Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до КП «ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА «ГОРІШНЬОПЛАВНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» (надалі - КП ВУВКГ) про визнання незаконним та скасування наказу директора цього підприємства №707 від 22.10.2019 року в частині оголошення догани інженеру аварійно-диспетчерської служби Григор`євій Світлані Олександрівні. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач вимоги КЗпП України, правила внутрішнього розпорядку непорушувала, будь-які негативні наслідки підприємству не завдано, вона не допускала порушень трудової дисципліни, посадових обов`язків, а тому відсутні підстави про накладення на неї дисциплінарного стягнення. Розпорядженням голови Комсомольського міського суду Полтавської області справу передано на розгляд Козельщинського міського суду Полтавської області (а.с.33 т.1). Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.37-39 т.1). Відповідачем надано відзив, в якому відповідач позов не визнав та зазначив, що 01.10.2019 року при виконанні рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про поновлення на роботі позивача, [PERSON] , по прибуттю за місцем виконання рішення суду - місцем роботи, від ознайомлення з графіком роботи та робочим місцем, визначеним адміністрацією відмовилась, грубо порушувала трудову дисципліну, ображала персонал зміни та демонструвала неповагу до суспільних відносин, чим порушила вимоги КЗпП України та Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців КП «ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА «ГОРІШНЬОПЛАВНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» (а.с.56-57 т.1). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Пояснили, що позивач до роботи не приступила, оскільки їй було адміністрацією підприємства визначено фактичне місце роботи, яке не надає можливості виконувати посадові обов`язки, а саме, їй надали окреме приміщення (кімнату), в якому відсутні можливості здійснення повноважень. Зокрема, в позивача була відсутня книга нарядів, яка необхідна для оформлення наряду (завдання) на здійснення ремонтних робіт, відсутній службовий мобільний телефон, який зазначений на сайті підприємства для повідомлення про аварії. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що фактичне місце роботи працівника визначається саме працедавцем, позивач була поновлена на роботі, забезпечена всім необхідним обладнанням. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, допитавши свідків, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Наказом відповідача №626 від 19.09.2019 року на підставі рішення Крюківського районного суду Полтавської області від 18.09.2019 року позивача поновлено на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби (а.с.11-24 т.1, а.с.123-125 т.2). Наказом відповідача №638 від 24.09.2019 року робочим місцем позивача визначено службове приміщення №50 адміністративно-побутового корпусу (а.с.126 т.2). Метою вказаного наказу зазначено «забезпечення повного та всебічного виконання вказаного рішення» (судового). Наказом №707 від 22.10.2019 року [PERSON] оголошено догану за те, що при виконанні рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про поновлення на роботі позивача, [PERSON] , по прибуттю за місцем виконання рішення суду - місцем роботи, від ознайомлення з графіком роботи та робочим місцем, визначеним адміністрацією відмовилась, грубо порушувала трудову дисципліну, ображала персонал зміни та демонструвала неповагу до суспільних відносин, чим порушила вимоги КЗпП України та Правила внутрішнього трудового розпорядку (а.с.7, 8 т.1). З відеозаписів, які не оспорюються сторонами, вбачається, що позивач 01 жовтня 2019 року прибула на підприємство для поновлення на роботу. Представником підприємства, а саме юрисконсультом, їй було запропоновано зайняти робоче місце, яке є іншим, ніж раніше, а саме, окрему кімнату, яке відокремлене від загального приміщення аварійно-диспетчерської служби. Зазначене приміщення обладнане меблями, комп`ютером, стаціонарним телефоном). В той же час, вказане робоче місце, кімната [ADDRESS] , не обладнане службовим мобільним телефоном та стаціонарним телефонами, які зазначено на офіційному сайті підприємства - https://voda.pl.ua/index.php?option=com_content&view=article&id=6&Itemid=103 За поясненнями позивача та її посадовою інструкцією (а.с.138-144 т.2) основним обов`язком змінного інженера аварійно-диспетчерської служби є прийняття повідомлень населення про аварію, формування аварійної бригади, оформлення наряду та виїзд на місце аварії. Для цього їй необхідна можливість приймати викликати про аварії, книга нарядів та фактичні повноваження на видачу розпоряджень працівниками АДС. Оскільки її штучно позбавили можливості здійснення повноважень, позивач відмовилась від такого робочого місця. В цей день на роботі фактично були присутні інші працівники АДС, зокрема, начальник АДС, майстри зміни АДС, оператори АДС (а.с.207 т.2.). Допитані в судовому засіданні свідки - працівники АДС, показали, що стаціонарний телефон, який був наданий позивачу в окремому приміщенні мав лише внутрішній зв`язок та не дозволяв приймати повідомлення про аварію, працівники АДС не мали підкорятися вказівкам [PERSON] взагалі, відповідні реєстраційні журнали [PERSON] не надавалися. Так, свідок [PERSON] , начальник АДС, показав, що розмістити позивача в к.№50 вказівку надало керівництво. Раніше вона працювала в одному приміщенні із ними. Книгу нарядів позивачу не видавали, вона знаходиться у [PERSON] , майстра зміни АДС. Свідок [PERSON] надала аналогічні показання, зазначила, що книга нарядів одна і вона була в неї. Свідки [PERSON] , слюсар АДС, свідок [PERSON] , електромонтер служби АДС, показали, що наряди в той день видавала [PERSON] і вони підкорялися тільки їй та начальнику АДС. Свідок [PERSON] , оператор АДС, також підтвердила, що раніше позивач працювала на місці [PERSON] . Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Однак, суд приходить до висновку, що відповідач фактично не виконав рішення суду про поновлення на роботі позивача, штучно створив умови за яких позивач не мала можливості виконання трудової функції, тому позивач мала право на відмову працювати в таких умовах. При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що фактичне місце роботи позивача визначається адміністрацією підприємства, оскільки по-перше, таке переміщення повинно відповідати умовам, визначеним ч.2 ст.32 КЗпП України, що не дотримано в даному випадку, так як умови праці позивача істотно змінилися, по-друге, рішення суду про поновлення на посаді повинно бути виконане саме про поновлення на тій самій посаді (без переміщення або переведення) в силу обов`язковості судового рішення, що передбачено ст.129-1 Конституції України. Єдине виключення передбачено ст.240-1 КЗпП України для випадку припинення діяльності підприємства. Суд також не надає оцінки посиланням представника відповідача на порушення позивачем норм і правил етики, оскільки, в будь-якому разі, такі обставини не можуть спростувати попередні порушення відповідачем порядку виконання рішення суду про поновлення на роботі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved