Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 11.06.2008 р. між нею та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №14 ФВАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» [PERSON] було укладено кредитний договір № 10/2008/400790295. Згідно п.1.1. Договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 36190,00 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «Перше житло». Вважає умови договору суперечать ч. 2 ст. 11, ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), є несправедливими суперечать принципу добросовісності, оскільки відповідач не надав їй повної інформації. Договір містить ряд несправедливих вимог: пунктами 5.1., 5.3 встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором; відповідно до п. 2.8. Договору банк має право відмовитись від виконання обов'язків за договором, що обумовлюється незрозумілими та нечіткими підставами, які можна грунтувати на власний розсуд, а саме «отримання банком несприятливої інформації, що може свідчить про можливість невиконання позичальником зобов'язань»; перед укладенням договору її не було письмово ознайомлено з умовами договору, а також не було надано інформацію про форми та схеми кредитування та зобов'язання, що з них випливають, як це встановлено законодавством. Пункт 4.3.14. Договору містить умову про обов'язок позичальника в день укладення договору здійснити страхування нерухомого майна та страхування позичальника від нещасних випадків зі страховими компаніями, визначеними банком, що є несправедливим; пункт 3.3.9. Додаткової угоди №1 до Договору обмежує її в цивільних правах протягом дії договору, а саме забороняє без попереднього попередження з кредитором отримувати інші кредити, надавати поруки, обтяжувати своє майно іншими зобов'язаннями. Несправедливою та непрозорою відносно споживача є й умова щодо права банку визначати черговість зарахування на рахунки на погляд банку (п.3.5. Договору), у зв'язку з чим вона, як споживач, не в змозі передбачити сукупну вартість платежів, належних до сплати за договором. Просила суд визнати недійсним кредитний договір № 10/2008/400790295 від 11.06.2008 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» в особі начальника відділення № 14 ФВАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» [PERSON] та нею. У судовому засіданні позивач позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Отримавши кредит на придбання житла платила до березня 2015 року по 460 доларів США, а до листопада 2015 р. по 3000 грн. Внаслідок зростання курсу долара погіршилася фінансова ситуація і виконувати умови договору у повному обсязі не має можливості. Банк на поступки не йде, звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]І позов з наведених підстав підтримали у повному обсязі. Зазначила, що при укладенні договору позивача письмово не попередили про сукупну вартість кредиту, порадили кредит у доларах, а не гривні, договір містить ряд несправедливих умов, чим не відповідає вимогам ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Зазначила, що позивач була ознайомлена з умовами кредитування споживчої нерухомості, протягом 14 днів мала право відкликати згоду на укладання договору, але своїм правом не скористалася, а навпаки отримала кредитні кошти, чим було підтверджено згоду з умовами договору. Підписанням договору [PERSON] підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі його особливостями, перевагами та недоліками, зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Вважає, що позивачкою не вказано, які саме умови вона вважає несправедливими та у чому полягає дисбаланс договірних прав та обовязків не на користь споживача. З даним позовом звернулася після того як банк до неї предявив позов про стягнення заборгованості за договором. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №14 ФВАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» [PERSON] та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 10/2008/400790295. За умовами договору банк надав позивачу грошові кошти (кредит) у сумі 36190 доларів США (в тому числі разова комісія банку 1190 дол. США) за програмою «Перше житло» на придбання у власність житлового будинку і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Верещагіна, будинок 36, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,19 % на рік, строком до 09.06.2028 р. Пунктом 3.3.1 передбачено, що сума мінімального платежу складає 460,66 доларів США. Сторони погодили у п. 3.4 Договору, що якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та чи неповністю вніс черговий мінімальний платіж, банк приймає виконання у наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума Кредиту; сума кредиту (а.с. 4 - 6). За п. 4.3.14 Договору в день укладення договору іпотеки здійснюється страхування нерухомого майна та позичальника від нещасних випадків, страхування здійснюється шляхом укладення щорічно відповідних договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними банком. Відповідно до п.5.3 договору у разі порушення позичальником вимог п. 4.3 за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору за кожен випадок. Позивачем підписано Додаток № 1 до Кредитного договору № 10/2008/400790295 від 11.06.2008 р. Графік повернення Кредиту та сплати відсотків (а.с. 6 - 8). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладено договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: м. Суми, вулиця Верещагіна, будинок № 36, а також договори поруки. Додатковою угодою № 1 до Кредитного договору № 10/2008/400790295 від 11.06.2008 р., укладеною між сторонами спору, викладено договір у новій редакції (а.с. 9 - 12). Так пунктом 1.1.1. передбачено, що банк надав позивачу грошові кошти у сумі 36190 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою 14,19 % на рік, строком до 06.06.2028 р. зі сплатою суми мінімального платежу 460,66 доларів США. При виконанні позичальником умов договору, кредитор кожні 6 календарних місяців зменшує розмір відсоткової ставки на 0,25% річних. Загальне зменшення відсоткової ставки не може складати більше ніж 0,50% річних. Умовами п.2.6 договору у редакції від 13.09.2009 р., передбачено, що погашення заборгованості здійснюється з урахуванням положень п.п. 1.1.3 цього договору, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахування процентами, прострочена заборгованість по комісіям у вигляді плати за управління кредитом, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за комісіями у вигляді плати за управління кредитом, строкова заборгованість за кредитом. Відповідно до п. 3.3.9 позичальник зобовязаний протягом дії цього договору, без попереднього погодження з кредитором не отримувати кредити в інших установах банку не надавати порук, не обтяжувати своє майно будь якими іншими зобовязаннями. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати недійсним кредитний договір з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, зокрема посилаючись на ч.ч. 2, 5 ст. 11, ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо застосування статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 р. по справі № 6-1341цс15 висловив наступну правову позицію, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України враховується судом при застосуванні цих норм права. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Твердження позивача та її представника про те, що відповідач, укладаючи кредитний договір порушив, на їх думку, Закон України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. Так, 04.06.2008 р. позивач [PERSON] заповнила Анкету-Заяву клієнта на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення», відповідно до якої зокрема засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитування споживчої нерухомості (а.с. 26). Підписуючи Кредитний договір № 10/2008/400790295, позивач [PERSON] своїм підписом засвідчила факт та згоду з умовами цього договору. Факт підписання позивачем кредитного договору, Графіку повернення Кредиту та сплати відсотків та подальше його виконання відповідно до умов договору до березня 2015 року, а з березня по листопад 2015 року часткове виконання, що безпосередньо суду підтвердила позивач свідчить про згоду останньої з його умовами. Проаналізувавши положення кредитного договору, укладеного між сторонами спору, суд дійшов висновку, що він цілком відповідає вимогам встановленим у ч.ч. 2, 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості кредиту та погодилася з всіма його умовами. Оскільки факт підписання правочину та отримання коштів [PERSON] не оспорюється, останній до укладення договору надано вичерпну інформацію, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» щодо умов кредитування. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Приписами ч. 2 ст. 1056 ЦК України передбачено, що позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Проте, позивач цим правом не скористалась, що свідчить про те, що вона погоджувалася з усіма умовами договору та не вважала їх такими, що порушують її інтереси або є несправедливими. Також, позивач не довела, що відповідач порушив її права як споживача, не надала доказів, на підтвердження того, що зверталася до банку з заявою про надання інформації, роз'ясненням умов договору, сукупної вартості платежів, вибору іншої страхової компанії ніж, визначено банком, бажанням отримати кредит в інших установах чи банку, надати поруку і їй у цьому було відмовлено. З даним позовом [PERSON] звернулася до суду лише після предявлення до неї позову банком, що безпосередньо підтвердила суду. Також доказів того, що під час підписання оспорюваного договору позивач була обмежена у праві вибору кредитної установи та умов кредитування, чи що є інші умови, які є несправедливими суду не надано. Таким чином суд вважає, що при укладені оспорюваного договору про надання споживчого кредиту сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема кредитний договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. На момент укладення оспорюваного кредитного договору позивач не заявляла додаткових умов, щодо яких повинно бути досягнуто згоди та в подальшому виконувала його умови. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Позивачем не доведено обставини на які вона посилається як на підставу позову, зокрема, щодо невідповідності кредитного договору змісту актам законодавства України, порушення відносно неї відповідачем вимог ч.ч. 2, 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на встановлені судом факти, надані та оцінені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору № 10/2008/400790295 від 11.06.2008 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» в особі начальника відділення № 14 ФВАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» [PERSON] та [PERSON], а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed