Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом у якому просить стягував з відповідача щомісячно на користь неї, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення старшої дочки 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається у ПТУ №31 м.Полтави, на неповному державному забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки , яка продовжує навчання не надає. Дочка знаходиться повністю на утриманні матері, але сама позивачка не має змоги належним чином матеріально забезпечити дочку. Також сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Карлівського районного суду від 31.05.2016 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] до досягнення старшою дитиною повноліття. У своїй вимозі про збільшення розміру аліментів, позивачка просит збільшити розмір аліментів з 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України, в редакції чинній на даний час, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення. Третя особа підтримала позов, просила задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто передбаченою цією нормою обов`язковою умовою для стягнення аліментів є потреба повнолітнього сина чи дочки у матеріальній допомозі з боку батьків, та наявна у батьків можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.8). Відповідно до довідки від 18.12.2019 №232 (а.с.7) [PERSON] навчається у Професійно-технічному училищі №31 м.Полтава, форма навчання - денна, на неповному державному замовленні, період навчання з 01.09.2019 по 25.02.2021. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що є передбачені ст.199 СК України підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. З врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 184, 200 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу). Що стосується вимоги про збільшення розміру аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Внесення змін до СК України щодо збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В даному випадку питання визначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню із боржника, належить до повноважень державного виконавця. Такий висновок узгоджується і з офіційною позицією Мін`юсту, згідно з якою мінімальний рекомендований розмір аліментів має визначатися з урахуванням реальних інтересів дитини. Разом з тим, міністерство наголошує, що ці питання мають бути віднесені до компетенції державних виконавців. Тож, у задоволенні позову в цій частині, суд вважає за необхідне відмовити. Оскільки, суд не вбачає наявності законних підстав для задоволення позову, то у прийнятті визнання позову відповідачем слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у сумі 420 грн. 40 копійок Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial