Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про збільшення\~розміру аліментів,\~просить змінити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1500,0 гривень до 312,5 євро або 8462,5 гривень, щомісячно, до закінчення навчання (червень 2020 року), але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.04.2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1500,0 гривень, щомісячно, починаючи з 16.02.2017 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку. З 01 вересня 2018 року [PERSON] є студентом третього курсу заочної форми навчання Інституту архітектури Національного університету «Львівська політехніка». Навчається на платній основі. Батько дитини зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які пов`язані із розвитком здібностей дитини, навчання, її хворобою у відповідності до вимог ст.ст.185, 199 СК України. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс. Враховуючи те, що батько дитини з 2000 року проживає та працює в Італії, отримує дохід у розмірі 1250,0 Євро, а тому розмір аліментів слід збільшити до суми, що становитиме 312,5 євро щомісячно. Справа поступила до суду 25 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 березня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів повернуто позивачу, оскільки не усунено недоліки позовної заяви, що вказані у мотивувальній частині ухвали суду. Постановою Львівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 27 березня 2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав наведених вище. Додатково доповнив, що просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, до розміру 312,5 євро. Документального підтвердження, що відповідач постійно проживає за межами України не має. Також, не може підтвердити дохід відповідача саме у такій сумі, що зазначена у позовній заяві. Позивач на сьогоднішній день офіційно не працевлаштована та перебуває за кордоном у пошуках роботи. Дитина сторін продовжує навчання на платній основі, що підтверджується довідкою про заочну форму навчання. Розмір аліментів, які на його думку, слід стягувати з відповідача визначав, виходячи із мінімальної заробітної плати в Італії. На даний час [PERSON] потребує додаткових витрат на одяг, харчування, оскільки існує заборгованість по сплаті аліментів, раніше визначений розмір таких є недостатнім. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча в установленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.27), її батьками являються відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.25). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2017 року (а.с.26), частково задоволено позов [PERSON] Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1500,0 гривень, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року, до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Позивач як на підставу заявлених позовних вимог покликається на те, що існує заборгованість по аліментах та дитина потребує додаткових витрат, продовжує навчання на платній основі. Батько отримує дохід, який не відповідає розміру аліментів, що стягується. Відповідно до довідки № 318 від 19 лютого 2019 року (а.с.27), [PERSON] [PERSON] є студентом третього курсу заочної форми навчання інституту архітектури Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання у червні 2020 року. Судом встановлено, що за рішенням суду стягуються аліменти на утримання [PERSON] , яка продовжує навчання, однак позивач не надає суду жодних доказів про те, що змінився матеріальний або сімейний стан одного із батьків дитини, а також погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, що стало б підставою для збільшення, раніше визначеного судом розміру аліментів. Позивач не представив суду доказів про те, що відповідач отримує дохід у розмірі 1250,0 євро та такий збільшився з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Також позивачем не доведено наявності у відповідача значних матеріальних витрат, які перевищують його дохід і джерело одержання яких є інше, ніж отримання зарплати. Визначаючи розмір доходу відповідача, позивач виходив із мінімальної заробітної плати, яка існує в Італії. З представленої довідки про навчання неможливо встановити, що навчання проводиться на платній основі та його розмір є неспівмірним з гарантованим законом розміром аліментів на одну дитину з врахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини. Наведені вище обставини щодо матеріального стану відповідача існували на момент первинного присудження з відповідача аліментів і були враховані судом при ухваленні рішення 26 квітня 2017 року. Крім того, позивачем не доведено збільшення витрат на утримання дочки у зв`язку з продовженням нею навчання, оскільки та обставина, що дочка навчається на заочній формі навчання, існувала і при первинному визначенні розміру аліментів за рішенням суду. Твердження позивача про те, що [PERSON] потребує додаткових витрат на утримання у зв`язку із навчанням та існує заборгованість по сплаті аліментів, то такі не беруться до уваги судом, оскільки розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Також, за наявності документально підтвердженої заборгованості боржника щодо сплати аліментів позивач вправі звернутись до суду із заявою про стягнення заборгованості та неустойки (пені), розмір якої визначається законом. При зміні розміру аліментів, окрім потреб дитини та можливості надання допомоги самою матір`ю, суд враховує матеріальний стан відповідача, та приходить до висновку про те, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним та таким, що не відповідає викладеним обставинам справи, оскільки матеріальний стан сторін не змінився (жодних доказів позивачем не представлено) та інших обставин, за яких судом може бути збільшено розмір аліментів, судом не встановлено. Слід врахувати, що сторони, як батьки дітей, мають рівні обов`язки в їх утриманні, а покладення обов`язку на відповідача сплачувати аліменти у завищеному розмірі може призвести до невиправданих фінансових витрат та спричинення матеріальної скрути відповідача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт зміни матеріального становища відповідача, що давало б суду підстави збільшити розмір аліментів з 1500,0 гривень до 312,5 євро. Розмір аліментів, що стягуються з відповідача в розмірі 1500,0 гривень, враховуючи його матеріальний стан, рівність обов`язку з утримання дитини, матеріальне становище дитини, суд вважає за даних обставин достатнім. Доказів, які б спростовували такий висновок суду позивачем не надано. З врахування наведеного вище, вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed