Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначила, що 02.08.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина[PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Діти проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні. Коштів на належне утримання дітей в неї не вистачає, потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. Тому позивач звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року (а.с.9). Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, сторони разом не проживають, спільно господарство не ведеться. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач (а.с.5-6) Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.12). Коштів на утримання дітей у позивача не вистачає, позивач потребує матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідач є інвалідом 3 групи, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, згоден на стягнення з нього аліментів (а.с.23-24). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дітей позивачу не надає. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною повноліття ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, враховуючи, що відповідач є інвалідом 3 групи, матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також норми ч.3 ст.181 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.04.2016 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved