Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що має на праві власності квартиру [ADDRESS]. Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 жовтня 2017 року. Разом з тим, відповідно до довідки ПП «ЖЕД-1» від 13 жовтня 2017 року вбачається, що з 18 жовтня 1993 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований її онук [PERSON], [INFO], який фактично вже на протязі 20 років проживає в Єрусалимському окрузі Аль-Кбеба. Оскільки збереження реєстрації відповідача [PERSON] змушує позивачку нести додаткові витрати по оплати комунальних послуг, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазанчила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~\~у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2017 року, виданого державним нотаріусом Шосткинської міської нотаріальної контори, за №955. Згідно довідки про склад сімї від 13 жовтня 2017 року в вищезазначеній квартирі зареєстровані: власник [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON]. Відповідно до довідки №980/2017 від 10 жовтня 2017 року наданої Міністерством місцевого самоврядування Аль-Кбеба Єрусалимського округу, [PERSON] [PERSON] (ідентифікаційний номер 412051450), отримав палестинський документ, 29 жовтня 2009 року та проживає з 1997 року по теперішній час в Єрусалимському окрузі Аль-Кбеба. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідач не проживає в належній їй квартирі на протязі 20 років, жодних особистих речей відповідача [PERSON] в даній квартирі не має, а його реєстрація створює перешкоди у реалізації права власності.

Outcome: approved