Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 14.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі Банк), правонаступником якого є в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт» (надалі відповідач) та [PERSON] (надалі відповідач 2) було укладено кредитний договір № ML-019/004/2008 (надалі кредитний договір), за умовами якого Банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 136\~336,50 дол. США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99% річних та FIDR ( процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 14.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань, що витікають з Кредитного договору було укладено Договір іпотеки №РML-019/004/2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 10041 (надалі за текстом Договір іпотеки), відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно земельну ділянку, що знаходиться за адресою : Київська область, м. Буча, вул. Малиновського, 72-в, кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:041:0125. У вказаному договорі іпотеки від 14.04.2008 року міститься застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання. Позивач вважає, що вказане застереження про задоволення вимог іпотекодержателя суперечить вимогам ст. 203 ЦК України, порушує права позивача і підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 215ЦК України. Так, нерухоме майно - вищевказана земельна ділянка була придбана позивачем та [PERSON] (іпотекодавцем) в період зареєстрованого шлюбу. Позивач та відповідач-2 [PERSON] з 20.10.1994 року перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія І-БК №304630 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровської районної державної адміністрації у м. Києві. Отже, іпотечне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачкою не надавалась згода на укладання [PERSON] з Банком договору про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого прирівнюється відповідне застереження, викладене в п. 6.4, п. 6.4.1,п.6.4.2 Договору іпотеки № PML-019/004/2008 від 14.04.2008 року. Таким чином, позивач просить суд визнати недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.4, п.6.4.1, п.6.4.2 Договору іпотеки № PML-019/004/2008 від 14.04.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого за правами та обовязками в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «Фактор Стандарт» , а саме:- визнати недійсними п. 6.4, п.6.4.1, п.6.4.2 вказаного іпотечного договору. Договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна державній реєстрації, згода другого з подружжя, відповідно до п.2 ч. 3 ст. 65 СК , повинна бути нотаріально засвідчена. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Зважаючи на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Прирівнювання до договору про задоволення вимог іпотекодержателя також відповідного застереження про це в іпотечному договорі (ч.2 ст.36 ЗУ «Про іпотеку») потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. Відсутність такої згоди дає можливість визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя і відповідного застереження недійсним, а в разі звернення стягнення на їх підставі оскаржити таке стягнення в суді. 17.12.2015 року за № [NUMBER] «ОТП Факторинг Україна» направило [PERSON] повідомлення «Про право грошової вимоги», в якому зазначено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виступає кредитором стосовно кредитних зобовязань згідно умовами договору про надання кредиту № ML-019/004/2008 від 14квітня 2008 року відступило на користь ТОВ «Фактор Стандарт» право вимоги кредитних зобовязань по Кредитному договору на підставі Договору факторингу № 15/12/15-1 від 15.12.2015 року у розмірі 179 193,37 доларів США, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2013 року (набрало законної сили 04.02.2013 року) справа № 2-3134/2011 складає 1 760 477,82 грн. Про порушення свого права позивач дізналась 20.12.2015 року коли від Відповідача-2 дізналась, що Кредитор на підставі застереження в іпотечному договорі може звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та повідомив її про направлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомлення про право грошової вимоги від 17.12.2015 року за № 2682, на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.4, п.6.4.1, п.6.4.2 іпотечного договору, нотаріально засвідченої згоди вона не давала, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.4. п.6.4.1, п.6.4.2 Договору іпотеки № PML-019/004/2008 від 14.04.2008 року, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого за правами та обовязками в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого за правами та обовязками в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 10041. Стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином. про що маються розписки в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розписками в матеріалах справи. Представник ТзОВ «Фактор Стандарт» в судовому засіданні проти позову заперечував по тим підставам що позивачка навмисно не зявлялась в судові засідання. Подав до суду письмові заперечення. Третя особа по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про слухання справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов не підлягаючим до задоволення по слідуючих підставах: Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та Відповідачем 1 укладено кредитний договір № ML-019/004/2008 . Виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором забезпечені заставою нерухомого майна. Так, між ЗАТ «ОТП Банк» та Відповідачем 1 укладено Договір іпотеки № PML-019/004/2008 від 14 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 10041, право вимоги виконання зобовязань за яким перейшло до ТОВ «Фактор Стандарт». За Договором іпотеки предметом іпотеки є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча. вул. Малиновського 72-в, загальною площею 0,0707 га, кадастровий номер 3210945300:01:041:0125. ЗАТ «ОТП Банк» виконав свій обов'язок перед Відповідачем 1 щодо надання кредиту у розмірі 136 336,50 доларів США у повному обсязі, проте Відповідач 1 неналежно виконував свої зобовязання за кредитним договором № ML-019/004/2008, у звязку з чим у нього виникла заборгованість. Станом на 25 лютого 2016 р. його заборгованість складає 5 204 628,15 грн. 03 березня 2016 р. ТОВ «Фактор Стандарт» направив Відповідачу 1 та Поручителю вимогу про усунення порушень-іпотечне повідомлення № 25-2/2 від 25.02.2016, в якій вказав загальну суму заборгованості Відповідача 1 по кредитному договору № ML-019/004/2008 від 14.04.2008 та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення боргу протягом 30 (тридцяти) календарних днів. Отримавши зазначену вимогу про усунення порушень-іпотечне повідомлення. Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійним застереження в Договору іпотеки. П. 6.4 Договору іпотеки містить застереження, яким сторони погодили позасудовий порядок врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та обрали наступний спосіб звернення стягнення на заставлене майно право на продаж іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Посилання Позивача на необхідність отримання окремої нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя на включення до Договору іпотеки застереження, та відповідно можливість визнання недійсним такого застереження в судовому порядку у звязку з відсутністю такої згоди є необґрунтованим. Застереження є невідємною частиною Договору іпотеки, який укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, згода на який була надана Позивачем. Статею 6 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV закріплені умови передачі нерухомого майна в іпотеку. Згідно із ч. І, 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Отже, закріплені на нормативному рівні умови передачі нерухомого майна в іпотеку були дотримані, оскільки ЗАТ «ОТП Банк» отримав нотаріально засвідчену згоду дружини Відповідача 1 на передачу в іпотеку земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю подружжя. Заявою від 14.04.2008 р. [PERSON] надала нотаріально засвідчену згоду на передачу в іпотеку земельної ділянки що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Малиновського 72-в, загальною площею 0,0707 га, кадастровий номер 3210945300:01:041:0125 на умовах на розсуд її чоловіка. Крім того, у цій заяві зазначено, що зміст ст. 63, 65 Сімейного кодексу України їй розяснено. Жодною нормою права не передбачено отримання окремої нотаріально засвідченої згоди співвласника майна на застереження, що міститься в Договорі іпотеки. Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено необхідність отримання згоди другого із подружжя при розпорядженні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1, 2 статті 65 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Проте, зазначена норма Сімейного кодексу України не зобовязує отримувати згоду другого із подружжя при визначенні способу звернення стягнення на майно, що перебуває у власності подружжя. Згідно із ч. 2 статті 36 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-ІУ договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Отже, застереження визначає виключно спосіб звернення стягнення на предмет застави, а не розпорядження майном. Надавши згоду на передачу земельної ділянки в іпотеку і право визначати самостійно умови такого забезпечення, тим самим Позивач погодилась на те, що відповідно до законодавства може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, й у визначений умовами Договору іпотеки позасудовий спосіб. На підставі ст. ст. 63, 65 СК України. ст. 6 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed