Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 року. Шлюб реєструвався Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №533. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює на підприємстві залізничного транспорту, має стабільну заробітну плату, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Добровільно вирішити питання про утримання сина відповідач відмовляється. Просить стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги змінила та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про отримання ним СМС-повідомлення та телефонограми про дату розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та інше. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів , у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 року ( свідоцтво про шлюб І-КИ №280993), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-КИ №522154). Згідно довідки виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №769 від 21.03.2016 року [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] разом з дитиною - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: approved