Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту , накладеного на підставі постанови № АА 255825 від 23.09.2005, яка винесена державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції, [PERSON] на 3/10 частини квартири № 3 по вул. Академічній ( Піонерській), 6А, яка відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить [PERSON], 23.01.1935 р. н. (РНОКПП : [NUMBER]). Позивач до судового засідання зявився, подав заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] , 23.01.1935 р. н. (ІПН [NUMBER]), є власником 3/10 частини квартири № 3 по вул. Академічній (Піонерській) будинок 6А у м. Одесі, а також проживає там з 1987 р. Позивач звернувся до нотаріуса, який повідомив йому що на його частину квартири накладено арешт , що перешкоджає проводити будь-які дії з майном позивача. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна арешт накладено Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» № АА 255825 від 23.09.2005 року, винесеною державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції, [PERSON], при виконанні виконавчого листа № 2-2079 , виданого 02.06.2005 року місцевим судом Малиновського району про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Експорт Імпорт» грошової суми у розмірі 3914, 09 грн. за використання теплової енергії у квартирі [ADDRESS], яку наймав [PERSON]. До вказаного [PERSON] позивач ніякого відношення не має. Таким чином , був накладений арешт на майно, яке належить позивачу. Після цього, 05.09.2017 року позивач звернувся до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси щодо припинення чинності арешту та отримав відповідь № 42346 від 05.09.2016 року, яка повідомляє про те, що зняти арешт неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені у звязку із закінченням терміну зберігання. За\~статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно\~ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно\~ст. 58 ЦК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3\~ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного і

Outcome: approved