Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Проте, ні позивачка, ні відповідачка після смерті батька не вчинили жодних дій для прийняття спадщини. Разом з [PERSON] проживала однією сім'єю з 2004 року і до дня його смерті сестра по матері [PERSON]. Вона доглядала за батьком, займалась його лікуванням, господарювала в будинку. Сестра [PERSON] є спадкоємицею ІV черги спадкування після [PERSON], як особа, яка проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. [INFO] року [PERSON] померла. 13.05.2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй мано позивачці. 04.10.2016 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частину майна, а саме на квартиру в м.Києві, у видачі свідоцтв на решту майна позивачці нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно на ім'я спадкодавця, оскільки [PERSON] прийнявши спадщину після смерті батька в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, за життя не переоформила документи на своє ім'я. Тому, позивачка вимушена звернутись в суд і просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю з літа 2004 року і по день смерті спадкодавця [INFO] року в [ADDRESS]; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] року; визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований на ім'я [PERSON]; на земельні ділянки площею 0, 25 га з цільовим призначенням для обслуговування цього будинку, площею 0, 0408 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 3179 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованих в [ADDRESS] Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення. В своїх запереченнях [PERSON] не визнає факт того, що її сестра по матері [PERSON] проживала з її батьком [PERSON] з 2004 року разом по день його смерті і надалі продовжувала проживати в батьківському будинку після його смерті, посилаючись на те, що [PERSON] не рідна донька [PERSON], насправді працювала в м.Києві і сама була хвора, тому не могла проживати і доглядати за спадкодавцем. Зазначає, що за батьком доглядала вона та позивачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працювала фельдшером з 1986 року, пункт був поруч із городом батьків сторін. Була особисто знайома з їхніми батьками. Батько був інвалідом, позивачка завжди допомагала батькам, а відповідачка - ні. Відповідачку ніколи не бачила. [PERSON] з 2004 року допомагала і проживала біля батька позивачки, фактично одразу після смерті матері сторін. Покійного діда [PERSON] називала «папою». [PERSON] була її постійною пацієнткою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає в селі з 1981 року, а з 1994 року була соціальним працівником до 2005 року. [PERSON] ще до смерті своєї матері дуже часто, двічі на тиждень приїжджала до них, а після звільнення з роботи взагалі переїхала проживати в село. Жила із старими до смерті матері і після цього продовжувала дбати про господарство та хворого батька, працювала на городі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в 2010 році переїхала в село де до тепер постійно проживає. Живе по сусідству із [PERSON]. Знає і позивачку і відповідачку. [PERSON] з 2010 року постійно бачила, вона приходила в магазин, з нею спілкувалась. Зі слів чула, що [PERSON] доглядала батька. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.28). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.13). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.39). 13.05.2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с.40). З довідки 3150/02-14 від 07.11.2016 року, виданої приватним нотаріусом Катчик Ю.А. [PERSON], вбачається, що на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 01.03.2016 року заведено спадкову справу №5/2016 до майна померлої [INFO] року [PERSON] ( а.с.41). З наданих свідоцтв про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.31, 32). Батьками [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). Згідно Довідки №02-28/191 від 11.05.2016 року, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради, [PERSON], [INFO] постійно проживала в будинку своїх батьків по [ADDRESS] з 2004 року до дня своєї смерті ( а.с.35). З Довідки №72 від 11.05.2016 року, виданої зав.Ярошівським ФРП [PERSON] -[PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] і наблюдалась [PERSON] як медпрацівником з 2004 року і по день її смерті, хворіла, але ще й доглядала своїх стареньких батьків, з якими разом і проживала (а.с.36). Також вказані обставини підтверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] в [ADDRESS] з 2004 року, у них були добрі відносини батька і доньки, вона доглядала за ним, за будинком, за городиною. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала проживати в батьківському будинку до дня своєї смерті. Суд, оцінивши показання свідків у сукупності з іншими доказами та з урахуванням ступеня довіри до них, сформованої під час спостереження за поведінкою свідків, заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, щодо показань свідків, приймає їх до уваги. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Водночас, ч.1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, враховуючи, що сторони у встановлений законом спосіб не звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] і даний факт ними не заперечується, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] в силу ч.1 ст.1272 ЦК України є такими, що не прийняли спадщину після смерті батька. Тому, враховуючи доведеним той факт, що [PERSON] проживала з спадкодавцем [PERSON] з 2004 року по день його смерті і продовжувала проживати в будинку по [ADDRESS] до своєї смерті, суд вважає [PERSON] такою, що фактично вступила у спадщину після смерті [PERSON]. Як роз'яснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно Довідки №741 від 06.06.2016 року, виданою Фастівським БТІ, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований по праву приватної власності на ім'я [PERSON] (а.с.14). Згідно державного акта серії [NUMBER] від 20.07.2006 року на право приватної власності [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 2, 4313 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрована в Книзі записів за № 01:06:032:00381(а.с. 22). Згідно державного акта серії [NUMBER] від 23.06.1999 року на право приватної власності [PERSON] належить земельні ділянки площею 0, 2908 га та площею 0, 3179 га, цільове призначення яких - ведення особистого підсобного господарства та будівництво, обслуговування житлових будівель та господарських споруд, зареєстровані в Книзі записів за № 218 (а.с. 23). Таким чином, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкового будинку та земельних ділянок [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя [PERSON] володіла, користувалася та розпоряджалася вищевказаним майном, яке фактично перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житловий будинок та земельні ділянки, але не має оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на спадкове нерухоме майно виготовлені на ім'я спадкодавиці, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved