Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові вказала, що 20 лютого 2001 року помер її син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належної йому 1/2 частки квартири №58, розташованої в будинку №37 на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, в якій вона зареєстрована та проживає з 08.02.1973 року. Вона та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом на зазначену спадщину. 11 серпня 2010 року відповідачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що прийняли її, однак спадковим майном більш, ніж 10 років не користуються, за комунальні послуги не сплачують, тоді як вона весь цей час відкрито володіє та користується належним відповідачам спадковим майном та сплачує за них комунальні послуги, які нараховуються на їхні частки в квартирі, тому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири та на 2/6 частки цієї ж квартири, які належать відповідачам, за набувальною давністю, стягнути солідарно з відповідачів 7817 грн. 30 коп. у рахунок сплачених нею за відповідачів комунальних платежів, а також стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1358 грн. та 122 грн. та витрат, понесених нею на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі та їх представник не заперечували проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку спірної квартири після смерті [PERSON], проти решти позовних вимог заперечували, зокрема, за тих підстав, що відповідачі права власності на спадщину у вигляді часток, про які зазначила позивач, не оформлювали, в спірній квартирі не були зареєстровані та жодного дня в ній не проживали, тому що відповідач перешкоджала їм у цьому, тобто спірною квартирою не користувались. Заслухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом установлено, що квартира №58, розташована в будинку №37 на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, належить позивачу та її сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності, позивач зареєстрована в квартирі (далі Спірна квартира) (а.с.4, 5, 9). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дружиною та дочкою [PERSON] відповідно (а.с.78). [PERSON] помер 20 лютого 2001 року (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, яка у відповідності до положень ст. 370 ЦК України складається із 1/2 частки Спірної квартири, оскільки ніякої домовленості між співвласниками квартири про інший розмір її часток судом не встановлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач та відповідачі у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] Постановами державного нотаріуса від 27.08.2014 року та від 28.04.2015 року позивачу та відповідачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на зазначену спадщину за законом у звязку з виникненням спору щодо порядку оформлення спадщини та обсягу спадкового майна (а.с.10, 84). Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до положень ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що як позивач, так і відповідачі як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину у вигляді 1/2 частки Спірної квартири після смерті [PERSON], так як звернулись з відповідними заявами до нотаріуса та у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не заявили про відмову від неї. Таким чином, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку Спірної квартири після смерті [PERSON] є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на 2/6 частки Спірної квартири, які належать відповідачам, за набувальною давністю, то ці вимоги суд уважає необґрунтованими, виходячи з наступного. У судовому засіданні матеріалами справи було встановлено та не заперечувалось з боку представника позивача, що відповідачі на день смерті [PERSON] і до цього часу в Спірній кватирі не зареєстровані, не проживають, права на спадщину не зареєстрували, тому права власності на 2/6 частки Спірної квартири у них не виникло, оскільки, згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.\~ Також необґрунтованими суд уважає і вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 7817 грн. 30 коп. у рахунок сплачених нею за відповідачів комунальних платежів, оскільки, як уже зазначалось вище, відповідачі в Спірній кватирі не були зареєстрованими та Спірною квартирою не користувались, а, отже, комунальні послуги на них не нараховувались. Щодо вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до квитанцій про сплату судового збору та до прибуткового касового ордеру, позивач понесла судові витрати, сплативши 1358 грн. 27 коп. судового збору та 5000 грн. на правову допомогу (а.с.1, 43). Тому у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (на 31%), що складає 1970 грн., які підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача. Отже, за вищевикладеного суд приходить до висновку часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial