Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 серпня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №652. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною припинення сімейних відносин є те, що між нею та відповідачем почали часто виникати сварки та непорозуміння. З червня 2014 року вони почали проживати окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе, оскільки кожен має свою сім'ю. У зв'язку з цим вона просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб та після його розірвання визначити її прізвище як «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надала письмову заяву, згідно якої просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач про дату та час судових засідань повідомлявся неодноразово, належним чином, шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 15.02.2017 р., на 24.02.2017 р., на 03.03.2017 р., на 23.03.2017 р), а також шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр». Причину неявки суду відповідач не повідомив. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 09 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 652, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с.7). Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є погіршення взаємовідносин між сторонами, виникнення сварок, конфліктів та непорозумінь. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені повністю. З червня 2014 року позивач та відповідач разом не проживають, спільне господарство не ведуть. На примирення позивач не згодна, так як кожен з них має свою сім'ю. Згідно з ч.2 ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає за можливе після розірвання шлюбу визначити прізвище позивача як «[PERSON]». Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак у позовній заяві позивач просила покласти судові витрати на неї. На підставі ст.24, 104, 105, 110, 112-114 ,115 СК України,

Outcome: approved