Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про звільнення з-під арешту будинку за номером [ADDRESS], посилаючись на те, що дане майно є її особистою власністю за результатами розподілу майна по рішенню Хмельницького міськрайонного суду від 23.01.2015 року, справа №686/22559/14ц. Наявність арешту накладеного постановою державного виконавця Районного відділу державної виконавчої служби від 13.10.2014 року порушує її право власності на нерухоме майно, позбавляє можливості здійснити його реєстрацію. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Банк в судове засідання уповноваженого представника не направив, повідомлений про час та дату судового засідання у встановленому. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав клопотання про слухання справи за відсутності їх представника, при розгляді справи покладається на думку суду. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1977 року, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2014 року, яке вступило в закону силу 23.12.2014 року, справа №686/22683/14-ц. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2015 року було здійснено розподіл майна подружжя, відповідно до якого за позивачем визнано право власності на житловий будинок в [ADDRESS] яке набрало законної сили 03.03.2015 року. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ст.61 ЦПК). 01.10.2014 року заступником начальника Районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №44920430 по виконанню виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/22644/13 від 26.08.2014 року про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 480 434,30 грн. заборгованості та 3441 грн. судового збору. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою заступника начальника Районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2014 року №44920430 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржників в тому числі, на будинок за адресою [ADDRESS]. Наявність вказаного арешту унеможливила реєстрацію права власності за позивачем на вищезазначене нерухоме майно. Позивачу було відмовлено рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 20132432 від 19.03.2015року у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна в [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Листом від 27.03.2015 року № 5456 Районний відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції відмовив [PERSON] в задоволенні її заяви про зняття арешту з будинку. Враховуючи наведене, накладення арешту державним виконавцем на будинок по [ADDRESS], у зв'язку з виконанням виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/22644/13 від 26.08.2014 року, порушує право позивача на реєстрацію її права власності на вказане майно. Окрім наведеного, з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №44920430 вбачається, що з метою забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту № 11381725000 від 08.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та АК банк «УкрСиббанк» 08.08.2008 року, було укладено договір іпотеки № 91788 від 08.08.2008 року, згідно якого іпотекодавець - [PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю - чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Отже виконання зобов'язання боржниками забезпечено іншим нерухомим майном. Частиною 2 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захищенням свого особистого майнового права та інтересу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved