Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь шкоду, завдану неповнолітній [PERSON] смертю годувальника [PERSON] , за період з 13 вересня 2019 року по 31 березня 2020 року в розмірі 14595 грн. 90 коп., а також стягувати щомісячно на її користь шкоду, завдану неповнолітній [PERSON] смертю годувальника [PERSON] , у розмірі 2361 грн. 50 коп. з 01 квітня 2020 року і до повноліття дитини [INFO] . Мотивувала свої позовні вимоги тим, що 16 лютого 2016 року о 20 год. 50 хв. на 551 км + 500 м автодороги «Київ - Чоп» у с. Зубра Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП, у ході якої автопоїзд у складі сідлового тягача марки «DAF-95XF» номерний знак [NUMBER] з напівпричепом марки «Acerbi» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Зауважує, що загиблий був батьком неповнолітньої [PERSON] . В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016140000000250 від 17 лютого 2016 року встановлено, що видимість пішохода [PERSON] для водія [PERSON] настала на такій віддалі, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду. З огляду на вказане кримінальне провадження було закрито 29 грудня 2017 року у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згаданий автопоїзд на момент події належав ТзОВ «Захід-Агротранс», а водій [PERSON] перебував з товариством в трудових відносинах, а саме працював на посаді водія транспортних засобів. З огляду на вказане зауважує, що неповнолітня [PERSON] має право на отримання від відповідача утримання до досягнення нею вісімнадцятирічного віку у розмірі 50 % середньомісячного доходу [PERSON] . При цьому зазначає, що у зв`язку з тим, що розмір мінімальної заробітної плати в України значно збільшився, застосуванню підлягає ч. 2 ст. 1208 ЦК України, якою передбачено збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 21 липня 2020 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою від 21 липня 2020 року заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову повернута заявнику. 08 вересня 2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона просила накласти арешт у межах ціни позову 146839 грн. 90 коп. на грошові кошти ТзОВ «Захід-Агротранс», що належать або підлягають передачі чи сплаті товариству і знаходяться у нього або інших осіб. Ухвалою від 08 вересня 2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, однак останній 26 жовтня 2020 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причин неявки такого не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника або про відкладення судового розгляду не подав. Третя особа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З постанови про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2017 року вбачається, що 16 лютого 2016 року приблизно о 20 год. 50 хв. на 551 км + 320 м автодороги «Київ - Чоп» в с. Зубра Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП, під час якої сідловий тягач марки «DAF-95XF» номерний знак [NUMBER] з напівпричепом марки «Н/ПР - Цистерна - Е» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , після чого через його тіло здійснили переїзд невстановлені транспортні засоби, внаслідок чого він помер на місці пригоди. Вказаною постановою кримінальне провадження № 12016140000000250 від 17 лютого 2016 року закрито у зв`язку з відсутністю у діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст.ст. 4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2006 року Зубрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як вбачається з трудового договору від 11 грудня 2014 року, [PERSON] був працевлаштований у ТзОВ «Захід-Агротранс» на посаді водія автотранспортних засобів. Подорожнім листком № 36 вантажного автомобіля від 16 лютого 2016 року та товарно-транспортною накладною № ЗА-00000202 від 16 лютого 2016 року, а також постановою про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2017 року стверджується, що [PERSON] в день настання ДТП 16 лютого 2016 року виконував свої посадові обов`язки як водія автотранспортних засобів ТзОВ «Захід-Агротранс». Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , має право на відшкодування ТзОВ «Захід-Агротранс» шкоди, завданої втратою годувальники. За ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Заявою про надання додаткових документів та про виплату страхового відшкодування, листом вих. № 758/12цв від 28 січня 2020 року стверджується, що АТ «СК «Аркс» виплатило [PERSON] 17320 грн. шкоди у зв`язку зі смертю годувальника у згаданій ДТП за період з 08 січня по 12 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров`я або смертю. В контексті зазначеної норми під поняттям мінімальна заробітна плата слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за проступок, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] вбачається, що розмір його середньомісячного заробітку (доходу) 1289 грн. При цьому суд враховує, що в період з 13 вересня по 31 грудня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні дорівнював 4173 грн., з 01 січня по 31 березня 2020 року - 4723 грн., як вбачається з положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Суд бере до уваги розрахунки, здійснені позивачем у позовній заяві, відповідно до яких розмір шкоди, завданої [PERSON] втратою годувальника за період з 13 вересня 2019 року по 31 березня 2020 року становить 14595 грн. 90 коп., що розраховано наступним чином. У період з 13 вересня по 30 вересня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати становив 4173 грн. За 18 днів у вересні 2019 року при вирахування половини від вказаної суми, частка грошових коштів, які припадали б на доньку [PERSON] становила 1251 грн. 90 коп. За період з 01 жовтня по 31 грудня 2019 року при мінімальній заробітній платі в Україні на рівні 4173 грн. частка доходу, яка припадала б на доньку [PERSON] становила 6259 грн. 50 коп. За період з 01 січня по 31 березня 2020 року при мінімальній заробітній платі в Україні на рівні 4723 грн., частка доходу, яка припадала б на доньку [PERSON] , [INFO] , становила 7084 грн. Відтак, 14595 грн. 90 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача у якості шкоди, завданої [PERSON] втратою годувальника. Окрім цього з відповідача на користь позивача слід щомісячно стягувати 2361 грн. 50 коп. шкоди, завданої [PERSON] , [INFO] , втратою годувальника, до досягнення нею повноліття, а саме [INFO] включно. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved