Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Електромонтаж» про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5342,59 гривень та середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 51334,36 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона в період з 01.12.2006 р. по 01.06.2013 р. працювала в ПАТ «Електромонтаж» на посаді бухгалтера. Починаючи з жовтня 2009 року заробітну плату виплачували нерегулярно, внаслідок чого на день звільнення за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 33118,62 гривні, яку в добровільному порядку підприємство платило в зв»язку з відсутністю коштів. 25.11.2013 р. Голосіївським районним судом м.Києва був виданий судовий наказ про стягнення з підприємства заборгованості по заробітній платі, за яким було відкрито виконавче провадження, однак на момент звернення до суду зазначені кошти виплачені не були. На підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» та ст.117 КЗпП України, прозивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з 02.06.2013 р. по 26.08.2014 р. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період 2009-липень 2014 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність і задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяви про визнання позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає. що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.12.2006 р. по 01.06.2013 р. працювала на посаді бухгалтера ПАТ «Електромонтаж». Як встановлено судом і зазначені обставини не були спростовані відповідачем в ході розгляду справи, починаючи з жовтня 2009 р. по червень 2013 р. у підприємства виникла заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена позивачу при звільненні в розмірі 33118,62 гривні, що підтверджується Довідкою № 76 від 13.11.2013 р. 25.11.2013 р. Голосіївським районним судом м.Києва був виданий судовий наказ за заявою [PERSON] про стягнення з ПАТ «Електромонтаж» заборгованості по заробітній платі в розмірі 33118,62 гривні. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в стати 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організацій повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки станом на час звернення позивача з позовом до суду відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній платі і в зв»язку з відсутністю між сторонами спору щодо її розміру, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 02 червня 2013 р. по 26.08.2014 р. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до наданого позивачем розрахбіток за період з 02.06.2013 р. по 26.08.2014 р. становить 51334,36 гривень. Зазначений розрахунок проведено відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», не оспорюється відповідачем і може бути взятий судом до уваги. Відповідно до Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р. компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який відповідає вимогам Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р., розмір компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату становить 5342,59 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги позицію відповідача, який визнає позов в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у справі.

Outcome: approved