Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона зі свого народження і по даний час проживає у будинковолодінні [ADDRESS]. Разом з нею у господарстві проживали батьки [PERSON], [PERSON], рідні брати і сестри. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 412233 грн. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у колгоспному дворі проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., таким чином усі вони стали співвласниками будинковолодіння у рівних долях по 1/6 частці. У 2005 році [PERSON], у 1995 році [PERSON], а у 2008 році [PERSON] вибули з господарства, належні їм частки з майна колгоспного двору не витребували, тому втратили право на їх вимогу. У зв'язку з цим частки [PERSON], [PERSON] та позивача у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного. Після смерті [INFO] р. батька відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку спірного будинковолодіння. Позивач та її мама [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. Однак, у нотаріальній конторі у встановленому законом порядку не оформили свої спадкові права. 18.07.2013р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON], однак даний заповіт відмінявся. Після смерті [INFO] р. мами відкрилась спадщина на належну їй ? (1/3+1/6) частку спірного будинковолодіння, яку прийняла позивач відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є відповідачами по справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Також [PERSON] відмовився від прийняття спадщини в користь позивача, про що подав заяву до нотаріальної контори від 03.09.2018 р. За таких обставин позивачу належить право власності на будинковолодіння з підстав належності 1/3 (2/6) частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/6 - у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та ? (3/6) частки- у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] У зв'язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння. Позивач у підготовче засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідачі у підготовче засідання не з'явилися, у надісланих на адресу суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння [ADDRESS] інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 412233 грн. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] - голова двору, її чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ці шестеро членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині. Відповідно до п.6 розділу 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність»- колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування стали співвласниками у рівних частках, при цьому на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] у 2005 році, [PERSON] у 1995 році, [PERSON] у 2008 році вибули з господарства, у встановленому порядку не витребували належні їм частки з майна колишнього колгоспного двору, тому втратили право на її вимогу. У зв'язку з даними обставинами частки позивача, [PERSON] та [PERSON] у майні колишнього колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного. Після смерті [INFO] р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняли у рівних частках дружина [PERSON] та позивач у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємці за законом першої черги. 18.07.2013 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON], відповідно до довідки Узинської сільської ради № 533 від 26.10.2018 р. даний заповіт відмінявся. Після смерті [INFO] р. [PERSON] належну їй ? частину спірного будинковолодіння успадкувала позивач як спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.Інші спадкоємці за законом першої черги - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Крім того, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у користь позивача, про що подав до нотаріальної контори 03.09.2018 р. відповідну заяву. Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на спадкове будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/6 - у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] та ? - у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Відповідно вимог до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2061,16 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. ст. 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved