overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулась із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 17.10.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому Калінінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис №423, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. У шлюбних відносинах сторони не перебувають тривалий час, спільне господарство не ведуть , мешкають окремо. Позивач вважає примирення неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені у позові позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб з позивачем проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місто проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 17.10.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому Калінінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис №423, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.10.1997. Від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.1999 та малолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2001. Спільне життя між сторонами не склалося. З пояснень позивачки, у шлюбних відносинах сторони не перебувають з осені 2010 року. Сторони рідко спілкуються, разом не мешкають, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає примирення неможливим. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулась із позовом, по якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 17.08.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райради народних депутатів, актовий запис № 559. Від шлюбу є спільна дітина - [PERSON] [INFO] . Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщалась належним чином, однак до суду не з`явилась, надавши судові письмову заяву, по якій позов підтримує, просить суд його задовольнити, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з`явився, надавши судові письмову заяву, по якій позов визнає та просить суд справу розглянути за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем у позові, а також той факт, що один із чоловіка й жінки або обоє мають право звернутися із заявою до суду про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З цих підстав суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулась із позовом, по якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 24.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції, актовий запис № 3. Від шлюбу є спільна дитина - [PERSON] [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, проте від неї надходило до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В клопотанні зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем у позові, а також той факт, що один із чоловіка й жінки або обоє мають право звернутися із заявою до суду про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З цих підстав суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області площею 3,1242 га, кадастровий номер 6323182500:02:000:0085; 1/2 частину земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області площею 3,1247 га, кадастровий номер 6323182500:02:000:0084; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, садівництва, огородництва,сінокосіння і випасання худоби на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області площею 0,5000 га, кадастровий номер 6323182500:02:000:0217, що належали її матері [PERSON], яка проживала і померла 22.03.2014 року в с. Мажарка Кегичівського району Харківської області, на підставі державних актів серії ЯБ № 431402 від 19.12.2006 року, ЯБ № 431401 від 19.12.2006 року та ЯБ № 431416 від 19.12.2006 року відповідно. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини за законом своєї матері [PERSON], до складу якої входять зазначені земельні ділянки, але отримала відмову, в звязку з тим, що їх кадастрові номери, що зазначені на державних актах, не відповідають кадастровим номерам, що внесені до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто їх було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Інших спадкоємців немає. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки площею 4,51 га (1,12 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала її матері [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в с. Рояківка Кегичівського району Харківської області. Крім того, просить повернути надлишок сплаченого судового збору в сумі 1053,08 грн. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за нею, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, мати позивача, [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в с. Рояківка Кегичівського району Харківської області, за життя мала у власності ? частину земельної ділянки площею 4,51 га (1,12 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, яку успадкувала від свого померлого сина, барта позивача, [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки чоловік спадкодавиці, батько позивача, [PERSON], від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, інших спадкоємців немає. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач отримала відмову, в зв'язку з тим, що на зазначену земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ на імя спадкодавці, що і обумовило подання позовної заяви. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідачіц позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Встановлено також, що позивачем при подачі позову сплачено надлишок судового збору. Так, до сплати підлягав судовий збір в сумі 350,92 грн., натомість сплачено 1404 грн. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі внесення судового збору у розмірі більшому, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору підлягає поверненню у розмірі переплаченої суми витрат. Таким чином поверненню підлягає сума судового збору у розмірі 1053,08 грн. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], а також на присадибну ділянку 0,25га та земельну ділянку площею 0,05га для ведення особистого селянського господарства на території Шляхівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належали її чоловікові [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Шляхове Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідач та треті особи - про його визнання. У зв'язку з цим, згідно з ч.2 ст.197 ЦПК, технічне фіксування засідання не здійснюється. Згідно з викладеними позивачем, її чоловік [PERSON], проживав і помер [INFO] року в с.Шляхове Кегичівського району Харківської області. За життя заповіт не укладав. Спадщиною є житловий будинок [ADDRESS], присадибна ділянка 0,25га та земельна ділянка 0,05га для ведення особистого господарства на території Шляхівської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, але отримала відмову, оскільки, на ці земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, бо за життя спадкодавець не встиг їх оформити. Відмова нотаріуса обумовила звернення до суду. Інших спадкоємців першої черги немає, адже діти померлого, дочки, [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини батька відмовилися на користь позивача. Правовідносини міє сторонами регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач та 3-і особи позов визнали, суд виходить з того, що це не суперечить закону і не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання не вбачає, а тому, згідно з ч.4 ст.174 ЦПК, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на це, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою представника позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 4,55 га та 4,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Медведівської сільської ради Харківської області, що належали її чоловікові [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Медведівка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за нею, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Медведівка Кегичівського району Харківської області, був чоловіком позивача. За життя він мав у власності земельні ділянки площею 4,55 га та 4,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області на підставі державних актів на право приватної власності серії IV - ХР [NUMBER] від 27.12.2002р. та IV - ХР № [NUMBER] від 27.12.2002 р., заповіту про спадкування його майна не укладав. Позивач є єдиною спадкоємицею чоловіка першої черги за законом, оскільки їх спільні діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивач отримала відмову нотаріуса, в зв'язку з тим, що кадастрові номери земельних ділянок, що їх зазначено на державному акті, не відповідають кадастровим номерам, що внесені до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто їх було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідачі позов визна,и суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) площею 4,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала її чоловікові [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Софіївка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач та треті особи - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Софіївка Кегичівського району Харківської області, був чоловіком позивача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. За життя спадкодавець заповіту про спадкування його майна не залишив, позивач є єдиною спадкоємицею після його смерті, адже діти спадкодавця, треті особи по справі, відмовились від прийняття спадщини на користь матері. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримала відмову, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на землю був втрачений спадкодавцем за життя при невідомих обставинах, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Власівської сільської ради Харківської області, що належала її батькові [PERSON], який проживав і помер 08.10.2013 року в с. Власівка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за нею, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер 08.10.2013 року в с. Власівка Кегичівського району Харківської області, був батьком позивача. За життя він мав у власності земельну ділянку площею 6,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Власівської сільської ради Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності серії Р2 № 761764 від 27.12.2002р., заповіту про спадкування його майна не укладав. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, оскільки інші спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивач отримала відмову нотаріуса, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки, що його зазначено на державному акті, не відповідає кадастровому номеру, що внесений до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved