Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 26.01.2007 між нею та відповідачем укладений шлюб. 18.01.2010 рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час донька проживає разом з нею. Позивач самостійно несе витрати на утримання та розвиток їх доньки. Батько дитини [PERSON] не відвідував шкільні батьківські збори, не спілкувався з класним керівником і учителями переметниками протягом навчання дитини в школі. Позивач докладає усіх зусиль для забезпечення гармонійного розвитку та творчих здібностей доньки, яка є ученицею Дитячої музичної школи № 12 ім. К.І. Шульженко, навчання у якій вона сплачує. Позивач разом із донькою мешкають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач доньку жодного разу не бачив, її життям не цікавиться, бажання спілкуватися не виявляв, участі в утриманні дитини не брав. 21.12.2018 за адресою реєстрації позивач направила листа, з повідомленням про те, що вона має намір зареєструвати місце проживання доньки за адресою реєстрації позивача та проханням надати на це нотаріально посвідчену згоду, але відповіді не отримала. Така бездіяльність відповідача суттєво порушує права дитини на реєстрацію місця проживання. За останньою інформацією, відповідач періодично виїжджає до Російської Федерації та протягом тривалого часу перебуває там. Позивач зазначила, що відсутність законного рішення про визначення місця проживання дитини із матір`ю фактично суперечить її інтересам та порушує її громадські та цивільні права дитини. У зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст.\~281,\~282 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 26.01.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2010 розірвано (а.с.9-10). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з копії довідки ОСББ «Дружба-2» про реєстрацію місця проживання особи від 17.01.2019, дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до довідки КЗ «ХЗОШ-№61» від 17.01.2019 № 8 [PERSON] , 2007 року народження навчається у 6-А класі. Батько дитини [PERSON] не відвідував шкільні батьківські збори, не спілкувався з класним керівником і учителями-предметниками протягом навчання дитини в школі (а.с.18). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартир, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бервено Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2785, [PERSON] набула право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 20-25 [ADDRESS] . 21.12.2018 за адресою відповідача позивач направила листа, з повідомленням про те, що вона має намір зареєструвати місце проживання своєї доньки за місцем мешкання та проханням надати на це нотаріально посвідчену згоду (а. с. 19). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. За змістом\~статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з матір`ю, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також неможливості матері зареєструвати місце проживання дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved