Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила усунути перешкоди у користування власністю, а саме 1/2 частиною квартири [ADDRESS]. Вселити [PERSON] до житлового приміщення, а саме до квартири [ADDRESS] та зобов'язати відповідача [PERSON] надати позивачу ключі від вказаної квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення суду. Вказану частину квартири позивач отримала у спадщину після смерті її батька [PERSON] Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] Зазначила, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні та володінні вказаною квартирою, забрав усі комплекти ключів, обмежив вільний доступ до її майна і перешкоджає вселенню у спірну квартиру. Позивач неодноразово намагалась потрапити у спірну квартиру, однак відповідач їй у цьому перешкоджає. Вважає, що відповідач порушує її права, яка власника, а тому просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У задоволені вимог [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, позивач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Встановлено, що інша 1/2 частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідач чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні та володінні вказаною квартирою, забрав усі комплекти ключів, обмежив вільний доступ до її майна і перешкоджає вселенню у спірну квартиру. Позивач неодноразово намагалась потрапити у спірну квартиру, однак відповідач їй у цьому перешкоджає. Вказане підтверджується листом-вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю від 03.09.2014 року та повідомленням Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.09.2014 року. Позивач просила, усунути перешкоди у користування власністю, а саме 1/2 частиною квартири [ADDRESS], вселити її до вказаного житлового приміщення, та зобов'язати відповідача [PERSON] надати їй ключі від вказаної квартири, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні [PERSON] своєю 1/2 частиною квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Отже, на думку суду, позивач, яка в установленому законом порядку набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], має право вимагати усунення перешкод та вселення у спірне житлове приміщення із зобов'язанням відповідача надати ключі від квартири. Таким чином, відповідач, проживаючи у квартирі, 1/2 частина якої належить позивачу на праві власності, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому вона має бути вселеною у квартиру [ADDRESS] з усуненням перешкод у користуванні її власністю, які чиняться з боку відповідача [PERSON], із зобов'язанням останнього надати їй ключі від спірної квартири. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved