Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду позовом по якому просить суд: -Визнання договору про намір (нерухоме майно) на придбання квартири [ADDRESS] від 08.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] недійним; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4050 грн. які були передані у якості авансу, 1681,60 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.06.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір про намір придбати нерухоме майно, предметом якого є квартира [ADDRESS] . В рахунок сплати повної вартості позивачем було передано відповідачу аванс в розмірі 40500 грн., що еквівалентно становило 1500 дол. США. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було позивач звернулась до суду із даним позовом із вимогою про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. В судове засідання позивач не з`явилась, проте від неї надходило до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В клопотанні зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір про намір придбати нерухоме майно, предметом якого є квартира [ADDRESS] . В рахунок сплати повної вартості позивачем було передано відповідачу аванс в розмірі 40500 грн., що еквівалентно становило 1500 дол. США. Згідно з п. 1.3 Договору про намір сума авансу передається в рахунок вартості об`єкта нерухомого майна, що придбавається. Згідно п.2.2 Договору про намір, відповідачка повинна сплатити заборгованість за комунальні послуги та надати відповідні документи про відсутність заборгованості по комунальним платежам, знятися з реєстраційного обліку. Відповідачем не було виконано умови п.2.2 Договору, у зв`язку із чим договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладено не було. Сума авансу позивачу повернута не була у зв`язку із посиланням відповідача, що дана сума є завдатком та не підлягає поверненню Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач просить суд визнати договір про намір (нерухоме майно) придбання квартири недійсним, при цьому посилаючись, як на підставу недійсності правочину, на те що продавцем відповідачем не було виконано п.2.2 Договору у зв`язку із чим подальший договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним. З матеріалів справи, а сам з договору про намір від 08.06.2020 року, вбачається, що сторони дійшли згоди по всім істотним його умовам, а саме предмету, вартості, строку укладання основного договору, мали необхідний обсяг дієздатності. Не виконання одного із пунктів договору не тягне за собою визнання його недійсним в цілому. Таким чином, передбачені законом підставі для визнання договору недійсним відсутні, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні даної вимоги. Також позивач просить стягнути з відповідача суму авансу. Відповідно до вимог ЦК України , а саме ст.. 570 ЦК України, задаток це грошова сума, видавана однієї з договірних сторін у рахунок належних з неї за договором платежів іншій стороні на доказ укладання договору й у забезпечення його виконання, при цьому укладання договору про задаток у формі попереднього договору припускає його нотаріальну форму. Аванс же це грошова сума, що покупець передає продавцеві за рахунок за об`єкт. Аванс не покликаний забезпечувати виконання узятих зобов`язань, тому якщо покупець або продавець відмовилися від участі в договорі купівлі-продажу, то аванс повинний бути повернутий у будь-якому випадку. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем укладений не був, а лише було досягнуто домовленості про укладення такого договору у майбутньому, передана грошова сума є авансом. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було, суд вважає що сума авансу підлягає поверненню відповідачем на користь позивача, у зв`язку із чим задовольняє дану вимогу. Також позивач просить стягнути на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1681,60 та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених\~ЦПК України\~випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що внаслідок неповерненням позивачем грошової суми, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням на зазначену суму, які були сплачені за 2 вимоги. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.. За правилами ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути на її користь також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн. за складання позовної заяви. Суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, тому суд дійшов до переконання, що представником позивача надано належні та допустимі докази, які надані до матеріалів справи понесених ним витрат у справі, які підлягають стягненню із відповідача. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial