Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 30.03.2013 року вона перебуває з відповідачем в повторному зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. Майже відразу після укладення шлюбу відповідач став проживати окремо, з нею не спілкувався, не дбав про утримання сім`ї, його не цікавило її особисте життя, життя їх дорослих дітей та онуків. Вони - чужі одне одному. На даний час вони є пенсіонерами, кожен з них займається власним забезпеченням та власним побутом. Спільного господарства з 2013 року вони не вели. Від своїх родичів вона дізналась, що він проживає з іншою жінкою та створив нову сім`ю, турбується про її дітей. Вона неодноразово пропонувала відповідачу розірвати шлюб, він проти цього не заперечує, однак нічого не хоче робити. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем є недоречним і неможливим, та таким, що суперечить її інтересам. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 09.02.2021 року. 10.02.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 12.02.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 17.02.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою від 19.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.03.2013 року. Неповнолітніх спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтями 110, 112 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що примиритися, зберегти сім`ю позивач не бажає, просить розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved