Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 26.05.1999 року померла [PERSON] На момент смерті вона мешкала в селі Степанівка, Лозівського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 5,04 умовних кадастрових гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй в цьому було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай). В звязку з чим [PERSON] просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON], яка померла 26 травня 1999 року. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, але надали суду заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі та просять винести рішення на підставі наданих письмових доказів. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області та Лозівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявилися, але надали суду заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 170109, виданим [PERSON] сільською радою Лозівського району Харківській області (а.с.16). Із свідоцтва про народження позивачки, серія ЯЖ № 186677 виданого Краснопавлівським сіль Бюро РАЦС Лозівського району, вбачається, що її матірю була [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату на земельну частку (пай) (а.с .21). Згідно з п. 4.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину не земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку). У судовому засіданні знайшло свого підтвердження, що позивач дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON] Право на земельну ділянку померлої [PERSON] підтверджується листами Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 20.08.2015 року № 05-17/2233 та від 10.08.2015 року № 05-14/2156 (а.с. 22,23). Також у судовому засіданні підтверджено, що позивач не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а саме сертифікат на земельну частку (пай) оскільки він був втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 130-131 від 08.11.2013 року, про оголошення його недійсним (а.с. 26), а також листом Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 01.09.2015 року № 02-50/2713 про неможливість видати дублікат сертифікату (а.с. 25). Таким чином суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON], нею вичерпано засоби оформлення спадщини шляхом звернення до органів нотаріату, спірна земельна частка (пай) дійсно належала спадкодавцю [PERSON], у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України

Outcome: approved