Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . На даний час в зазначеній квартирі зареєстровані: позивач, [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова про склад сім`ї від 20.11.2018р. З лютого 2015 року відповідачі у спірній квартирі не мешкають, особистих речей в квартирі не мають, комунальні послуги не сплачують. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Третя особа у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Свідки [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні підтвердили обставини викладені вище. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач, [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за вищевказаною адресою з лютого 2015 року. Згідно відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 30.11.2018р. №304а/з/119-67/01 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у період часу з 01.02.2015р. по 30.11.2018р. до Московського ВП з заявами про перешкоджання користування квартирою [ADDRESS] не звертались. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, судом встановлено, що у відповідачів наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірній квартирі фактично не проживають протягом більш ніж одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного і

Outcome: approved