Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що нею було отримано повідомлення вимогу щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором №140-9-1-00112-358 від 24.02.2015 року яка, нібито, виникла у неї за договором поруки №014/02-40/734/4 від 31.08.2007 року. Зазначений договір поруки між нею та публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» нібито було укладено для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком. Вважає, що зазначений договір поруки № 014/02-40/734/4 від 31.08.2007 року є недійним з дати його укладання, оскільки вказаний договір вона не укладала, підписи на ньому не ставила. Посилається на те, що жодного разу вона не знайомилась з умовами генеральної кредитної угоди №К-Д-014/02-40/734 від 31.08.07 р. та похідними від неї кредитними договорами, не заповнювала ні яких заяв, анкет та інших документів, що містяться в кредитній справ. В нібито укладеному нею договорі поруки зазначені реквізити її колишнього паспорту, а саме - серія АЕ 450421 виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 29 листопада 1996 р. Але зазначений паспорт станом на 31.08.07 року був втрачений та замінений на інший. У звязку з вищевказаним, позивач просила суд визнати недійсним договір поруки №014/02-40/734/4 від 31.08.2007 року укладений між нею та ПАТ «[PERSON] Аваль», а також визнати недійними генеральну кредитну угоду №К-Д014/02-40/734/1 від 31.08.07 р. та кредитні договори №010/С04-115-1/57, №К-Д3010/С04-115-1/58, №010/С04-115-1/59, укладені між відповідачами в частині умов, що стосуються наявності поруки позивача по справі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову в частині позовних вимог до [PERSON] заперечувала, оскільки вважала, що спірні правовідносини виникли між позивачем та банком, до яких відповідач [PERSON] не має відношення, про укладання спірного договору поруки їй невідомо, кредитні договори між відповідачами не містять положень щодо поруки позивача.. Представник відповідача - ПАТ «[PERSON] Аваль» до судового засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У судовому засіданні встановлено, що згідно висновку експерта № 62/04-71 від 18.03.2015 року Науково-дослідного експертного криміналістичного центру Сектор №3 відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ ГУМВС України в Дніпропетровській області підпис від імені [PERSON] 13.03.66 р., на договорі поруки №014/02-40/734/4 від 31.08.07 р., в графі «Поручитель» виконана не [PERSON], а іншою особою. Також посилання позивача щодо втрати паспорту, данні якого містяться у договорі поруки, підтверджені довідкою від 17.12.2013 року Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. А отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль»щодо визнання недійсним договору поруки №014/02-40/734/4 від31 серпня 2007 року укладеного між нею та ПАТ «[PERSON] Аваль», є такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визнання недійними генеральної кредитної угоди №К-Д014/02-40/734/1 від 31.08.07 року та кредитних договорів №010/С04-115-1/57, №К-Д3010/С04-115-1/58, №010/С04-115-1/59, укладених між відповідачами в частині умов, що стосуються наявності поруки, вказані вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно ст. 60 ЦПК України позивачем на доведено суду належними та допустимими доказами наявності в спірних договорах положень, що стосуються поруки позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial