Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача, посилаючись на те, що з 06 червня 2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 04 червня 2018 року за рішенням Біляївського районного суду Одеської області, було розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина та участі у житті, вихованні дитини не приймає. З огляду на викладене просить задовольнити позов. Позивач у судовому засіданні на позові наполягала, але пояснила, що в позасудовий час вони з відповідачем дійшли згоди про сплату аліментів у розмірі 2500 грн. Відповідач не заперечував проти виплати аліментів на утримання своєї дитини, узгоджені позовні вимоги у розмірі 2500 грн. визнав та просив суд залишити встановлення розміру аліментів, які будуть виплачуватись [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] у зазначеному розмірі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 червня 2018 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області, шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с. 8). Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 31. (а.с. 6). Згідно довідки Дачненської сільськой ради Біляївського району, Одеської області № 1840 від 30 липня 2018 року дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с. 7). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно на дитину, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів зазначеній сумі та судом встановлено, що він працює не офіційно, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 2500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial