Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.05.2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Поступово сімейне життя погіршилося та вона з відповідачем стали проживати окремо. 29.09.2016 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу їх шлю було розірвано. Також, рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина та аліментів на утримання непрацездатної дружини, з якою проживає дитина. Станом на 01.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 33677,11 грн. Зв`язку у неї з відповідачем з моменту розірвання шлюбу немає, його місце знаходження невідомо, а тому нотаріально посвідчити дозвіл про тимчасовий виїзд дитини за кордон немає можливості. Актом від 18.06.2019 року, підтверджено її факт проживання разом з малолітніми дітьми, зокрема [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Вона одноособово забезпечує сина, [PERSON] , піклується про його життя, здоров`я, навчання та розвиток. Відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не приймає участі у його вихованні та утриманні, місцезнаходження останнього не відомо, тому вона позбавлена можливості звернутись до батька дитини для отримання письмової згоди на виїзд дитини за межі України. Вона має можливість вивозити сина за кордон для оздоровлення та розширення його кругозору, саме для цього їй потрібен дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон України. Згідно Висновку про стан здоров`я [PERSON] виданого КНП «Криворізька міська дитяча лікарня №2» у дитини встановлено діагноз: Атонічний дерматит, поліноз, алергічний риніт. Вказано, що дитина знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного оздоровлення зі зміною кліматичних умов до досягнення шкільного віку. Її свекруха, [PERSON] проживає в Автономній Республіці Крим, саме у бабусі планується систематичне оздоровлення малолітнього [PERSON] . Тому, просить суд надати дозвіл [PERSON] на багаторазові тимчасові виїзди на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим та оформлення проїзного документа сина - [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , у супроводі матері [PERSON] , або у супроводі осіб, які уповноважені матір`ю за нотаріально посвідченою згодою, які будуть забезпечувати проїзд, перебування на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим та повернення в Україну [PERSON] , строком до 01 липня 2022 року. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Представник Третьої особи виконкому Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради в особі Служба у справах дітей в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, свідоцтво видано Саксаганським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської обрості, актовий запис №206 (а.с. 23). [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON] та мати [PERSON] , свідоцтво видано Дзержинським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 334 (а.с. 24). Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 29.11.2016 року (а.с. 25). Позивач в наслідок укладення шлюбу прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище « [PERSON] », свідоцтво про шлюб видано Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис №36 (а.с. 32). Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 13.02.2017 року (а.с. 26, 27). Листом Металургійного відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08.08.2017 року №23, [PERSON] роз`яснено право щодо звернення з заявою до Металургійного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів (а.с. 28). Відповідно розрахунку заборгованості Металургійного відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 26.06.2019 року №29384, [PERSON] станом на 01.06.2019 року за період з 17.08.2016 року по 31.05.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 11448,90 грн. (а.с. 29). З довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок №144» КМР від 22.10.2019 року №71 слідує, що [PERSON] навчається та виховується в даному закладі з 12.02.2018 року по даний час (а.с. 46). Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Особа, яка досягла шістнадцяти років, відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а до досягнення шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ч. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року № 1001, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. У разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Отже, встановивши те, що [PERSON] має намір оформити проїзні документи своєму малолітньому сину [PERSON] для виїзду за кордон України, а його батько [PERSON] , який мешкає окремо від них, не надає відповідного дозволу, місце знаходження його не відоме, та враховуючи те, що у разі оформлення проїзних документів для виїзду за кордон у закордонній установі тим із батьків з ким проживає дитина необхідна письмова згода другого з батьків, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо надання дозволу на виготовлення проїзних документів дитині без згоди батька. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначено: 1) сухопутну територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територію виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у п. п. 1, 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Згідно з ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону запроваджено особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим та виїзду з неї врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367. Згідно з п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367, в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб п. п. 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Таким чином для в`їзду на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків необхідна нотаріально засвідчена згода другого з батьків, а у випадку її відсутності - рішення суду про надання дозволу на в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, ч. 1, ч. 2 ст. 255 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Як вбачається зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд вважає, що відмова батька у наданні згоди на виїзд дитини за кордон, не відповідає інтересам малолітнього сина. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання (ст. 8 Конвенції). Згідно пунктів 1, 2, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. З матеріалів справи слідує, що місце знаходження батька дитини [PERSON] не відоме, з сином [PERSON] батько не спілкується, його вихованням не займається, про духовний та фізичний розвиток дитини також не турбується, аліменти на утримання сина не сплачує. До того ж, згідно висновку виданого КНП «Криворізька дитяча лікарня №2» КМР від 25.06.2019 року про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , останньому встановлено діагноз: Атонічний дерматит, поліноз, алергічний риніт. Дитина знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного оздоровлення зі зміною кліматичних умов до досягнення шкільного віку (а.с. 30). Отже, малолітній [PERSON] на даний час потребує підвищеної турботи та піклування, оскільки має захворювання, знаходиться на диспансерному обліку, та є необхідність у зміні кліматичних умов. Бабуся дитини [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, мешкає в [ADDRESS] ), саме у неї й планується оздоровлення дитини [PERSON] . Між, тим суд також бере до уваги й той факт, що мета дитини для поїздки в Автономну Республіку Крим є періодичне оздоровлення та обов`язкове повернення на території України. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підстав викладеного, та

Outcome: approved