Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 03 червня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,7973 га, кадастровий номер 3222983400:01:002:0002, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлого за законом, вона спадщину прийняла. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 050882, який було виготовлено та видано [PERSON], містить виправлення. Дана обставина перешкоджає оформити спадщину у встановленому законом порядку, тому просила в судовому порядку визнати за нею право власності на 1/6 частину належної [PERSON] до дня смерті земельної ділянки. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року за клопотанням позивача судом вирішено питання про витребування письмових доказів у виді спадкової справи [PERSON] Всудове засідання позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області, Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Третя особа [PERSON] не зявився, повідомлявся за адресою зазначеною в позовній заяві. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.\~ За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця\~ з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 03 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 372910, виданим 06 червня 2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київській області. Встановлено, що померлому [PERSON] на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 03 березня 2004 року № 80 передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 4,7973 га, кадастровий номер 3222983400:01:002:0002, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] ради Миронівського району Київської області . В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 050882, копію якого додано до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 09 червня 2004 року за № 159. Державний акт був виготовлений та виданий на імя [PERSON]. Виготовлений та виданий померлому [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку містить виправлення. Встановлено, що у державному акті на право власності на земельну ділянку його по батькові вказано «Степанович». Державний акт містить виправлення імені власника, незважаючи на ті обставини, що самостійне виправлення виявлених помилок у державних актах не допускається. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що у особистих документах померлого [PERSON] його по батькові значиться «Семенович». Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом заповіту, посвідченого секретарем Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області 07 квітня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 2, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно з яким земельну ділянку кадастровий номер 3222983400:01:002:0002 заповів [PERSON], який спадщину прийняв. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно положень ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Позивач є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 191630, виданим 10 вересня 1953 року [PERSON] сільською радою Старченківського району Київської області, свідоцтвом про одруження серії 1-АБ № 247967, виданим 26 вересня 1970 року Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області, експертиним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/542-d від 23 серпня 2017 року. Позивач є непрацездатною, оскільки є пенсіонером та інвалідом першої групи загального захворювання. Дані обставини підтверджені даними довідки Сер. ВТЕ 24 № 045311. 04 жовтня 2016 року, тобто у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк після смерті батька, позивач звернулась до нотаріуса із заявою, в якій вказала, що має право на обовзкову частку у спадщині, спадщину після смерті батька [PERSON] приймає, крім неї спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи При визначенні розміру обовязкової частки позивача у спадщині суд враховує правила ст. 1241 ЦК України. Відповідно до положень даної статті позивач, будучи непрацездатною, має право на обовязкову частку у спадщині, що відкрилася, та, незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. В разі спадкування за законом вона успадковувала б нарівні з [PERSON] та [PERSON] 1/3 частку спадкового майна, тому розмір обовязкової частки у спадщині складає 1/6 частину від загального обсягу спадкового майна та спадкових прав. Згідно з пунктами 4.12,4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 23 серпня 2017 року № 411/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, є наявність виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно у виді земельної ділянки. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Позивач як спадкоємець померлого [PERSON] за законом, що має право на обовязкову частку у спадщині, не має змоги оформити спадкові права відповідно до вимог законодавства у звязку із наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно у виді земельної ділянки. Порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216 - 1218, 1233, 1241, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved