Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позову вказує, що з01.01.2010 року до 29.03.2013 року працювала в Центральній геолого-пошуковій експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», на посаді провідного економіста. 29.03.2013 року була звільнена з роботи за скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні з роботи в Центральній геолого-пошуковій експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», заробітна плата позивачу виплачена не була, сума невиплаченої заробітної плати складала 17789 грн. 58 коп. Після звільнення за скороченням з Центральної геолого-пошукової експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ» позивач з 01.04.2013 року працевлаштувалася на роботу в інший відокремлений підрозділ відповідача - Пошуково\-му експедицію № 60 казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ» і відпрацювала там до 29.01.2014 року, звільнилася за власним бажанням. Проте за період роботи в цьому відокремленому підрозділі з 01.04.2013 року по 29.01.2014 року відповідач у добровільному порядку виплатив позивачу лише частину суми заборгованості із заробітної плати, належної при звільненні з Центральної геолого-пошукової експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», у розмірі 1338 грн. Щодо виплати решти суми заборгованості із належної при звільненні заробітної плати у розмірі 16451 грн. 58 коп. позивач звернулася до суду, і зазначену суму було стягнуто з відповідача на її користь судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року. На виконання вищевказаного судового наказу Відділом державної виконавчої служби районного управління юстиції у м. Києві 15.07.2014 року було відкрите виконавче провадження, і за результатами примусового виконання 27.02.2015 Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано стягнуту з відповідача суму заборгованості із заробітної плати у розмірі 16451 грн. 58 коп. Таким чином, остаточний розрахунок по виплаті позивачу заробітної плати, належної при звільненні з Центральної геолого-пошукової експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», було проведено відповідачем 27.02.2015 року, а період затримки виплати розрахунку при звільненні з дати звільнення по день фактичного розрахунку склав з 29.03.2013 року до 27.02.2015 року. За таких обставин, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 137601 грн. 60 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 29.03.2013 року по 27.02.2015 року у розмірі 137601 грн. 60 коп. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Статтею 116 цього Кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивач з 01.01.2010 року працювала в Центральній геолого-пошуковій експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ» на посаді провідного економіста (а.с.9-11). 29.03.2013 року відповідно до наказу № 17-к про припинення трудового договору позивач була звільнена з роботи за скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.12). Як вказувала позивач у позовній заяві на момент звільнення відповідач заборгував їй заробітну плату в розмірі 17789 грн. 58 коп., належну їй до виплати на момент звільнення, та у добровільному порядку згодом виплатив лише 1338 грн. 00 коп. Відповідно до довідки виданої [PERSON] Казенним підприємством «КІРОВГЕОЛОГІЯ», від 29.01.2014 року № 160 сума невиплаченої заробітної плати станом на 29.01.2014 року становить 16451 грн. 58 коп. (а.с.18). Наказом Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2014 року стягнуто з Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 16451 грн. 58 коп. (а.с.20). Як пояснила позивач у судовому засіданні та вбачається з виписки по картковому рахунку остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, належної при звільненні з Центральної геолого-пошукової експедиції Казенного підприємства «КІРОВГЕОЛОГІЯ», було проведено відповідачем 27.02.2015 року (а.с.21), отже період затримки виплати розрахунку при звільненні з дати звільнення по день фактичного розрахунку склав з 29.03.2013 року по 27.02.2015 року - 480 робочих днів. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з даної норми закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При вирішенні спору суд враховує наступне. З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні. Підставою для застосування такої відповідальності судом є не лише сам факт порушення строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України, а й вина власника щодо працівника. Відповідно до ч. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до п.8 постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, а саме абзацу 1 пункту 8 вищевказаного Порядку визначено, що «Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період». З довідки форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», виданою позивачу 18.05.2015 Відділом персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва вбачається, що заробітна плата позивача за два останні повні місяці роботи перед звільненням (січень та лютий 2013 року становила 8026 грн. 74 коп., у т.ч. за січень 2013 року - 2490 грн. 16 коп., за лютий 2013 року - 5536 грн., при цьому у ці два місяці позивачем було відпрацьовано 28 робочих днів (січень 2013 року - 9 робочих днів, лютий 2013 року - 19 робочих днів) (а.с.22). Середньоденна заробітна плата, відповідно до п.8 «Порядку обчислення середньої заробітної», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих днів, становить (8026 грн. 74 коп. / 28 робочих днів) = 286 грн. 67 коп. на день. Сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плані з 29.03.2013 року до 27.02.2015 року, яка належить стягненню з відповідача на користь позивача, згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, визначається щляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, та становить (286 грн. 67 коп. на день 480 робочих днів затримки) = 137601 грн. 60 коп. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 137601 грн. 60 коп. в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1376 грн. 01 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved