Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням. Підставою позовних вимог вказує те, що : -«на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осики Л.М., згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАЕ №309913 та купівлі-продажу земельної ділянки договір серії ВТК №016377, ВТК №16375 - є власником будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, по [ADDRESS] який продав мені відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим за цією адресою. 04 серпня 2014 року справа №706/869/14-ц рішенням Христинівського районного суду, головуючий суддя Орендарчук М.П., відмовлено [PERSON] у позові до мене про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, суд встановив, що, як пояснив сам [PERSON] він продав мені будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] суд встановив, що позов [PERSON] безпідставний та не обґрунтований. У зв'язку із тим, що [PERSON] систематично наносив мені тілесні ушкодження, ламав та трощив будинок по [ADDRESS] зламав всі замки, викрадав моє майно навіть до білизни, що підтверджується Висновками СМЕ, кримінальним провадженням, показами свідків, при цьому [PERSON] мав провали пам'яті, я змушена була в 2015 році звернутись до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, оскільки іншого пояснення така не адекватна поведінка [PERSON] не мала. В судовому засіданні судом було встановлено, що підчас розгляду справи [PERSON] одружився із громадянкою [PERSON] та проживає з нею за іншою адресою з квітня 2014 року, теж само підтвердили у судовому засіданні свідки у тому числі сільський голова с. Кузьмина Гребля [PERSON] і сам [PERSON] Хоча суд відмовив у призначенні судової психіатричної експертизи і я вважаю, що суддя Христинівського районного суду Олійник М.Ф. упереджено розглядав справу, надавав консультації [PERSON] перериваючи звукозапис, навіть рішення по суті справи мені видавати не хотів, а тому я змушена була подали скаргу голові суду, обставина щодо проживання [PERSON] за іншою, тобто не по [ADDRESS] - є встановленою та доказуванню не підлягає згідно ст. 61 ЦПК України - «1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.» Згідно ст. 107 ЖК України - «У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.» Згідно правової позиції зазначеній у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України - «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за N 2 від 12.04.85 р. - «Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).» Таким чином, на даний час судами встановлено, що я є належним власником будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] Христинівського району, Черкаської області про що відповідач знає і дана обставина підтвердження двома рішенням Христинівського районного суду від 04 серпня 2014 року справа №706/869/14-ц, та від 05 травня 2015 року справа № 706/50/15-ц, участь у яких брав [PERSON], на даний час він же [PERSON] будучи зареєстрованим в [ADDRESS] не проживає, а одружився, створив сім'ю і проживає за іншою адресою, при цьому продовжує протиправну поведінку щодо мене, та не бажає «виписуватись», а тому я змушена звернутись до суду із цією позовною заявою.» В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, однак повідомив суду, що правових підстав для відмови у задоволенні позову немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, на підставі на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осики Л.М., згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАЕ №309913 та купівлі-продажу земельної ділянки договір серії ВТК №016377, ВТК №16375 - є власником будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, по [ADDRESS] який продав мені відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим за цією адресою. 04 серпня 2014 року справа №706/869/14-ц рішенням Христинівського районного суду, головуючий суддя Орендарчук М.П., відмовлено [PERSON] у позові до мене про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, суд встановив, що, як пояснив сам [PERSON] він продав мені будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] суд встановив, що позов [PERSON] безпідставний та не обґрунтований. Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено. Таким чином, аналізуючи вище викладене захищаючи право позивачки, [PERSON] на володіння, користування та розпорядження житловим приміщенням підлягає захисту в силуст. 41 Конституції Україниіст. 391 ЦК України та суд, усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved