Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 19.05.2007 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 447. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через наявність різних моральних цінностей і принципів, різноспрямованих характерів і поглядів на життя, з 2019 року спільне господарство не ведуть, разом, як подружжя не проживають. Позивач зазначає, що спір про місце проживання дітей між ними відсутній, та діти залишаються проживати разом з нею, після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою судді від 09.06.2021 провадження у справі відкрито. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить розірвати зареєстрований з позивачем шлюб. Позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та на правничу допомогу в частині позовних вимог про розірвання шлюбу 500 грн., про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив шлюб розірвати, та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору та на правничу допомогу, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, 19.05.2007 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 447 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони з 2019 року припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, обидва наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору в частині вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 7426 від 29.04.2021 (а.с.1), а також витрати на правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги адвоката від 01.02.2021, укладеного з адвокатом Заховаєвим О.В., копією Акту приймання-передачі до договору про надання правничої допомоги від 01.02.2021 від 15.02.2021 та копією квитанції до прибуткового касового ордера від 10.02.2021. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 454,00 грн. та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн. та в рахунок витрат на правничу допомогу 500,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved