Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цивільним позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просила стягнути з відповідача на її користь одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати, що становить 25 447,50 грн., втрати від інфляції у розмірі 12 011,22 грн., та 3% річних, що становить 995,59 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи зі наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в період часу з 13 грудня 2012р. по 27 листопада 2014 р. до дострокового припинення повноважень Верховної Ради України, працювала за трудовим договором на постійній основі, на посаді помічника-консультанта народного депутата [PERSON] Середня заробітна плата позивача складала 8482,50 грн. Згідно Указу Президента України від 27 серпня 2014 року №690/2014 достроково були припинені повноваження Верховної Ради України сьомого скликання. Згідно ст.. 90 Конституції України повноваження Верховної Ради України припиняються у день відкриття першого засідання Верховної Ради України нового скликання. Перше засідання Верховної ради нового-восьмого скликання відбулося 27 листопада 2014 року. Частиною 1 розділу 1 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року №769 є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України. Відповідно до пункту 23 частини 7 розділу ІІ Положення про Апарат Верховної Ради України передбачено, що до основних напрямів діяльності Апарату належать організація та здійснення роботи з кадрового обслуговування працівників Апарату, народних депутатів України, їх помічників-консультантів. Відповідно до положень чинного законодавства України правовий статус, умови діяльності та особливості регулювання трудових відносин, оплата праці помічників-консультантів народного депутата України визначені статтею 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та Положенням про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 року за №379/95 ВР. Вказані акти є спеціальним законодавчими актами для цієї категорії публічних службовців. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта. Положенням абзацу 1 та 3 частини третьої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», частини п'ятої статті 1.1 Положення встановлено, що помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах. На чотирьох помічників-консультантів народного депутата поширюється дія Закону України «Про державну службу», їм присвоюється не вище ніж сьомий ранг держаного службовця четвертої категорії, вони прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату ВРУ або до виконавчих апаратів органів місцевого самоврядування. Відповідно до абзацу 6 частини 3 статті 34 ЗУ «Про статус народного депутата України» та ч. 2 ст. 3.2. Положення народний депутат самостійно визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі, за сумісництвом і на громадських засадах у межах загального фонду, який встановлюється йому для оплати праці помічників-консультантів Постановою ВРУ; здійснює їх підбіл, розподіляє обов'язки між ними та здійснює особисто розподіл місячного фонду заробітної плати помічників - консультантів. Відповідно до п. 35 ч. 1 ст. 85 Конституції України структура Апарату ВРУ та кошторис ВРУ затверджується самою Верховною Радою України, що є виключно конституційною компетенцією парламенту. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). Статтею 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та відповідно до ст. 3.1 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року роботодавцем по відношенню до помічника-консультанта є народний депутат України, який самостійно здійснює підбір помічників-консультантів, розподіляє обов'язки між ними та здійснює особисто розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів в межах загального фонду, який встановлюється Постановою Верховної Ради України для оплати праці помічників-консультантів. Відповідно до п.4 ст.1.1 Положення, помічники-консультанти народного депутата України перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата України прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі - до секретаріатів міських рад. Відповідно до Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року №769, Апарат Верховної Ради України є юридичною особою, має печатку та здійснює з державного бюджету України фінансування діяльності Верховної Ради України. Крім того, здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності Верховної Ради України, народних депутатів України. Відповідно до ч.1 ст.76 Конституції України Верховна Рада України є представницьким органом державної влади, який складають чотириста п'ятдесят народних депутатів України - громадян України, обраних на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на чотири роки. За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» Апарат Верховної Ради України здійснює свою діяльність виключно за рахунок державного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, Апарат Верховної Ради України є бюджетною організацією, яка утримується за рахунок Державного бюджету. Виплата помічникам-консультантам народного депутата України одноразової грошової допомоги, яка визначена ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» здійснюється виключно за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» такі бюджетні призначення не передбачені. Враховуючи те, що позивач перебувала у трудових відносинах з Народним депутатам України і бюджетом не передбачено виплату одноразової грошової допомоги помічнику-консультанту на момент звільнення [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed