Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2007 до 15.06.2015 . Від шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня подання заяви до її повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні в позивача та відповідача від сумісного проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial