overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], що укладений 29.07.2006 року та зареєстрований Виконавчим комітетом Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки він існує лише юридично, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю немає. До судового засідання відповідач не зявився, без повідомлення причин своєї неявки, здійснено виклик через засоби масової інформації - в газеті «Черкаський край», середа, 11 січня 2017 року, №2 (20141), та надіслано судову повістку рекомендованим листом з повідомлення за адресою місця проживання, що повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», будь-яких заяв чи клопотань, в т.ч. про відкладення слухання до суду не надходило. Позивач у судовому засіданні заявлену вимогу підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та вказала, що з відповідачем проживають в одній квартирі, але подружніх стосунків не підтримують більше року, відповідачу відомо, що в суді розглядається позов про розірвання шлюбу, отримав позовну заяву, судову повістку та ухвалу про відкриття провадження, в подальшому відмовляється від отримання будь-якої кореспонденції, що приходить на його адресу. На примирення не погоджується, за собою залишає прізвище набуде в шлюбі, наполягає на відшкодуванні судових витрат. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, що 29.07.2006 року [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, зареєстрували шлюб, місце реєстрації Виконавчий комітет Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис за №7 /свідоцтво про шлюб, серія І-СР №012312 від 29.07.2006р./. Подружжя не підтримує сімейних відносин. Подальше збереження сімї неможливе, позивач миритися не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до заявленого клопотання, суд, за позивачем залишає прізвище, після розірвання шлюбу, набуте в шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, як особі яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. Суд, стягує з відповідача кошти судових витрат - судовий збір, який понесла позивач у розмірі 551,20грн., що узгоджується з ч.1 ст.88 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 20 жовтня 2012 року. В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2015 року , причиною розпаду сім'ї, на її думку, є відсутність взаєморозуміння, втрата подружжям любові та поваги. Від шлюбу дітей не мають . В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала на електронну адресу суду заяву за змістом якої, свої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надіслав на електронну адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в який просить розглянути справу без його участі, позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 жовтня 2012 року ( а.с. 8). Від сумісного шлюбу дітей не мають . Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім'я розпалась. Позивач стверджує, що сім'я фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені , вони з відповідачем мешкають окремо . Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що свідчить заява, посвідчена 05.09.2016 року приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Луганської області Даровською Н.М. реєстр. № 144. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 22.03. 2014 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 100. В обґрунтування позову позивач зазначала, що від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO] . В серпні 2015 року відносини між подружжям погіршилися, відсутнє взаєморозуміння, любов, шлюбі відносини припинені. Позивач до суду не з*явилася, її представник подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не одноразово не зявлявся, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у заочному порядку, та винести по справі заочне рішення, так як в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 березня 2014 року ( а.с. 11), мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 12) . Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сімя розпалась. Позивач стверджує, що сімя фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року , вони з відповідачем мешкають окремо . Спору про поділ спільно нажитого майна на час розгляду справи немає. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу \~позивачка \~бажає зберегти прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 19.11.2004 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №182. Мотивуючи позов, у позовній заяві вказує на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, між нею та відповідачем втрачено почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з 2011 року, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливі. У судове засідання позивач не з'явилася, у позові зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному слуханні справи у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.11.2004 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дитини. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», зазначила про намір залишити шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 20.08.2010 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №141. Мотивуючи позов, у позовній заяві вказує на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, між нею та відповідачем втрачено почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з 2013 року, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливі. У судове засідання позивач не з'явилася, у наданій заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному слуханні справи у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.08.2010 року (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дитини. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», зазначила про намір залишити шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, та зазначає, що 12.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області був зареєстрований шлюб з [PERSON]. Шлюбні відносини припинені з березня 2014 року. Спільне життя не склалося через байдужість до дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Спору про поділ майна немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки шлюб існує лише юридично. До суду сторони не зявилися, є повідомлені належним чином, надали заяви про слухання справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач визнає, просив задовольнити. Розгляд матеріалів цивільної справи здійснюється з урахуванням положень ч.2 ст.158, ст.174 ч.4 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, врахувавши думку позивача, відповідача, наявні докази у справі, в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Вбачається, 12.12.2008 року [PERSON], відповідач по справі, та [PERSON], позивач по справі, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області (Свідоцтво про шлюб [PERSON] І-СР №051014, актовий запис №176 від 12.12.2008р.). В сімї народилися діти, 02.04.2009 року [PERSON] (Свідоцтво про народження І-СР №091376, актовий запис №63 від 15.04.2009р.), 24.05.2013 року [PERSON] (Свідоцтво про народження І-СР №167662, актовий запис №61 від 29.05.2013р.). З березня місяця 2014 року подружжя припинило шлюбні стосунки та проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Ніхто із сторін не ставить питання про надання часу для примирення, вказують що збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам. У разі визнання відповідачем позову, за нормами ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу, і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Суд, відповідно до заявленого позивачем, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, та, за наявності спору, не визначає місце проживання дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, що був зареєстрований 30.10.2015 року Городищенським районним управлінням юстиції у Черкаській області з [PERSON], з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, чоловік не приділяв уваги дитині, створював конфліктні ситуації, не виконував покладені на нього обовязки, не утримував сімю, зневажав, ображав, проживали спільно до 26.05.2016 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON]. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю немає. Місце проживання дитини, визначити з матірю. Залишити прізвище набуте в шлюбі. Стягнути з відповідача судові витрати в сумі 640,00грн.. До суду сторони не зявилися, повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення №1950201473529 ([PERSON]О.), №1951500034546 ([PERSON]М.). Позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила задовольнити. Відповідач не зявився без повідомлення причин неявки, заяв про відкладення чи слухання справи, не надходило. Розгляд матеріалів цивільної справи здійснюється з урахуванням положень ч.2 ст.158, ст.74 ЦПК України. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, та вивчивши наявні докази у справі, приходить до наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. За матеріалами справи вбачається, 30.10.2015 року [PERSON], відповідач по справі, та [PERSON], позивач по справі, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія І-СР №119941 від 30.10.2015р., актовий запис №141. 29.02.2016 року, в сімї народився син - [PERSON], підтверджується Свідоцтвом про народження Серія 1-СР №221763, актовий запис №32 від 24.03.2016р.. Подружжя проживає окремо, що підтверджується адресами місця проживання, спільного господарства не ведуть. Ніхто із сторін не ставить питання про надання часу для примирення. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу, і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Суд, відповідно до заявленого позивачем, вважає за доцільне, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України, та визначає місце проживання дитини [PERSON] з матірю, позивачем у справі, відповідно до ст.109 СК України. На користь позивача, суд з відповідача стягує, понесені позивачем судові витрати (судовий збір) в розмірі 640,00грн., що узгоджується з ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має з ним спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати грошові кошти на утримання дітей. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі. В судове засідання сторони не з'явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів на утримання спільних дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За таких обставин, відповідно до вимог передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007 року. Від даного шлюбу у них є спільні діти, донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Так, сторони мають спільних неповнолітніх дітей, які проживають з матір'ю. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв'язку із стосунками, що склалися між ним та позивачкою не надає матеріальну допомогу позивачу для утримання дітей, хоча є працездатним і працює фельдшером у Чугуївській ЦРЛ ім. Кононенка М.І. Інших осіб на своєму утримання не має. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дітей у виді 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дітьми повноліття, що і просила позивачка. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача суд стягує судовий збір в дохід держави, в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого має з ним спільну дитину [PERSON], 15 квітня 2015 року. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати грошові кошти останнього часу на утримання дитини. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі. В судовому засідання позивач підтримала свої позовні вимоги як обґрунтовані та просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився з розміром стягнення аліментів на утримання спільної дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За таких обставин, відповідно до вимог передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2014 року. Від даного шлюбу у них є спільна дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Так, сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка проживає з матірю. Батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обовязком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв'язку із стосунками, що склалися між ним та позивачкою, останнім часом не надає матеріальну допомогу позивачу для утримання дитини, хоча є працездатним і працює водієм у ТОВ ТТК «Партнер» в місті Харкові. Інших осіб на своєму утримання не має. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у виді 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття, що і просила позивачка. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача суд стягує судовий збір в дохід держави, в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved