Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона має у власності ? частину житлового будинку на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Луганської області Гриценко Ю.В. від 13.04.2000 року № 640, оригінал якого втрачено. Отримати дублікат договору у нотаріуса вона не має можливості, так як нотаріус, що його посвідчував, вже не здійснює свою нотаріальну діяльність. На свій запит до Головного територіального управління юстиції у Луганській області Луганського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] отримала відповідь про відсутність цього договору в архівах. Зазначаючи, що в такому разі вона в порядку ст. 392 має право на звернення до суду із позовом про визнання права власності, [PERSON] змушена була звернутись до суду зі вказаним позовом. Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати до суду та позивачеві відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву подати відповідь на відзив. Відповідач відзивів на позовну заяву до суду не надав, про відкриття провадження та про призначення справи до розгляду був повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим вирішити справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів. З матеріалів справи судом встановлено, що 13 квітня 2000 року між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали а [PERSON] і [PERSON] купили житловий будинок жилою площею 23,2 кв.м. з господарськими та побтовими спорудами за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 1070 кв.м., договір був посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Гриценко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 640, та зареєстрований 31.07.2000р. в книзі №9/1825, про що свідчить наявна в справі копія договору дарування та копія технічного паспорту на зазначений житловий будинок, в якому реєстровий номер будинку вказаний № 9/1825. З копії зазначеного Технічного паспорту також вбачається, що частка власності [PERSON] на вказаний житловий будинок складає - ?. Відповіддю Луганського обласного державного нотаріального архіву від 18.08.2017 року підтверджується неможливість надання позивачу дублікату зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі втрати документа, який засвідчує право власності, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Відтак, з огляду на те, що заперечень до позову не надано, суд вважає, що позивач [PERSON] володіє ? частиною житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на законних підставах, таке володіння не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на ? частину цього житлового будинку, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу. На підставі наведеного,

Outcome: approved