Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В позовній заяві вказала, що вона проживає в [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Ця квартира належить їй на праві приватної особистої власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 4457, виданого Канівською міською радою 07 листопада 2002 року. З часу придбання квартири в ній разом з нею була зареєстрована та проживала і її донька [PERSON], [INFO]. Разом вони проживали до 2010 року, а потім її донька вийшла заміж за [PERSON], громадянина РФ, з яким після укладення шлюбу в листопаді 2010 року виїхала на постійне місце проживання до м. Москва. З того часу всі витрати на комунальні послуги хоч і нараховували на двох мешканців, але несла вона одна. За останній час тарифи на комунальні послуги значно виросли і вона не має змоги їх самостійно оплачувати за двох мешканців, хоча фактично в квартирі вона проживає одна. Цей факт посвідчують її сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] в акті, складеному 28 лютого 2017 року та засвідченого майстром КП «ЖЕК» [PERSON] 4 лютого 2017 року її донька по телефону повідомила, що вона отримала громадянство РФ та відповідно паспорт громадянки [PERSON] Федерації і реєстрація її місця проживання в м. Каневі в квартирі позивачки їй не потрібна, а тому надіслала [PERSON] довіреність з правом представляти її інтереси і державних установах, органах місцевого самоврядування та органах РАЦСу для отримання повторних документів. Її донька сама бажає провести зняття з реєстрації в м. Каневі, але приїхати в Канів з РФ не має змоги і часу, а чекати слушної нагоди і сплачувати комунальні послуги за двох мешканців вона не може, тому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням: квартирою № 19 в будинку № 7 по вулиці Героїв Дніпра в м. Каневі, Черкаської області. Зобовязати реєстраційний відділ виконавчого комітету Канівської міської ради зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання [INFO] без надання паспорта. Справу розглядати без її участі за участю її представника за довіреністю. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідачів до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 4457 від 07.11.2002 року (а.с.9) та технічним паспортом від 15.10.2002 року (а.с.7-8). З акту КП «ЖЕК» фактичного проживання осіб від 28.02.2017 року № 91 посвідченого мешканцями житлового будинку № 7 по вул. Г.Дніпра в м. Каневі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та майстром КП «ЖЕК» [PERSON] встановлено, що в квартирі № 19 з 26.03.1996 року по даний час проживає [PERSON], відповідач [PERSON] з 28.10.2010 року в даній квартирі не проживає (а.с.11). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом. В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 9 Житлового кодексу УРСР визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. В п. 53 Правових позицій судової колегії Верховного Суду України висловлених в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997р. розяснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В разі, якщо наймач або члени його сім'ї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору - судом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема, з довіреності від 04.02.2017 року (а.с.10), що відповідач [PERSON], [INFO], уродженка м. Канів Черкаської області, є громадянкою [PERSON] Федерації та відповідно зареєстрована в [INFO]. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003року № 1382-IV - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи зі змісту ст. 30, 35, 36, 118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобовязанні до вчинення певних дій, а тому позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача необхідно залишити без задоволення. Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 217 ЦПК України встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Таким чином, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та можливість їх часткового задоволення.

Outcome: partial