Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] за період з 01.03.2016 року по 01.04.2018 рік у сумі 12 288,30 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 2014 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року сторони перестали проживати однією сім'єю, відповідач ухиляється від утримання своєї дитини. Неодноразові звернення позивача щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина, відповідач залишив поза увагою. Враховуючи що [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання дитини, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали спільної сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у позивача і відповідача народилась малолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 10). На даний час спільна дитина сторін проживає разом з матір'ю [PERSON] - позивачем у справі, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд враховує вік, стан здоров'я дитини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, крім спільної дитини із позивачем, інших дітей не має, непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Із даним позовом до суду позивач звернулась 20 квітня 2018 року. Позивачем або її представником не надано суду доказів того, що [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача починаючи з 01 березня 2016 року, а останній ухилявся від їх сплати. Суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ роздруківку СМС-повідомлень (а.с. 11), оскільки даний доказ не містить даних щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про пред'явлення йому вимоги щодо утримання дитини [PERSON], [INFO]. А тому, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини за період з 01.03.2016 року по 01.04.2018 рік у сумі 12 288,30 грн. задоволенню не підлягають та слід присудити аліменти від дня пред'явлення позову, тобто з 20 квітня 2018 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial