Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідачів про встановлення права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що 18.01.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір-Завдаток, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до вказаного договору [PERSON] передала [PERSON] завдаток в сумі 3640,00 грн., що еквівалентно 700,00 доларам США, за купівлю гаража в товаристві «Автолюбитель», що знаходиться в Сорочинському Яру, м. Канева, Черкаської області. Даний гараж був побудований відповідно до законодавства України, на спеціально відведеній земельній ділянці, що підтверджується Рішенням Виконавчого Комітету [PERSON] міської ради № 465 від 19.09.1978 року. [PERSON], отримавши повну суму за продаж гаража, виїхала на постійне місце проживання на територію Російської Федерації, де і повинна проживати до цього часу. Починаючи з 2002 року [PERSON], почала добросовісно, повноцінно та безперервно користуватися придбаним гаражем. Позивач користується ним протягом останніх пятнадцяти років, вчасно та добросовісно сплачує членські внески, оплачує комунальні послуги за електроенергію, що підтверджується довідкою виданною попереднім головою товариства власників гаражів [PERSON] від 18.01.2002 року; поясненням [PERSON], який на даний час являється головою товариства; поясненням [PERSON], який має у своїй власності гараж на території Сорочинського Яру в м. Канів Черкаської області; розпискою [PERSON] Відповідно до висновку про вартість про оцінку майна на даний час вартість гаража складає 44315,00 грн. Зареєструвати право власності на даний гараж позивач не може, оскільки в неї відсутня будь-яка технічна та правовстановлююча документація на приміщення, тому змушена звертатися з позовною заявою до суду. Просить суд встановити право власності за набувальною давністю на гараж № 49, який знаходиться на території кооперативу «Автолюбитель», в Сорочинському Яру м. Канів Черкаської області [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача кооперативу «Автолюбитель» в особі [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської територіальної громади м. Канева [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду телефонограму про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги не визнає в зв'язку з тим, що [PERSON] міська рада є неналежним відповідачем. Прав [PERSON] нічим [PERSON] міська рада не порушила. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18.01.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір завдатку, за яким [PERSON] передала [PERSON] завдаток в сумі 3640,00 грн., що еквівалентно 700,00 доларам США за покупку гаража в товаристві «Автолюбитель», що знаходиться в Сорочинському Яру м. Канева Черкаської області (а.с.9). Відповідно до довідки від 18.01.2002 року виданої представником спілки власників гаражів вбачається, що дана довідка була видана для надання в інвентарбюро [PERSON] для приватизації гаража розміром 4х7 № 49, що побудований на території спілки власників індивідуальних гаражів урочища «Сорочий Яр» (а.с.10). [PERSON], [PERSON] в наданих до суду письмових поясненнях від 03.04.2017 року підтверджують, що [PERSON] з 2002 року володіє та користується гаражем № 49 в кооперативі по вул. Сорочий Яр (а.с.13, 17). [PERSON] надав до суду розписку від 03.04.2017 року, в якій підтвердив, що його дружиною [PERSON] був придбаний в користування гараж № 49 по вул. Сорочинский Яр в м. Канів Черкаської області (а.с.20). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки позивач добросовісно, з 2002 року користується чужим майном гаражем № 49, який знаходиться на території кооперативу «Автолюбитель» в Сорочинському Яру, м. Канів, Черкаської області, понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved