Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача і просить суд розірвати їхній шлюб та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на її утримання 1/4 частину всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що майже відразу після народження дитини стосунки між ними погіршились, між ними почали виникати постійно сварки та скандали. Скандали виникали з вини відповідача, який не бажає нормального проживати спільно, не поважає її як дружину та особистість. Вважає, що їхнє подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі. На примирення не погоджується. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24). У своїй заяві на 17.02.2015 року просить справу розглянути без його участі. Позов визнає. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.21) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих до суду заяв вбачається не бажання сторін зберегти сім'ю. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач належним чином не виконує вказаного обов'язку, оскільки першочергової матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти знаходяться на утриманні позивача. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. Відповідач згодний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. А тому позов, у частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Частина 2 ст.84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст.84 СК України встановлює, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав суду доказів неможливості надавати дружині допомогу до досягнення дитиною 3-х річного віку у розмірі, який просить позивач. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає за необхідне на даний час присудити аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121,80 грн. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved