Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1-1209, належить на праві приватної власності квартира №20 корп.2 в будинку №47 на ж/м Тополя-3 в м.Дніпро. Разом із нею в квартирі зареєстрований та фактично проживає її син [PERSON], [INFO], а також зареєстрований відповідач [PERSON], який ж її колишнім чоловіком. З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2014 року. Ще за рік до розірвання шлюбу відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири, з цього часу вони не підтримують відносин, його місце проживання їй невідоме, проте він залишився бути зареєстрованим в квартирі за вказаною адресою. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири №20 корп.2 в будинку №47 на ж/м Тополя-3 в м. Дніпро. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник третьої особи просив вирішити справу відповідно до вимог законодавства. Вислухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири №20 корп.2 в будинку №47 на ж/м Тополя-3 в м.Дніпро, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 квітня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1-1209. Відповідно до довідки від 27.05.2016 року №432 року, виданої ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «Тополь», у вказаній квартирі зареєстровані, окрім позивача, її колишній чоловік [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2014 року. В квітні 2013 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири, з цього часу вони не підтримують відносин, його місце проживання їй невідоме, його речей в квартирі немає, комунальні платежі він не сплачує, проте залишився бути зареєстрованим в квартирі за вказаною адресою. Факт того, що відповідач не проживає в квартирі №20 корпус №2 в будинку №47 на ж/м Тополя-3 в м.Дніпро підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та актом від 10.04.2016 року складеним комісією ЖБК №263 «Тополь-3». Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає без поважних причин у вказаній квартирі з квітня 2013 року, але з реєстрації не знявся, чим порушуються права позивача як власника квартири, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача та не може вільно розпоряджатися на свій розсуд належним їй майном. Будь-яких доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано. \~З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved