Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в 1998 році на підставі договору купівлі- продажу придбала кв.№2 яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна буд. 20, жилою площею 40,8 кв.м., загальною площею 57,7 кв.м. де проживає по теперішній час. Оскільки договір купівлі - продажу було втрачено, позивач позбавлена можливості реалізувати право на розпорядження своєю власністю, тому звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 17 квітня 1998 року на підставі договору купівлі продажу [PERSON] придбала кв. 2, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна в буд. 20, даний договір зареєстровано на біржі «Катеринославська» за № 676 Н, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 312п за реєстровим № 89-174, що підтверджується довідкою з КП «ДМБТІ» від 07 листопада 2013 року /а.с.11/. 26 травня 1998 року [PERSON] була прописана за даною адресою, що підтверджується копією паспорту /а.с.6/. 11 листопада 2013 року на позивача було виготовлено технічний паспорт /а.с. 7-9/. Згідно до ст. ст. 21, 64 Конституції України, права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості реалізувати право на розпорядження своєю власністю, а діючим законодавством передбачено визнання права власності за рішенням суду в звязку з втратою документів, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved