Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування житлового будинку. Вказує, що відповідач зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає з 01 лютого 2018 року, його особистих речей в будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. У зв'язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача - адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 07 серпня 2018 року та Ордеру до нього серії АА № 1108329 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення про виклик до судового засідання відповідача було опубліковано 22 жовтня 2018 року і тому з 22 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідач [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В. від 03 липня 2013 року серія [NUMBER] [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами [ADDRESS]. Відповідно до Довідки про склад сім'ї, виданої Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради від 02 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до Акту про фактичне проживання від 03 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактично за вказаною адресою не проживає з 01 лютого 2018 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є членом сім'ї позивача, однак з 01 лютого 2018 не мешкає без поважних причин у житловому будинку [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved