Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.2009 року у віці 83-х років померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно : земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.08га, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач по справі звернулась до нотаріальної контори, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , так як більше 5-ти років проживала із нею однією сім»єю, проте нотаріусом було роз»яснено, що оформити спадщину не можливо через відсутність родинних відносин із померлою. У зв»язку із вказаними обставинами позивач вимушена звертатись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Крім того додала, що з померлою почала проживати, починаючи з 2000 року, після того як остання зломала ногу. До цього [PERSON] проживала одиноко, сім»ї не мала, до неї ніхто не навідувався. Тому, оскільки позивач також проживала сама, було прийнято рішення про їхнє спільне проживання в будинку позивача. Остання доглядала [PERSON], використовувала її земельну ділянку. Коли спадкодавиця померла, то провела її поховання. Зазначила, що вважає, що проживала з померлою однією сім»єю. Представник Уланівської сільської ради в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його вісутність за наявними в справі документами. Свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою заявниці. Пояснила, що приблизно у 2000 році [PERSON] зломала ногу, а тому будучи в дружніх відносинах з заявницею переїхала жити до останньої. [PERSON] доглядала за нею, вони жили як одна сім»я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з заявницею. Остання, після того як [PERSON] зломала ногу, забрала її до себе та вони почала спільно проживати, вести спільно господарство, починаючи приблизно з 2000 року. [PERSON] жила одиноко. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 15.02.2009 року у віці 83 роки в с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 140310 від 18.02.2009 року (копія на а.с.12). Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.08га, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 00001832(копія на а.с. 8, зворот), вартість якої станом на 2018 рік становить 62396,60 грн.( копія на а.с.9). На момент смерті спадкодавця позивач постійно проживала із останньою без реєстрації, здійснювала за нею догляд, що підтверджується довідкою Уланівської сільської ради № 1458 від 13.04.2018 року (копія на а.с. 10). Проте оформити своє право власності на спадкове майно [PERSON] не змогла через відсутність родинних відносин із померлою (копія на а.с. 11). Згідно відповіді нотаріуса від 11.10.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 21). Відповідно до довідки Уланівської сільської ради № 4334 від 30.10.2018 року [PERSON] була одинокою (а.с.24). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. ( ст. 1222 ЦК України ) Згідно ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~21\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008\~року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. \~ \~ \~ \~Таким чином, аналізуючи вимоги законодавства, можна дійти висновку про те, що добровільний догляд за особою похилого віку та спільне проживання з нею не свідчить про наявність між зазначеними особами взаємних прав та обов»язків, що притаманні членам сім»ї та є однією з підстав для визнання їх такими, що проживали однією сім»єю. \~ \~ \~ \~Таким чином, в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що позивач являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON]. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed