Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну ділянку (пай) №223, загальною площею 15,7836 умовних кадастрових гектарів, яка складається: 15,7836 кадастрових гектарів ріллі та розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09 червня 2013 року в смт. Станиця Луганська Луганської області. Обґрунтовує свої вимоги, тим що 09 червня 2013 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) №223, загальною площею 15,7836 умовних кадастрових гектарів, яка складається: 15,7836 кадастрових гектарів ріллі та розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. 13 липня 1994 року [PERSON] зробила заповіт на її імя, який було посвідчено секретарем Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області та зареєстровано в реєстрі за №58. У вересні 2013 року вона звернулась до нотаріальної контори, що знаходиться у смт. Станиця Луганська з заявою про прийняття спадщини для оформлення права на спадщину на земельний пай, оригінал Державного акту на земельну ділянку (пай) вона віддала нотаріусу, але у звязку з бойовими діями та проведенням АТО в Станично-луганському районі, приміщення нотаріальної контори і документи були знищені, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надав заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач згідно паспорту [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІI-ЕД №254206 виданого 03 вересня 1988 року відділом ЗАГСу Ленінського району Ворошиловградської області, громадянка [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №457. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Гусак». Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №056842 виданого 26 грудня 1963 року Красноталівською сільською радою, матірю позивача є [PERSON]. 09 червня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕД №371930, виданим 11 червня 2013 року виконавчим комітетом Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) №223, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 15,7836 гектарів, яка розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Згідно заповіту від 13 липня 1994 року [PERSON], все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося і все що за законом їй буде належати, і на що за законом вона матиме право, вона заповіла позивачу [PERSON]. 03 вересня 2013 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) №223 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 15,7836 гектарів, яка розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, що належала [PERSON], померлій 09 червня 2013 року, на підставі Державного акту серії ІІ-ЛГ №011116 від 03 серпня 1999 року. Згідно витягу зі спадкового реєстру № 40222314 виданого 23.04.2015 року приватним нотаріусом [PERSON], після смерті [PERSON] 03 вересня 2013 року було заведено спадкову справу приватним нотаріусом [PERSON] в Станично-Луганському районі Луганської області. Таким чином, судом встановлено, що позивач спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 09 червня 2013 року прийняла. Відповідно до позовної заяви [PERSON] надала оригінал вищевказаного Державного акту, приватному нотаріусу при звернені з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, який знаходиться в смт. Станиця Луганська, але у звязку з бойовими діями які проходять там з червня 2014 року, що є загальновідомим фактом, приміщення та документи були знищені. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, так як втрачений оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ №011116 від 03 серпня 1999 року. Судом встановлено, що згідно ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії від 23.04.2015 року, [PERSON], померлій 09 червня 2013 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 15,7836 га, розташована на території Талівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області №51 від 13.07.2015 року, вартість земельної ділянки (паю) площею 15,7836 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ №011116 від 03 серпня 1999 року на імя [PERSON], станом на 01.07.2015 року становить 37633,23 грн. Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-440124632015 від 02.12.2015 року земельна ділянка (пай) №223 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 15,7836 гектарів, кадастровий номер 4424885200:09:004:0242, яка розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі Державного акту серії ІІ-ЛГ №011116 від 03 серпня 1999 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до розяснень п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, судом встановлено, що [PERSON], померлій 09 червня 2013 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 15,7836 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, бо це підтверджується ксерокопією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ №011116 від 03 серпня 1999 року, довідкою Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області №51 від 13.07.2015 року, а також витягом з Державного земельного кадастру №НВ-440124632015 від 02.12.2015 року. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. У чинність п.2 ч.1, ч.2 ст.80 ЦПК України, п.п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору у розмірі 132,73 грн.

Outcome: approved