Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1999 року вона проживає в квартирі, яку придбала у [PERSON] про що був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу 12.02.1999 року. На даний момент нею втрачений оригінал договору купівлі-продажу, який засвідчує її право власності на квартиру, тому вона позбавлена можливості розпорядитися своїм майном , оформити субсидію житлово-комунальних послуг, оформити договір довічного утримання, в звязку з чим змушена звернутись до суду для підтвердження свого права власності. Позивач в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 12 лютого 1999 року позивач придбала квартиру [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП « Станично-Луганське РБТІ» від 21.10.2008 року відповідно до якого власником квартири є [PERSON], відповідно до договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу [PERSON] В даний час позивачем втрачено оригінал договору купівлі продажу квартири, тому вона позбавлена довести своє право власності на майно. Згідно довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.09.2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], заборон відчуження вказаної квартири немає, відомості в державному реєстрі іпотек відсутні. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією договору купівлі продажу від 12.02.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу [PERSON] Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на квартиру, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved