Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року. 05.11.2003 року їхній шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , видане 05.11.2003 року. В шлюбних відносинах в них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається на 1-му курсі денного відділення Факультету інфокомунікацій, радіоелектроніки та наносистем Вінницького національного технічного університету на державній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. У зв`язку з навчанням, син потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та має змогу надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. За вказаних обставин позивач звернулась в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь повнолітнього сина аліменти на його утримання у зв`язку з навчанням у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала частково та не заперечувала щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бондарчук В.В. позовні вимоги визнав частково. В судовому засіданні пояснив, що його довіритель [PERSON] погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі до 2000 гривень. Також просить стягувати аліменти з моменту ухвалення рішення суду. Третя особа [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах із [PERSON] з 24.04.1999 року. 05.11.2003 року їх шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , видане 05.11.2003 року. Після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . За період перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 07.05.2002 року. На даний час [PERSON] досяг повноліття та навчається на 1-му курсі денного відділення Факультету інфокомунікацій, радіоелектроніки та наносистем Вінницького національного технічного університету на державній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Вінницького національного технічного університету № 95 від 20.05.2020 року. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги з боку батька. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України). Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст.141 СК мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно положень ст. 199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно норм ст.200 СК суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст.183 СК, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище сина відповідача [PERSON] , який є повнолітнім, має добрий стан здоров`я, навчається на державній формі навчання, отримує стипендію та має можливість прикладати самостійних зусиль для отримання власного доходу у вільний від навчання час; стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка є працездатного віку і має змогу працювати і отримувати дохід, однак не зазначила у позові та не надала суду доказів чи працевлаштована та чи отримує заробітну плату та не є особою з інвалідністю; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровий, з 13.01.2006 року перебуває в шлюбі з [PERSON] та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що розумним та справедливим є стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви (ч.1 ст.191 СК України), а саме з 08.04.2020 року, і до закінчення дитиною навчання у Вінницькому національному технічному університеті, але не довше ніж до досягнення 23 років, про що не заперечує позивачка. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, за відсутності доказів звільнення відповідача від сплати судового збору, суд у відповідності до вимог ст.ст.133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial