Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить поновити її порушене право володіння та користування нежитловими приміщеннями другого поверху №V, 20-:-34, 23а, 31а, розташовані в будівлі літ. «Г-2» по [ADDRESS], шляхом знесення [PERSON], належних їй балкону [ADDRESS] та гвинтових сходів на вулиці з першого до другого поверху, що займають проїжджу частину між будинком та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення другого поверху № V, 20-:-34, 23а, 31а, розташовані в нежитловій будівлі літ. «Г-2» по [ADDRESS]. Навпроти будівлі розташований житловий будинок [ADDRESS], власником квартири №25 у ньому є [PERSON], яка розташована на другому поверху. Внаслідок добудови балкону у даній квартирі на другому поверсі, власником [PERSON] було поставлено великі гвинтові сходи, що займають проїжджу частину між її будинком та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що самочинно добудований балкон у [ADDRESS] та гвинтові сходи на вулиці з першого до другого поверху, що займають проїжджу частину між будинком та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по [ADDRESS], перешкоджають їй вільно користуватись своїм майном, оскільки дані сходи встановлені з порушенням норм ДБН, без дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, оскільки унеможливлюють проїзд пожежних машин до нежитлових будівель, що належать їй на праві власності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. В матеріалах справи містяться заперечення проти позову, в яких зазначено, що [PERSON] є власником квартири №25, що розташована на другому поверсі по [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 03.07.2013 року. На момент купівлі вищезазначеної квартири, металеві сходи вже були установлені та відображені у Технічному паспорті, складеного на попереднього власника. Таким чином, заключаючи договір купівлі - продажу від 03.07.2013 року, у відповідача, не виникало питань з приводу законності встановлення даних металевих сходів, оскільки вони були відображені в плані квартирі, в технічному паспорті, який був виданий Харківським міським бюро технічної інвентаризації. Більше того, коли відповідач виготовляла Технічний паспорт на квартиру №25 від 16.04.2015 року вже на своє ім'я в плані квартири також відображені металеві сходи, і питань щодо законності їх розміщення в КП «Харківське Міське БТІ», чи інших державних органів, не виникало. З моменту придбання квартири відповідачем питань щодо законності розміщення чи щодо того, що металеві сходи заважають сусідам по будинку не виникало. Жодного разу до неї ніхто не звертався з зауваженнями щодо розміщення металевих сходів. Питання законності розміщення металевих сходів виникли після того, як [PERSON] подала позов до ФОП [PERSON] про знесення самочинно збудованої надбудови у вигляді третього (мансардного) поверху, який перебуває на розгляді в Червонозаводському районному суді м.Харкова. Крім того, проїжджа частина між будинком №33 та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по [ADDRESS] відсутня, тому посилання на перекриття сходами проїжджої частини є безпідставними. Крім того, позивачем не надано жодного доказу того, що металеві сходи є самочинним будівництвом. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки гвинтові сходи не є самочинним будівництвом, а тому не підлягають знесенню. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 95265660 від 22.08.2017 року, нежитлові приміщення другого поверху № V, 20-:-34, 23а, 31а, розташовані в нежитловій будівлі літ. «Г-2» по вул. Університетській 33, належать на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 17.04.2015 року (а.с.5). Квартира [ADDRESS] знаходиться на праві власності у [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 95262754 від 22.08.2017 року, на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2013 року (а.с.6). В судовому засіданні було встановлено та не заперечується сторонами, що нежитлові будівлі позивача та квартира відповідача розташовані навпроти. Згідно листа Департаменту територіального контролю Харківської міської ради № 10771/0/226-17 від 28.07.2017 року, Інспекцією державного архітектурного контролю Харківської міської ради, на підставі звернення [PERSON], було здійснено вихід на об'єкт «квартира [ADDRESS]». Під час огляду було встановлено, що до балкону квартири влаштовані гвинтові сходи (а.с.12-13). В той же час, що стосується доводів позивача про те, що балкон та гвинтові сходи у квартирі [ADDRESS] є самочинним будівництвом, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.321 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат. З урахуванням змісту цієї статті в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, єдиною підставою для знесення самочинно побудованих будівель є доведеність факту порушення прав позивача самочинною забудовою та встановлення факту наявності самочинного будівництва. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. В розумінні п. 26 даної постанови, за самочинне будівництво особу може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності. В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що балкон та сходи були побудовані відповідачем. Інформації щодо вчинення по відношенню до відповідача заходів реагування органами державної влади або її притягнення до відповідальності з приводу самочинного будівництва матеріали справи не містять. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 03.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.11.2006 року було задоволено позов [PERSON] до виконкому Червонозаводської районної ради та визнано за ним право власності на переплановану квартиру [ADDRESS] з окремим виходом. У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], виготовленому 16.04.2015 року відображений балкон та гвинтові сходи (а.с.34-36). Згідно відповіді Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 30.04.2015 року № 1300451 за адресою: [ADDRESS] самочинне переобладнання та реконструкції відсутні (а.с.59). Таким чином, позивачем не було доведено факт здійснення відповідачем самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS]. Що стосується доводів позивача щодо недостатньої ширини проїзду між житловим будинком та нежитловою будівлею, що підтверджується відповіддю Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуації у Харківській області від 16.06.2017 року № 126/240, то слід зазначити, що житловий будинок [ADDRESS] є багатоквартирним та станом на день придбання у ньому квартири № 25 відповідачем, відстань між стінами вказаних будівель були меншими за норму, що було допущено при їх будівництві. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за його недоведеності. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати не стягуються на користь позивача з відповідача, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed