Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 16 листопада 2002 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу у них народилося троє синів, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Оскільки на даний час вони спільне господарство не ведуть, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Перечинського районного суду від 22 вересня 2020 року сторонам надано строк для примирення три місяці, провадження у справі до закінчення визначеного судом строку для примирення зупинено. Ухвалою судді цього ж суду від 24 грудня 2020 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 16 листопада 2002 року у Виконкомі Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського районну Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 12 (а. с. 3-4, 5). Від даного шлюбу у них народилося троє синів, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 7, 8). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, строк для примирення, наданий подружжю, результатів не дав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач ухвалою судді від 02 липня 2020 року звільнена від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, тому суд приходить до висновку, що з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн. (840,80 грн. 50%). На підставі наведеного та

Outcome: approved