Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у листопаді 2015 року від співробітника Царичанського районного суду Дніпропетровської області їй стало відомо, що рішення суду від 08 вересня 2010 року її діда [PERSON] було оголошено померлим. 25 листопада 2015 року позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті діда, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Тому позивач просить суд визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом одного місяця з дня набрання законної сили судового рішення. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про при причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 т. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2010 року [PERSON] було оголошено померлим. Про зазначене рішення позивачу стало відомо лише в листопаді 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частини квартири 105, по пр. Героїв, 30 в м. Дніпропетровську. 25 листопада 2015 року позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті діда. Постановою державного нотаріуса від 25 листопада 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку пропуском встановленого строку на подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд дійшов до висновку, що позивач пропустив строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, а тому її вимоги про визначення додаткового строку в один місяць для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер 21 вересня 2010 року, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved