Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 36. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Постійні сварки призвели до припинення фактичних подружніх стосунків, як наслідок вони з квітня 2018 року спільно не проживають. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Додаткового вказано, що їхній спільний від даного шлюбу син залишиться проживати з нею, спору щодо визначення його місця проживання на даний час не виникає. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час судового засідання, до суду не з'явилася, заяв про відмову позовних вимог чи залишення позову без розгляду до суду не надала. Відповідач у підготовче та судове засідання не з'явився. Відповідно до телефонограми від 06.09.2018 року позовні вимоги визнав повністю, просив вказану справу розглядати за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки жодна із сторін у судове засідання не з'явились. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов'язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, 19.07.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 36. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданого 10.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна, а також місця проживання спільної дитини, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Сторони не проживають однією сім'єю з квітня 2018 року, жоден з них бажання примиритися не висловив, що суд оцінює як наявність стійкого волевиявлення щодо припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову відповідно до квитанцій АТ «Ощадбанк» від 11.06.2018 року № 25, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. підлягають поверненню їй з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved