Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі який 11.12.2008 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] Донька знаходиться повністю на утриманні позивача, проживає разом з нею. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі в утриманні дитини. На даний час дочка продовжує навчання в Національному авіаційному університеті в навчально-науковому інституті, на денному відділенні, є студентом 1 курсу, строком навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2019 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11.12.2008 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 13). Від даного шлюбу у подружжя є повнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12 - копія свідоцтва про народження). При вирішенні спору суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Суд вважає, що надані позивачем докази щодо понесення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 31335,50 грн. знайшли своє підтвердження та підлягають стягненню в повному обсязі з відповідача. Щодо вимог в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання то судом встановлено наступне. Відповідно до довідки виданої Національним авіаційним університетом, [PERSON] , дійсно навчається на денній формі навчання Аерокосмічного факультету, є студенткою 1 курсу, термін навчання до 30.06.2022 року (а.с. 56). Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн так, як позивач від сплати звільнена. На підставі наведеного та,

Outcome: approved