Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач, подала заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю, проти надання строку для примирення категорично заперечує, прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, судові витрати просить залишити за нею, також повідомила, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Заявила про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки виклики у судове засідання були направлені за зареєстрованим місцем його проживання. Відомостей про причини неявки відповідачем не повідомлено, заяв від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини справи, вище викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, сімейне життя з відповідачем не склалось не зійшлися характерами. В даний час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить інтересам позивача. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обовязки сторін регулюються ст.ст.104-105 СК України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу унаслідок його розлучення, а також ст.ст. 110,112 СК України про право на предявлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та картки позивача [PERSON] (а.с.3-4,5); свідоцтво, яким підтверджено факт реєстрації шлюбу сторін 12 липня 2003 року (а.с.6); копія свідоцтва про народження [PERSON], 10 лютого 2004 року, батьками якого є сторони (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на таких підставах: У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК України судом підстав для застосування заходів щодо примирення сторін та надання їм строку для примирення не знайдено, оскільки позивач проти цього категорично заперечила. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає. Про вибір дошлюбного прізвища позивачем не заявлено.

Outcome: approved