Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, у якому просить суд розірвати їх із відповідачем шлюб, який був зареєстрований 13.08.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1937, а також стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. щомісячного, з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що 13.08.2011 між ними із відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує у позові, що через різні погляди на сімейне життя між ними постійно виникали непорозуміння в результаті чого вони припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, доньку разом не виховують. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім цього, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є фінансово спроможним, інших аліментних зобов`язань не має, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Ухвалою суду від 05.05.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що сторони спору перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2011, на що вказує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.7), вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження се6рія [NUMBER] (а.с.8). Сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, їх шлюб втратив ознаки сім`ї, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, відтак його слід розірвати. Крім цього, у позові позивач просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Згідно довідки виданої органом місцевого самоврядування (а.с.9) дитина [PERSON] , 2013 року народження проживає разом з матір`ю. Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд виходить із рівного обов`язку батьків утримувати дитину, а також як найкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач позов визнав не заперечував щодо задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у спосіб, що обраний позивачем у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved