Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком № 99 по вул. Степовій у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, зазначивши, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок. Відповідачка не проживає в даному будинку з квітня 2014 року, тобто більше року. ЇЇ речей в будинку немає, претензій щодо проживання в будинку вона не предявляла, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини неявки, про місце, час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає неявку відповідача неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи по справі у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи, а тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 02.02.1988 та копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду року [PERSON] є власником будинку № 99 по вул. Степовій у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області /а.с.12, 13-15/. Згідно копії домової книги відповідачка Ралко (дошлюбне прізвище Панова) В.О. зареєстрована у [INFO] /а.с.8-9/. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.05.2015 року [PERSON] [INFO], у будинку № 99 по вул. Степовій у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області не проживає з 07 березня 2015 року /а.с.10/. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачка [PERSON] [INFO], у будинку № 99 по вул. Степовій у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області не проживає з 07 березня 2015 року, а отже понад 6 місяців без поважних причин, її речей у будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідачка не предявляла. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням та стягнути з неї на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved