Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Разом з наймачам у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача. Відповідач виїхав до Російської Федерації на постійне місце проживання та втратив право на користування житловим приміщенням, внаслідок його відсутності без поважних причин понад шість місяців. Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тим самим чинить позивачам перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а саме вищевказаною квартирою. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.05.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзив до суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з протоколу №3 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 20 березня 2012 року, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 17 квітня 2012 року №115, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . Довідкою, виданою ОСББ від 02 квітня 2019 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно доЗакону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції`закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях316,317,319,321 ЦК України. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частин 1 і 2 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] , не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не мав перешкод в користуванні і спірним житловим будинком, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив, з заявами про вселення на спірну житлову площу не зверталась. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж шість місяців без поважних причин, між позивачами та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.16,316,317,319,321,405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України,ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved