Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 18.02.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом РАЦС м. Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції актовий запис №74 від 18.06.2006 року. У шлюбі у народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося протягом останніх років у них фактично припинилися шлюбні відносини. Шлюб з відповідачем розриває з тієї причини, що вона з відповідачем не зійшлись характером, та поглядами на життя, у зв`язку з чим систематично виникали суперечки і сварки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливо. Спору про поділ спільного майна, що є спільною власністю немає. Досягнуто згоди щодо місця проживання дітей. Враховуючи наведене, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем, прізвище просить не змінювати.\~ Позивач подала заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, зазначивши, що просить спільних з відповідачем дітей залишити проживати разом з нею. Відповідач подав заяву, за змістом якої, заявлені позовні вимоги визнав, зазначивши, що просить суд, спільних з позивачем дітей залишити проживати разом з матір`ю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2006 року\~ сторони зареєстрували шлюб 18.02.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Калуша Калуського міськрайонного управління, актовий запис № 74. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 05.10.2006 року\~ батьками\~ [PERSON] , [INFO] , є сторони. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 15.08.2012 року\~ батьками\~ [PERSON] , [INFO] , є сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, можливість покладення судом в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б інтересам іншого із подружжя, та призвело б до порушення одного із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин, зокрема принципу вільної згоди та добровільності їх існування. Судом встановлено, що сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивач просила не змінювати на дошлюбне. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved