Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання майнових прав на об`єкт будівництва - окрему квартиру, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] , кількість кімнат 2, загальною площею 74,5 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 06.08.2016 року було укладено попередній договір, предметом якого є зобов`язання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, а саме відповідач взяв на себе обов`язок передати у власність окрему квартиру із зазначеними у договорі та додатках до нього характеристиками, яка знаходиться за будівельною адресою [ADDRESS] , а вона в свою чергу зобов`язувалася прийняти у власність зазначений об`єкт та належним чином оплатити його вартість в передбаченому договором та його додатках порядку. Позивач вказує, що нею у визначений договором строк були виконані покладені на неї зобов`язання зі сплати коштів. Також зазначає, що 01.02.2019 року їй ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» було надано довідку № 16 про виконання нею перед відповідачем в повному обсязі фінансових зобов`язань за договором про забезпечення виконання зобов`язань від 06.08.2016 року № 62/4/8/116 зі змінами та попереднім договором від 06.08.2016 року. Проте, відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання щодо укладення основного договору та передачі квартири [ADDRESS] , оскільки об`єкт незавершеного будівництва не введений в експлуатацію відповідно до норм чинного законодавства. Так, у вказаний в договорі строк, об`єкт в експлуатацію введений не був, квартира у власність не передана, дата введення в експлуатацію комплексу невідома. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 17, 18). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з викладених у позові підстав. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити. За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.08.2016 року між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Басенко К.О., зареєстрований в реєстрі за № 1070 (а.с. 5-7 зв.). Згідно п. 1.1. договору, за цим Попереднім договором Сторони зобов`язуються в строки, встановлені даним Попереднім договором, укласти в майбутньому Договір купівлі-продажу квартири (далі - «Основний договір»), відповідно до якого Сторона - 1 (в Основному договорі - Продавець) зобов`язується передати у власність Сторони - 2 (в Основному договорі - Покупець) окрему квартиру, характеристики якої вказані в п. 1.4 розділу 1 цього Попереднього Договору (далі - «Об`єкт»), яка знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] - « Будинок »), з урахуванням в майбутньому присвоєної поштової адреси Об`єкту, а Сторона - зобов`язується прийняти у власність цей Об`єкта належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. Відповідно до п. 1.3 попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти Основний договір до 31 грудня 2016 року, але в будь якому разі не раніше надання відповідним органом до компетенції якого входить здійснення обмірів об`єкта нерухомості документів (проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна), та реєстрації Стороною - 1 права власності на Об`єкт, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення Основного договору. 06 серпня 2016 року між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № 62/4/8/116 (а.с. 8-9). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору, для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з Попереднім договором посвідченим 06 липня 2016 року Басенко К.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1070, щодо укладення та виконання договору купівлі-продажу (далі - «Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов`язань Сторона - 2 сплачує Стороні - 1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюється розділом 2 цього Договору. Вказана сума коштів буде, після її належної сплати Стороною - 2 за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору. Об`єктом договору є двокімнатна квартира [ADDRESS]. 14 грудня 2018 року між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про забезпечення виконання зобов`язань від 06.08.2016 року № 62/4/8/116, пунктами 2, 4 якого визначено, що фактична загальна площа об`єкта згідно із документами про інвентаризацію становить 74,5 кв.м.; остаточна вартість об`єкта становить 1 300 770 грн., в тому числі ПДВ; розмір доплати забезпечувального платежу, передбаченого підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 цього Договору, у зв`язку із зміною фактичної загальної площі Об`єкта складає 51 507,00 грн., в тому числі ПДВ (а.с. 10-10 зв.). 25 лютого 2019 року між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до Попереднього договору від 06.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Басенко К.О., зареєстрований в реєстрі за № 290 (а.с. 11-11 зв.). Відповідно п. 1.2 вказаного договору, остаточна ціна основного договору складає 1 300 770,00 грн. в т.ч. з ПДВ. Також 25.02.2019 року між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 62/4/8/116 від 06.08.2016 року (а.с. 12-12 зв.). Пунктом 1.2 договору визначено, що Остаточна ціна Основного договору складає 1 300 770,00 грн. в т.ч. з ПДВ. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як убачається із матеріалів справи, 09.08.2016 року [PERSON] на виконання умов договору про забезпечення виконання зобов`язань № 62/4/8/116 від 06.08.2016 року сплатила грошові кошти у розмірі 1 249 263,00 грн. (копія квитанції - а.с. 14). 31 січня 2019 року на виконання вимог додаткової угоди до Договору про забезпечення виконання зобов`язань від 06.08.2016 року, [PERSON] сплачено грошові кошти у розмірі 51 507,00 грн. (копія квитанції - а.с. 15). 01 лютого 2019 року ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «КДС ІНВЕСТ» [PERSON] видано довідку за № 16 зі змісту якої убачається, що [PERSON] свої фінансові зобов`язання за вищевказаними договорами виконала у повному обсязі (а.с. 13). У своїй постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже, майнові права не є правом власності і не є речовими правами на чуже майно, вони є самостійним об`єктом цивільних прав. Нормою частини 1 ст. 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Судом безспірно встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири, як передбачено умовами попереднього договору, між сторонами по даний час не укладений. За нормою ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно положень ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Оскільки будівництво житлового будинку не завершено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, порушив умови договору, а тому права позивача підлягають захисту. Згідно частини 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно норми ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із матеріалів справи убачається, що позивач виконала свої грошові зобов`язання за укладеними з відповідачем попереднім договором та договором про забезпечення виконання зобов`язань з додатковими угодами до них, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт інвестування після завершення будівництва нерухомості та реєстрації стороною відповідача права власності на об`єкт будівництва. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем судовий збір у розмірі 9 605 грн. 40 коп. був сплачений на підставі квитанції № 0.0.1308506933.1 від 26.03.2019 року на рахунок №31212206026005, МФО банку №899998, отримувач УК у Дніпровському районі м. Києва, код отримувача 38012871 (а.с. 4). У зв`язку з цим [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить у розмірі 4802 грн. 50 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 4802 грн. 50 коп.

Outcome: approved