Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON], померлого [INFO]. Про смерть сина вона дізналася в 2009 році, так як він помер в Російській Федерації м.Нижній Новгород. Потім намагалася отримати свідоцтво про народження, так як син народився в Кіровській області, і тривалий час вона не могла витребувати з Російської Федерації документ про його народження для підтвердження родинних відносин. Лише в серпні 2018 року їй надіслали довідку про народження сина. Маючи намір оформити спадщину, вона звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом було їй відмовлено у зв'язку із пропуском строку подачі заяви для прийняття спадщини. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач [PERSON], [INFO], в судове засідання не прибула в силу свого похилого віку, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.20, 24). Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 08.08.2018 року, посвідченої секретарем Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрованої в реєстрі за № 159 (а.с.15-16), надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність і у відсутність позивача [PERSON], наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.27). Відповідач Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.20,25). До суду не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та про визнання позовних вимог (а.с.26). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER], виданим на підставі актового запису про смерть №3975 від 30.09.2005 року, складеним Відділом ЗАГС Автозаводського району міста Нижнього Новгорода (а.с.8). Дата видачі свідоцтва значиться 09.06.2009 року. Зі свідоцтва про смерть вбачається, що місцем смерті є м. Нижній Новгород, Росія. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується, технічним паспортом на вказане домоволодіння, та довідкою сільської ради (а.с.10-11, 13). Спадкоємцем за законом є його мати [PERSON]. Родинні відносини між спадкодавцем і позивачем підтверджуються довідкою про народження [PERSON] за №283 виданою Верхньокамським підрозділом Омутнінського міжрайонного відділу ЗАГС Міністерства юстиції Кіровської області по Виконавчому комітету Созімської селищної ради депутатів трудящих Кайського району Кіровської області від 13.07.2018 року (а.с.6). Позивач 09.04.1979 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, Станєвої В.Б. від 16.10.2018 року за № 1156/02-31 слідує, що із заявою про прийняття спадщини 16 жовтня 2018 року звернулася [PERSON], яка діє від імені [PERSON]. Однак в зв'язку з порушенням визначеного законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини, спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14). Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєва В.Б. повідомила, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON], не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися (а.с.22). Відповідач Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області не заперечує щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини позивачу (а.с.26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Суд ще раз наголошує на тому, що відповідач позов визнав (а.с.26). Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України (в редакції ЦПК 2004 року) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він не маючи на руках оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, помилково вважав, що не можливо звертатися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що саме і вплинуло на пропущення встановленого законом строку, хоча і не на значний термін. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є. Пропуск строку на прийняття спадщини є досить значним. Позивач, який є спадкоємцем за законом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини: відсутність документів необхідних для звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, а спадкодавець народився і помер в Російській Федерації, що перешкоджало заявниці отримати документи протягом тривалого часу, хоча остання здійснивши дії щодо фактичного прийняття спадщини, не вчинила обов'язкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та положень ст. 263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved