Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 3 червня 2015 року вона придбала жіночу сумку у відповідача, яка здійснює свою підприємницьку діяльність у місті Артемівську Донецької області в Торговому домі «Астрон», за 1\~380\~грн. Стверджує, що через декілька днів після експлуатації сумки, було виявлено, що кольорова фарба на ручках виробу витирається, а відтак придбаний товар є неналежної якості. Зазначає, що 12 червня 2015 року вона звернулась до відповідача зі заявою про обмін товару на аналогічний або повернення сплачених коштів. Однак, всупереч вимогам ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», обмін товару або повернення коштів не відбулося. Просить суд розірвати договір та стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі вартості повернутого товару 1\~380 грн. та, на підставі ч.5 ст.709 Цивільного кодексу України, 1\~228,20\~грн. 1% неустойки, нарахованої за період з 12 червня 2015 року, а також 3\~000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що купляла сумку готівкою, чека або іншого фінансового документа видано їй не було. Продавець зробила знижку на 100 грн. з 1\~480\~грн., оскільки на боковій стороні сумки була протерта маленька смужка. Ствердила, що в процесі експлуатації сумки колір фарби на ручці почав стиратись до білого, а фарба залишалась на світлому одязі та на руках. Зазначила, що декілька разів вона приходила до відповідача з наміром обміняти або повернути сумку, однак відповідач на усні заяви не реагувала, пропозицій провести експертизу не надходило. Вказане стало підставою для звернення до відповідача з письмовою заявою 12 червня 2015 року, до інспекції з питань захисту прав споживачів та до суду. Представник позивача наголосила на тому, що позов предявлено на підставі ст.9, ч.4 ст.17 та ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст.678, 709 Цивільного кодексу України. Позивач та представник позивача просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні підтвердила те, що різнокольорова сумка, представлена позивачем в судовому засіданні, була дійсно придбана у бутіку №205 в Торговому домі «Астрон», за місцем здійснення її господарської діяльності. Стверджує, що позивач просила повернути товар, оскільки ручки на жіночій сумці протерлися після нетривалого носіння, однак їй було відмовлено через те, що сумка використовувалась та не були збережені ярлик, логотип. Зазначає, що про обмін товару ніколи мови не йшло. Також наголошує на тому, що усі продавці-консультанти, які працюють на неї, повідомляють покупців, що у випадку виявлення у товарі недоліків, вони можуть повернути товар протягом тижня. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення, надані відповідачем. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, надавши пояснення про те, що положення ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» стосується придбання товару належної якості, що не відповідає позиції позивача та її представника щодо неналежної якості придбаної у відповідача сумки жіночої. В обґрунтування своїх заперечень посилається на норми ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначаючи, що істотність недоліку позивачем не доведено, оскільки сумка не втратила свого цільового призначення, не доведено також неможливості усунення цього недоліку, а пеня виплачується за невиконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків, проте позивач таких вимог не заявляла. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, відмовивши також в задоволені вимоги про стягнення витрат за правову допомогу, оскільки участь у справі приймає не особа, яка надає правову допомогу, а представник. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, провівши допит свідків, огляд речового доказу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 3 червня 2015 року в Приватному акціонерному товаристві Торговий дім «Астрон» за адресою: Донецька область, м.Артемівськ, вул.Воровського, 1, за місцем здійснення підприємницької діяльності відповідачем, в торгівельному бутіку №205, позивач придбала різнокольорову жіночу сумку зі замінника шкіри з різнокольоровими смужками у формі половини ромба з лицьової та тильної сторони і кубиків по боках; ручки сумки також з смужками різного кольору. Вартість сумки складала 1\~480 грн., однак у звязку з незначним недоліком протерта смужка довжиною приблизно півтора сантиметра по лівій боковині продавцем зроблено знижку на 100 грн., на що погодилась позивач, заплативши 1\~380 грн. Вказане підтверджується поясненнями позивача та визнається відповідачем. Квитанцій чи інших розрахункових документів позивачеві не видано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона працює продавцем-консультантом у відповідача; робоче місце в бутіку №205 Торгового дому «Астрон» за адресою: Донецька область, м.Артемівськ, вул.Воровського, 1.3 червня 2015 року вона працювала та здійснювала продаж сумок жіночих. Позивача не памятає. Сумку, яку представила позивач, конкретно пригадати не може, лише зазначила, що сумки такого фасону були в асортименті. Також ствердила, що товар продається з ярликами і цінниками, а кожному покупцеві повідомляється, що він має право повернути товар протягом тижня у випадку виявлення недоліків. Частинами 1-3 ст.698 Цивільного кодекс України передбачено, що \~за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.1 ст.206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, суд вважає, що між сторонами 3 червня 2015 року укладено публічний договір роздрібної купівлі-продажу, а відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні норми Цивільного кодексу України та законодавства України про захист прав споживачів. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є співробітницею позивача та після купівлі нової сумки позивачем, яку вона впізнала у судовому засіданні, вона помітила, що від різнокольорової фарби на ручках сумки вимазується одяг позивача та руки, а фарба на ручках протирається до білого. Стверджує, що 12 червня 2015 року вона була присутня під час однієї з розмов позивача з відповідачем, під час якої позивач просила провести обмін товару, однак відповідач відмовилась, запропонувавши надати знижку при наступній покупці. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який також встановлює права споживачів, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, статтею 2 якого передбачено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону,\~Цивільного кодексу України,\~Господарського кодексу України\~та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Так, порядок приймання, зберігання, підготовки до продажу та продажу непродовольчих товарів через роздрібну торговельну мережу регламентується Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року №104 (далі Правила роздрібної торгівлі), які, окрім іншого, визначають вимоги щодо дотримання прав споживачів стосовно належної якості та безпеки товарів і рівня торговельного обслуговування. Згідно з п.30 Правил роздрібної торгівлі продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, зокрема, про заміну товару або про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми) зобов'язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. Один примірник цієї заяви повертається споживачу з відміткою продавця, виробника, дати прийняття заяви, прізвища, ініціалів та посади працівника, який прийняв заяву, другий - залишається у продавця, виробника. 12 червня 2015 року позивач подала письмову заяву відповідачеві (а.с.7) з вимогою видати товарний чек про покупку цього виробу та повернути повну вартість, сплачену за сумку, у звязку з неналежною якістю товару. 16 червня 2015 року відповідач надала відповідь позивачеві (а.с.8) про те, що здійснити обмін товару або повернути гроші на підставі ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» неможливо, оскільки виріб втратив товарний вигляд, відсутні ярлики та логотипи, порушені споживацькі властивості. Встановлено, що на момент розгляду справи, спірна сумка залишається у позивача, з письмовою заявою про одержання сумки відповідачем, з письмовою вимогою про обмін товару позивач до відповідача не зверталась. Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач та представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Однак вказані норми стосуються, зокрема, розірвання договору та повернення товару належної якості. Позивач же, звертаючись до суду, зазначає про те, що сумка виявилась товаром неналежної якості через протирання фарби на ручках. Вказане підтверджене позивачем та представником позивача в судовому засіданні. В свою чергу, стаття 8 Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини щодо права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Таким чином, предявлення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої за товар неналежної якості суми можлива у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Згідно з ч.2 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» \~гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Встановлено, що будь-який документ, в якому би вказувався гарантійний строк на придбану позивачем сумку, відсутній та такого надано не було. Відповідач та свідок [PERSON] зазначають, що кожен покупець повідомляється про тижневий строк гарантійних зобовязань. У відповідності до гарантій Міждержавного стандарту ДСТУ ГОСТ 28631:2006 «Сумки, валізи, портфелі, ранці, папки, вироби дрібної шкіргалантереї», який затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26 грудня 2006 року №373 та чинний на території України з 1 жовтня 2007 року, гарантійний строк експлуатації сумок жіночих з дня роздрібного продажу складає 50 днів, який встановлюється для виробника (п.9.2). В свою чергу, істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, істотності набуває недолік товару за сукупності наступних умов: неможливості чи недопустимості використання товару відповідно до його цільового призначення; виникнення з вини виробника (продавця, виконавця); після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин; наділений однією з ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Крім того, абзацом другим ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Закон, покладаючи обовязок організувати та здійснити оплату експертизи на продавця (виконавця, виробника), не визначає ініціатора проведення експертизи. Жодна зі сторін не заявляла клопотання про проведення експертизи причин втрати якості сумки жіночої та можливості їх усунення. У судовому засіданні не доведено істотності виявленого у придбаної сумки жіночої недоліку, оскільки споживач не звертався до продавця з вимогою про усунення недоліку, а тому і не встановлено можливості його усунення та проявлення після усунення. Не доведено також того, що стирання фарби на ручці виробу призводить до неможливості використання виробу в цілому та робить виріб суттєво іншим. Відповідач та представники відповідача довели відсутність письмових звернень споживача з вимогами, за відповідним алгоритмом, передбаченим Законом України «Про захист прав споживачів». З огляду на викладене, вимоги позивача про розірвання договору та стягнення з відповідача грошової суми у розмірі вартості повернутого товару задоволенню не підлягають за безпідставністю. Окрім того, згідно з ч.5 ст.709 Цивільного кодексу України, якою керується позивач, за кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару. Пунктом 33 Правил роздрібної торгівлі передбачено, що при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Оскільки позивач-споживач не зверталась до відповідача-продавця з письмовою вимогою про усунення недоліків товару та надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків, позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає. Суд звертає увагу на те, що законодавство України про захист прав споживачів регулює не лише способи реалізації прав споживачами, а й надає відповідні гарантії продавцям (виробникам) товару шляхом визначення конкретного механізму захисту споживачами своїх прав. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Представник позивача, обґрунтовуючи витрати на правову допомогу, здійснені позивачем, в розмірі 3\~000 грн., надає суду виписку з договору про надання правової допомоги від 27 серпня 2015 року (а.с.13). У п. 47 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 3013 року № 6-рп/2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті\~12,\~42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно з п. 48 цієї Постанови підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суду не надано документальних підтверджень, розрахунків витрат, актів виконаних робіт, квитанцій чи інших фінансових документів, які б доводили понесені позивачем витрати, безпосередньо повязані із наданням правової допомоги у цій справі. Однак, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відтак, витрати, понесені позивачем на правову допомогу адвоката [PERSON] є недоведеними. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до\~ст.47 Цивільного процесуального кодексу України\~учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Згідно зі\~ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. В судовому засідання позивач ствердила, що адвокат [PERSON] бере участь у справі в якості її представника з відповідними процесуальними правами, передбаченими ст.ст.27, 44 Цивільного процесуального кодексу України. Тому адвокат, як представник, надавала пояснення у судовому засіданні, заявляла клопотання тощо, а позивач не заявляла клопотання про допуск адвоката до участі в справі саме як особи, яка надає правову допомогу, на підставі ч.2 ст.56 Цивільного процесуального кодексу України. Представник особи, яка бере участь у справі, має процесуальний статус саме представника, що передбачено статтями\~26,\~42 Цивільного процесуального кодексу України \~і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу.\~При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді. Про обовязковість документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку, а також необхідність допуску до участі у справі особи, яка надає правову допомогу, в порядку, передбаченому ч.2 ст.56 Цивільного процесуального кодексу України, для подальшого стягнення витрат на правову допомогу, зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи в своїй правовій позиції, викладеній в ухвалі від 28 жовтня 2015 року по справі №6-18375св15. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Суд враховує те, що розглянутий спір належить до категорії спорів про захист прав споживачів, які звільняються від сплати судового збору Законом України «Про захист прав споживачів» - спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері гарантій забезпечення прав саме споживачів.

Outcome: dismissed