Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.08.2012 було змінено розмір аліментів стягуваних за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06.12.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми по 150 гривень щомісячно на дитину - на 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір утримання, яке надає платник аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини, яка є ще й інвалідом з дитинства, тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених вказаним вище рішенням суду з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що стало підставою звернення позивача до суду. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив. Ухвалою суду від 17.07.2019 було витребувано за клопотанням позивача з Головного управління державної податкової служби у Тернопільській області довідку про доходи [PERSON] , за період з січня місяця 2018 року по червень 2019 року; з Козівського структурного підрозділу БТІ м. Козів Тернопільської області інформацію щодо наявності у [PERSON] , нерухомого майна; з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону за останні три роки - громадянином [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутність до суду не направив. Ухвалою суду від 26.11.2019 вирішено проводити розгляд справи при заочному розгляді. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.08.2012 було змінено розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми по 150 гривень щомісячно на дитину - на 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення набрало законної сили 13.08.2012. Обставини щодо зміни позивачем прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу та укладення нового шлюбу (а.с.5, 8). Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). Вказані норми вказують на те, що визначений за рішенням суду спосіб стягнення аліментів може змінюватись лише за позовом одержувача аліментів. Встановлені судом обставини підтверджують право позивача на звернення до суду із даним позовом. При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати у новому розмірі суд, у відповідності до частини першої статті 182 СК України враховує обставини визначені даною нормою. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , 2004 року народження, проживає з матір`ю, що доведено довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.7) та Актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї (а.с.10, 11), відповідно до якого встановлено, що сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Дитина [PERSON] є інвалідом, на що вказує посвідчення (а.с.9). Із інформації отриманої за ухвалою суду від 17.07.2019 встановлено, що [PERSON] є власником 1/5 частки нерухомого майна, що знаходиться у [ADDRESS] (довідка Козівського районного БТІ (а.с.29). За відомостями Козівської ДПІ Козівського управління ГУ ДФС у Тернопільській області (а.с.33), [PERSON] за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 доходів не отримував. Прикордонною служби відомості про перетинання кордону [PERSON] не надано. Із матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває в новому шлюбі та має ще одну дитину, на що вказує свідоцтво про народження дитини (а.с.13). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені судом обставини та підтверджені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку, що утримання яке надає відповідач на утримання дитини на підставі вищевказаного судового рішення не відповідає його обов`язку як батька дитини на забезпечення потреб та гармонійного розвитку дитини. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом вимог позивача та не надав суду доказів, які підлягають доказуванню при вирішенні цього спору. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спосіб стягнення аліментів визначених за судовим рішенням із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід змінити, при цьому визначивши їх розмір, з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні та перевірених дослідженими у справі доказами на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини сторін, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як при пред`явленні прозову позивач була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, отож такі витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved