Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 23.07.2011 року, актовий запис № 1102. За час перебування у шлюбі у сторін народились донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаємопорозуміння практично з усіх питань подружнього життя, втрачено почуття кохання, взаємної поваги, сторони не підтримують подружні стосунки, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач зазначила, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить інтересам кожного. Крім того, позивач зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно та на утримання дочки, [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 082587 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1102 (а.с. 7). Сторони по справі мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 175658 виданого 10.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 8) та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 207670 виданого 27.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.9). У сторін відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси, вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом, за час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки, сімя існує формально, на примирення позивач та відповідач не згодні та подальше спільне життя і збереження сім'ї вважають неможливим. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 Сімейного кодексу України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Зі змісту копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобовязані їх утримувати. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив щодо сплати аліментів на утримання дітей. Тому, при вирішенні спору суд виходить з доводів позивача щодо можливості відповідачем сплачувати аліменти та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно та на утримання дочки, [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за подання вказаного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved