Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 16 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Київ», в особі начальника Ірпінського відділення ПАТ «АКБ Київ» Дідиченка Богдана Георгійовича, що діє на підставі довіреності №25/174 від 25.12.2013 року був укладений договір № 161885 про банківський строковий вклад (депозит) «Барвінок» в національній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 41239,00 гривень, строком розміщення депозиту 184 календарних дня, з процентною ставкою за користування депозитом 21,00% відповідно до п. 1.3 Договору. Дата повернення депозиту - 16.11.2014 року (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 3.4. Договору Відповідач зобов'язаний після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути Вкладнику суму депозиту і суму нараховані проценти згідно умов цього Договору. 02.12.2014 р. вона звернулась до Банку із заявою про повернення вкладу (депозиту). На її заву відповідач листом за №204-04 від 02.12.2014 року повідомив, що у зв'язку недостатністю коштів у Банку, зобов'язання перед клієнтами виконується в межах наявних коштів у касі Банку. Заяву від 02.12.2014 року Банк взяв для облікування за позабалансовим рахунком №9806 «Документи фізичних осіб/до рахунків фізичних осіб, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк» . Залишок вкладу складає 41239,00 гривень, який не повернуто до цього часу. На неодноразові її звернення працівники Банку відповідають, що немає можливості сплатити дану суму, оскільки немає готівки. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї Позовної заяви, продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 41239,00 грн., що були внесені нею як Депозит. Позивач зазначає,що з листопада 2014 року і по теперішній час їйі були завдані моральні страждання. Дії Банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали їй душевні страждання і переживання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями Відповідача. А саме, укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти до даної фінансової установи вона, розраховувала на порядність і чесність Банку, дотримання Банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні вкладу порушила її плани в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для неї сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню як до вкладника - людині, яка повірила Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірила свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримала невдячність, і недбале ставлення до виконання Банком зобов'язань за договором. Вона розраховувала на розпоряджання дими коштами після закінчення строку дії договору. Проте, неправомірні дії Відповідача здійснили негативний вплив на її психологічний стан, оскільки вона весь час переживала і нервувала з приводу нестачі коштів. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 10 000,00 гривень. Позивач просить стягнути із Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на її користь суму залишку вкладу в розмірі 41239,00 гривень; 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання до суду не з»явився,до суду надійшли письмові заперечення на позов,відповідно до яких відповідач просить у позові відмовити. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 16 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Київ», в особі начальника Ірпінського відділення ПАТ «АКБ Київ» Дідиченка Богдана Георгійовича, що діяла на підставі довіреності №25/174 від 25.12.2013 року був укладений договір № 161885 про банківський строковий вклад (депозит) «Барвінок» в національній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 41239,00 гривень, строком розміщення депозиту 184 календарних дня, з процентною ставкою за користування депозитом 21,00% відповідно до п. 1.3 Договору. Дата повернення депозиту - 16.11.2014 року (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 3.4. Договору Відповідач зобов'язаний після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути Вкладнику суму депозиту і суму нараховані проценти згідно умов цього Договору.Наведені обставин6и справи стверджуються копією договору (а.с. 8-9). У судовому засіданні було встановлено,що 02.12.2014 р. позивач звернулась до Банку із заявою про повернення вкладу (депозиту). Однак листом за №204-04 від 02.12.2014 року відповідач повідомив позивача , що у зв'язку недостатністю коштів у Банку, зобов'язання перед клієнтами виконується в межах наявних коштів у касі Банку. Заяву від 02.12.2014 року Банк взяв для облікування за позабалансовим рахунком №9806 «Документи фізичних осіб/до рахунків фізичних осіб, що не виконані банком у встановлений законодавством України строк» (а.с.7) . Відповідно до Ст. 526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.» Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України, передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 3 ст. 1060 ЦК України, передбачено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов»язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку,визначеного у договорі банківського вкладу. Заперечуючи проти позову ,відповідач посилається на ті обставини ,що по 24.06.2015р діє тимчасова адміністрація у ПАТ «АКБ»КИЇВ»,а тому відповідно до ч 5 ст.. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ст.. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України. 5. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Однак,відповідно до ч 6. ст.. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Враховуючи,викладене суд вважає за необхідне стягнути із публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на користь [PERSON] 41 239 гр. Позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду у суммі 10000 гр. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач не надала до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин ,що винними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду,у чому дана шкода полягає та який її розрахунок. Тому суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині стягнення моральної шкоди у суммі 10000гр. На підставі ст. 526,1058,1060,1167 ЦК України, ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial