слов`янської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 15.06.2021 року Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до\~Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07 лютого 2019 року, с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області є тимчасово окупованим населеним пунктом Донецької області. Абзацем третім\~статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~закріплено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Статтею 1216 Цивільного кодексу України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою та другою\~статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною першою\~статті 1258 Цивільного кодексу України\~закріплено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Брикулі В.Л. від 16.06.2021 року за №183/01-16 [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.16). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 04.08.2021 року інформація щодо заведеної спадкової справи після [PERSON] в реєстрі відсутня (а.с.27). Згідно з ч.2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зі змісту вказаних норм вбачається, що звертатися з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини мають право спадкоємці за заповітом чи за законом, а суд при вирішенні цього питання повинен перевіряти поважність причин його пропуску. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. У відповідності до вимог ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України\~«Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». В обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, який згідно частині 1\~статті 1270 ЦК України\~встановлюється у шість місяців та починається з дня відкриття спадщини [INFO] , зазначено, що [PERSON] не мала змоги належним чином звернутися до нотаріуса із Заявою про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець проживала та померла на тимчасово окупованій території України, с. Орлово-Іванівка Шахтарського району Донецької області, на території якого державні органи не здійснюють свої повноваження, тому вона в зв`язку з введенням карантину через пандемію COVID-19 та перекриттям кордонів мала певні труднощі в поверненні на підконтрольну державній владі України територію. Крім того, вона особисто перехворіла на коронавірусну інфекцію та проходила тривалий реабілітаційний період. У відповідності до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про практику у справах про спадкування»\~п.24 (абзаци 1,2,6) «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Приймаючи до уваги той факт, що позивачем [PERSON] надано суду безперечні докази у відповідності до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, які б свідчили про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, то суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved