Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилося троє дітей. На даний час позивач має намір їздити з дітьми на відпочинок за кордон. У зв'язку з тим, що відповідач уникає спілкування з позивачем та дітьми отримати від нього дозвіл на оформлення проїзних документів для дітей не є можливим. У зв'язку з наведеним просить: дозволити малолітнім [PERSON], [INFO] р року народження. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] тимчасові періодичні виїзди за межі України в період на 3 (три) роки до країн: Російської Федерації. Республіки Білорусь, Чорногорії. Республіки Словенії, Словацької Республіки, Французької Республіки. Чеської Республіки, Королівства Бельгії, Болгарії, Республіки Вірменії, Турецької Республіки, Держави Ізраїль, Федеративної республіки Німеччини, Естонської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії, Грецької Республіки, Республіки Грузії, Данії. Арабської республіки Єгипет, Республіки Індії, Республіки Ірландії. Королівства Іспанія, Італійської Республіки. Латвійської Республіки, Об'єднанні Арабські Емірати, Республіки Польща, Республіки Португалії, а також до тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим у супроводі матері дітей [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON]; дозволити матері дітей [PERSON], оформлення проїзних документів для тимчасових виїздів за межі України [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON]; допустити негайне виконання рішення; стягнути на її користь судові витрати. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 18, 26, 31), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2015 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу сторін (а.с. 10), за час якого у них народилося троє дітей, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с. 7), [PERSON], [INFO] (а.с. 8), та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). У ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 1 ст. 33 Конституції України). Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3 ст. 313 ЦК України). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила). За змістом п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, здійснюється, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків або його нотаріально засвідченої копії. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованій Україною 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки перебування дитини за кордоном, ознайомлення її з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних пам'яток буде сприяти освітньому вихованню та моральному і культурному розвитку дитини. Стосовно прохання позивача допустити негайне виконання рішення суд зазначає що не має можливості задовольнити дану вимогу, оскільки законодавством не передбачено допущення негайного виконання рішення в даній категорії справ. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 1280 гривень має бути стягнутий з відповідача на корись позивача.

Outcome: approved