Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30.05.2009 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними виникали сварки, свідком яких була дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Відповідач маючи дитину і дружину поживає з іншою жінкою, перестав цікавитися її життям та доньки, докоряв у неправильному розпорядженні коштами. З березня 2016 р. вона разом з донькою проживає у батьків у м. Суми, дочка з квітня 2016 р. відвідує дитячий садок у м. Суми. Наприкінці 2015 р. чоловік перестав забезпечувати її та дитину коштами. Відповідач працевлаштований є військовослужбовцем, командиром батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] . Просила суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки щомісяця у розмірі 1/3 частина від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що з 30.05.2009 р. з відповідачем перебуває у шлюбі, з серпня 2009 р. проживали у м. Бердичів за місцем проходження служби чоловіком. Перебуваючи у відряджені, зокрема у зоні бойових дій на сході країни, відповідач зраджував їй, у жовтні 2015 року вона дізналась про коханку у чоловіка. На початку грудня 2015 р. вона на прохання чоловіка, через його товариша по службі передала банківську картку і з того часу відповідач надавав кошти лише на утримання дитини\~ у розмірі 1000 грн. щомісяця. Вона не працювала, оскільки часто хворіє дитина. У лютому 2016 р. відповідач повернувся додому, кошти надавати на утримання дитини перестав. Вони намагалися налагодити стосунки. 20.03.2016 р. разом з дочкою приїхала до м. Суми, проживають разом з її матір`ю, дитина з квітня відвідує дитячий садок. На її прохання відповідач пересилав кошти для дитячого садка у квітні 2016 р. та у вересні 2016 р. по 3000 грн., двічі по 1500 грн. і на день народження дочки 3500 грн. З вересня 2016 р. кошти надавати перестав. Дитина хворіє, потребує кошти на ліки на гуртки, на заняття для підготовки до школи. Примирення між ними не можливе, оскільки після її від`їзду до м. Суми чоловік приїхав разом з іншою жінкою та її дитиною і спільно проживають. Просила суд розірвати шлюб і стягувати з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/3 частина від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до її повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно наданих письмових заперечень позов визнав частково згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частина від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки. На розірвання шлюбу не згоден, оскільки це не відповідатиме інтересам дитини у разі можливого отримання ним житла, як учасником бойових дій. З квітня 2014 р. у складі військового підрозділу він перебував в Херсонській області, а потім в ОРДіЛО. До березня 2016 р. його банківська картка перебувала у дружини і вона використовувала їх на власний розсуд, а з березня 2016 р. лише у нього. З березня 2016 р. позивач разом з дочкою виїхала до м. Суми і з того часу вони не проживають разом. Вказував, що з квітня по вересень 2016 року він пересилав кошти на утримання дитини у загальному розмірі 19800 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 30.05.2009 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 155 (а.с. 8). Подружжя має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Сторони проживали у [ADDRESS] . З березня 2016 р. позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] проживають у [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті позивача про реєстрацію місця проживання, Довідкою та актом від 31.10.2016 р. (а.с. 14, 15, 40). Малолітня дитина - [PERSON] проживає разом з позивачем, з 20.04.2016 р. відвідує Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 21 «Волошка», перебуває на утриманні позивача (а.с. 13). Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виникали сварки, свідком яких була малолітня дитина, з грудня 2015 року спільного бюджету не ведуть, з березня 2016 року проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки сторони з березня 2016 р. проживають окремо, припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , отримує стабільний щомісячний заробіток. Вказану обставину підтвердив безпосередньо відповідач у запереченнях на позов. З березня 2016 р. [PERSON] періодично здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] (а.с. 31, 32, 34 - 36). Доказів того з жовтня 2016 р. відповідач надає кошти на утримання малолітньої дочки, останній суду не надав. Згідно наданих заперечень [PERSON] згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частина від усіх видів його доходу. З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, оскільки відповідач [PERSON] має постійне місце роботи і регулярний щомісячний дохід, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому підлягають стягненню з 01.11.2016 р. Відповідач надав суду фотокопію посвідчення серія [NUMBER] , виданого 23.12.2015 р. відповідно до якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій (а.с. 37). Беручи до уваги положення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки вирішується спір не пов`язаний з порушенням прав учасника бойових дій, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача: на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., а на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial