Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2007 року. В шлюбі [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Покликається на те, що з відповідачем тривалий час не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинено. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не займається їх вихованням. В добровільному порядку вирішити питання по утриманню дітей вони не можуть. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 27.07.2007 року, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], сина [PERSON], дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей, просили суд стягувати аліменти в розмірі 60% від доходу відповідача на дітей, але не меншу 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 липня 2007 року шлюб між сторонами зареєстрований 27 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 926 (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 січня 2008 року [PERSON], свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 жовтня 2009 року [PERSON], свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2013 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є їх батьком (а.с. 6-8). П. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина . З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи розмір доходів сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дитини, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей слід задовольнити.

Outcome: approved