Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини з нею посилаючись на те, що з 29.08.2015 року по 24.07.2019 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який був розірваний за її ініціативою рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року (справа № 755/3494/19). Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року (справа № 755/3494/19) на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, з 01.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Розпорядження № 610 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.07.2019 року за заявою відповідача було визначено спосіб його участі у вихованні доньки, яким встановлено графік побачень - щовівторка та щочетверга з 09.00 години до 12.00 години, першої та третьої суботи місяця з 18.30 години до 20.30 годин, та другої та четвертої неділі місяця з 10.00 години до 13.00 години. Не погодившись із вказаним графіком, він звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 20283/19), де ухвалено рішення 03.03.2020 року, та визначено його участь у формі спілкування щовівторка та щочетверга з 09.00 години до 12.00 години, першої та третьої суботи місяця з 18.30 години до 20.30 годин, та другої та четвертої неділі місяця з 10.00 години до 13.00 години. З її (позивача) сторони не вчинялись перешкоди у спілкуванні з дитиною, та таких намірів не мала. Однак, відповідач думає інакше, та не вірно оцінює поведінку дитини, коли вона не хоче йти з ним на чергове побачення, та вважає, що саме вона (позивач) налаштовує дитину проти нього. Дитина не завжди хоче йти на прогулянку о 9 ранку, однак відповідач наполягає, чим доводить дитину до сліз та істерик. В присутності дитини він звинувачує її в тому, що саме вона (позивач) була ініціатором розлучення, забуваючи саме свою поведінку та спосіб життя. Через поведінку відповідача вона була змушена звернутись за допомогою, та відвідують психолога, відповідач спільний похід постійно переносить. Разом з цим, відповідач не ставить її до відома та не обговорює місця прогулянок дитини, почав повертати в інший час. Останнім часом, він неодноразово говорив, що забере дитину, називаючи її «поганою матір`ю», вважав, що дитині з ним буде краще. Він вважає, що вона має сидіти вдома та займатись виключно дитиною, робота, відрядження пов`язані з роботою, вихід в кіно чи на концерт, їй категорично заборонений. Дозволу на виїзд за кордон для відпочинку він не надає, вважає, що відпочинок має бути лише з ним, а це є регулярні чвари в присутності дитини. Вона як мати, повністю опікується інтересами та потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Намагається максимально створити для неї як найкращі умови для її морального та духовного розвитку, дарує їй свою ласку, любов та ніжність, намагається бути для неї достойним прикладом сучасної жінки та матері в наш час. З 01.06.2019 року по сьогоднішній день вона офіційно працює на посаді головного редактора в ТОВ «Дізаркс» з гнучким графіком та регулярно отримує заробітну плату, приймає участь в допомозі психологу [PERSON] з написання книги на тему «Проблеми розвитку дитини», займається саморозвитком - вивчає іноземні мови та намагається привчити до них і доньку. Доки вона на роботі, за дитиною доглядає її мама - [PERSON] , яка після досягнення пенсійного віку здійснювала догляд за малолітньою дитиною, та має відповідний досвід. На сьогодні вона з донькою проживають в трикімнатній квартирі, яка належить їм трьом на праві власності. Нею створені всі умови для нормального проживання, утримання та виховання дитини. З моменту народження дитини, вона постійно з нею. В судовому засіданні позивач та її представник обставини викладені в позовній заяві, та позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Вважали за можливе здійснювати розгляд справи без присутності відповідача. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Відповідач приймав участь в підготовчому засіданні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності, та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 12.03.2020 року. 13.03.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14.05.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів. Ухвалою від 16.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що з 29.08.2015 року сторони перебували в шлюбі. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано, та з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з 01.03.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 03.03.2020 року визначено за позовом [PERSON] порядок участі батька у вихованні дитини та графік зустрічей. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 103/6315/41/3 від 13.08.2020 року вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В висновку вказано, що батько дитини не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, за умови, що він буде постійно бачитись та спілкуватись з донькою. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року зазначено, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Вивчивши надані позивачем докази по справі, обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 840,80 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved