Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про поділ житлового будинку [ADDRESS] відповідно до другого варіанту поділу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 025/13 від 27.05.2013р. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона являється співвласником вказаного вище будинку, і їй на праві спільної часткової власності належить 2/8 його частки. Іншими співвласниками цього будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON], яким належить 5/8 та 1/8 частки відповідно. Наприкінці 2012р. відповідач [PERSON] звернулась до суду з вимогою про поділ житлового будинку в натурі. В процесі розгляду цієї справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза, в якій експертом пропонувалось чотири варіанти розподілу, і оскільки такий позов за заявою позивача був залишений без розгляду, вимушена звернутись із даним позовом про проведення такого розподілу. Так, відповідач [PERSON] створює неможливі умови для проживання. Крім того, її неповнолітня донька [PERSON] є онкохворою та була прооперована. Вікно з її кімнати виходить на вхід до будинку, яким користуються відповідачі та їх діти. Окрім того, відповідачів постійно навідують друзі, що супроводжується постійним шумом та відсутністю затишку в її частині будинку, що є вкрай необхідним для хворої дитини. Їх неприязні стосунки створюють перешкоди у врегулюванні даного конфлікту в добровільному порядку, і тому вимушена в судовому порядку провести поділ будинку. Варіант № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 025/13 від 27.05.2013р. передбачає розподіл житлового будинку з незначним відступом від ідеальних часток, є найбільш прийнятним і відрізняється від всіх запропонованих пропозицій найменшим розміром грошової компенсації, а також встановлює максимальну ізоляцію для сторін. Враховуючи технічну можливість проведення поділу, і необхідність максимальної ізоляції співвласників через їх неприязні стосунки, просить провести такий поділ саме за цим варіантом. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги. В їх обґрунтування додатково пояснила, що всі чотири варіанти розподілу будинку, які запропоновані у висновку, включають в себе елементи перепланування, для чого обов'язковим є дозвіл органу місцевого самоврядування. Оскільки такий дозвіл дано лише відносно другого варіанту, а відносно інших у його наданні відмовлено, позов просить задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що правова природа позовної вимоги, незважаючи на її формулювання, полягає у розподілі будинку, а не виділенні частки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти проведення поділу будинку, проте заперечили проти запропонованого позивачем варіанту. На їх думку, найбільш доцільним є варіант № 4 судової експертизи, і тому, розподіл будинку просять провести саме за цим варіантом. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Винниківської міської ради, який одночасно представляє інтереси самої Винниківської міської ради як третьої особи у даній справі в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у його відсутності, врахувавши ту обставину, що ВК ВМР, розглянувши лист Личаківського районного суду м. Львова про надання дозволу на перепланування житлового будинку за адресою [ADDRESS] надав такий дозвіл лише відносно другого варіанту, про що прийняв відповідне рішення від 28.04.2015р. За погодженням із сторонами, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6), оригінал якого знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи (а.с.97 інвентаризаційної справи), позивач є власником 1/4 (2/8) частки будинку [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 5/8 (1/2 + 1/8 = 5/8) часток цього будинку, а відповідачу [PERSON] - 1/8. Первинно, як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, такий будинок містив в собі елементи самочинного будівництва, однак в подальшому, таке самочинне будівництво узаконене, про що 24.06.2011р. ВК ВМР прийняв відповідне рішення № 252 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії щодо можливості узаконення та експлуатації будинковолодіння [ADDRESS] після самовільно здійсненого будівництва гаражів, сараю, розширення тамбуру та оформлення свідоцтва про право власності» (а.с.80 інвентаризаційної справи), в зміст якого 29.09.2011р. були внесені зміни (а.с.92 інвентаризаційної справи), які не вплинули на правову природу рішення про узаконення самочинного будівництва. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В той же час, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Під час розгляду цивільної справи № 6-12цс13, ВСУ сформулював правову позицію від 03.04.2013р., згідно з якою роз'яснив, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2013р. № 025/13 (а.с.15-34), який складений в межах розгляду цивільної справи № 2/463/803/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі, розподіл (виділення часток в натурі) житлового будинку разом з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників не можливий. Разом з тим, існує можливість проведення поділу такого будинку, і експертом запропоновано чотири варіанти поділу в частках, наближених до ідеальних з розрахунком грошової компенсації співвласникові, частка якого після поділу в натурі будинку буде меншою за його ідеальну частку. Незважаючи на те, що цей висновок складений в межах розгляду іншої цивільної справи, суд приймає його належний доказ в розумінні ст. 58 ЦПК України, оскільки він безпосередньо стосується та містить інформацію про предмет доказування - можливості проведення поділу будинку. Та обставина, що такий висновок складений в межах іншої цивільної справи висновків суду не спростовує, оскільки предметом цієї іншої справи також був поділ житлового будинку [ADDRESS]. При цьому, оскільки в основі позовної вимоги лежить один із варіантів судової експертизи, який передбачає саме поділ будинку, а не виділ з нього частки, суд надає віри поясненням позивача про правову природу позовної вимоги, і тому, даним судовим рішення проводить саме розподіл житлового будинку, а не виділ з нього частки. Разом з тим, враховується позиція сторони відповідачів, які заперечують лише проти запропонованого варіанту, проте не заперечують проти самого розподілу будинку і та обставина, що виділення частки є неможливим. Як вбачається з дослідницької частини цього висновку, кожний із запропонованих варіантів включає в себе елементи перепланування. Відповідно до роз'яснень, висвітлених в п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК України). Рішенням ВК ВМР від 28.04.2015р. (а.с.137), прийнятому за наслідками розгляду листа Личаківського районного суду м. Львова про надання дозволу на перепланування житлового будинку за адресою [ADDRESS], надано дозвіл на проведення перепланування лише по другому варіанту висновку експерта, у наданні дозволів на перепланування згідно з іншими трьома варіантами - відмовлено. Оскільки в справі яка розглядається кожний із запропонованих варіантів передбачає в собі елементи перепланування, і органом місцевого самоврядування погоджено лише другий варіант висновку експерта, суд позбавлений можливості провести поділ інакше, ніж за цими, погодженими пропозиціями. Відтак, не приймає до уваги позицію сторони відповідачів про необхідність проведення поділу за 4 варіантом, проводить такий поділ за другим варіантом з необхідністю провести відповідні роботи по переплануванню своїх приміщень, які передбачено висновком експерта до цього варіанту, а отже, задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, визначаючи одночасно частки співвласників будинку у зв'язку з таким розподілом. Частка позивача визначається на рівні 2534/10000, частка відповідача [PERSON] - на рівні 6203/10000, відповідача [PERSON] - 1263/10000. Також, крім неможливості провести розподіл інакше, ніж за другим варіантом, суд враховує, що за цим варіантом відхилення від розміру ідеальних часток є найменшим, і в порівнянні з іншими варіантами, він є найбільш прийнятним та передбачає мінімальну необхідність проведення будівельно-технічних робіт для реалізації поділу будинку на практиці. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле, а правовий режим спільної власності, повинен враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. У випадку, якщо такі обмеження є необхідними, у співвласника, який їх зазнав виникає право на відповідну грошову компенсацію. Виключно за другим варіантом максимально враховуються інтереси всіх співвласників в сукупності і одночасно, виключно за ним, обмеження прав інших співвласників є мінімальним. При цьому, ухвалюючи таке рішення, з метою визначення розміру компенсації за відхилення від ідеальної частки, суд враховує довідку щодо перерахунку розміру грошової компенсації станом на 05.09.2014р. (а.с.97-103), складену тим же експертом, яким надано висновок, і згідно з цією довідкою, стягує на користь [PERSON] - співвласника, в якої зменшується розмір ідеальної частки грошову компенсацію в розмірі 1810 грн. З позивача, як власника 2/8 ідеальних частин - 1312 грн., а з відповідача [PERSON] - 498 грн. Разом з тим, оскільки під час подачі позовної заяви, позивач внесла на депозитний рахунок суду 1167 грн. в якості компенсації за відхилення від ідеальної частки, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.43), такі кошти підлягають поверненню відповідачу [PERSON] як часткова оплата позивачем розміру грошової компенсації. Решта коштів, які позивач зобов'язана сплатити цьому відповідачу в якості грошової компенсації, підлягають до стягнення з неї в загальному порядку. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved