Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Покликалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2006 року. Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню дітей, не бере участі в їх матеріальному забезпеченні та вихованні. Оскільки, вона перебуває у відпустці по догляду за дитину, а єдиним джерелом її доходу є виплата державної допомоги, то можливості самостійно забезпечувати дітей усім необхідним в неї немає. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак виконує будівельні роботи та отримує регулярний дохід. А тому, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала. Просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, яка не в змозі самостійно в повній мірі їх матеріально забезпечити. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивач [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, єдиним джерелом доходу є виплата державної матеріальної допомоги в розмірі 955 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, однак є фізично здоровим, працездатним, а тому, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання двох дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2015 року статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років 1032 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 1286 грн., а також, враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved