Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Леніна, 109. Позов обґрунтовує наступним. Вона є власником 1/2 частини житлового будинку: Запорізька область, м. Токмак, вул. Леніна, 109. Відповідач зареєструвала місце проживання в зазначеному житловому будинку 16.08.2013 року. З моменту реєстрації відповідач в будинку не проживає. Знятись з реєстрації в добровільному порядку відповідач відмовилась. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, заперечення на позов не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечення на позов не надав. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/2 частини житлового будинку: Запорізька область, м. Токмак, вул. Леніна, 109, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 22.12.1993 року, технічним паспортом на житловий будинок. Відповідач зареєстрована у вище зазначеному житловому будинку з 16.08.2013 року, що підтверджується довідкою Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області від 04.12.2015 року, домовою книгою, довідкою квартального комітету №27. Відповідно до довідки квартального комітету №27, відповідач не проживає за місцем реєстрації з моменту реєстрації місця проживання, тобто з 16.08.2013 року, та є родичкою позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Ч.2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив, що відповідач відсутня за адресою житлового будинку з 16.08.2013 року, тобто понад 1 рік, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved