Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн. починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, посилаючись на те, що сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON] , який проживає разом з матір`ю, навчається в навчальному закладі і потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати допомогу. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 11.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, а також навчається на бюджетній основі денної форми навчання в Житомирському професійному політехнічному ліцеї з терміном навчання по 26.02.2021 року. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. На підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.11.2005 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Як вбачається з постанови державного виконавця від 05.05.2011 року відповідач працював у ПП «ЕПТ» та отримував заробітну плату. Позовних вимог про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача позивачем не заявлено. Таким чином, приймаючи до уваги, що у зв`язку із стаціонарним навчанням повнолітній син сторін, позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків і відповідач, який офіційно працює, може надавати таку допомогу. Разом з тим, суд вважає що визначений позивачем розмір аліментів в твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно, не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому, з огляду на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та обов`язок обох батькі в щодо утримання, визначає його в сумі 3000 грн., що є достатнім для забезпечення потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, аліменти підлягають стягненню до припинення навчання повнолітнього сина 26.02.2021 року, а не до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, що є підставою для часткового задоволення позову.

Outcome: partial