Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2011 року було зареєстровано шлюб з [PERSON], який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.04.2017 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Крім коштів на харчування та одяг дитини, вона несе витрати на його фізичний та духовний розвиток, син відвідує секції, дитина часто хворіє, у зв'язку з чим потребує постійного лікування, на яке необхідні значні кошти. Щомісяця позивач витрачає на дитину 10000,00 грн. Відповідач не приймає участі у житті сім'ї, не займається вихованням сина. З метою ухилитися від обов'язку утримувати сина, відповідач офіційно не працює, а свій реальний заробіток приховує та витрачає виключно на свої потреби. Просить стягувати з відповідача щомісяця аліменти на утримання сина в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою від 15.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 17.04.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], однак розгляд справи відкладено у зв'язку з відсутністю повернення поштової кореспонденції від відповідача. Преставник позивача 17.05.2018 року в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а позивачем подано на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 17.05.2018 року відповідач у судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити їх у відсутності, підтримує відзив на позов щодо часткового задоволення позовних вимог, який отримано судом 16.05.2018 року. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплено конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.04.2016 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.2012 року, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Як зазначила в позовній заяві позивач та не заперечив у відзиві відповідач, малолітній син [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У позовній заяві позивач вказала, що відповідач офіційно не працює, однак таке спростовано відповідачем поданим відзивом та долученими довідками, згідно яких вбачається, що [PERSON] працює за трудовим договором з [PERSON] на посаді адміністратора. Таким чином судом встановлено, що відповідач отримує стабільний дохід. Законодавець встановив, що аліменти на одну дитину стягуються у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували щомісячні витрати позивача на утримання дитини у розмірі 10000,00 грн. Наявні у матеріалах справи довідки про відвідування [PERSON], [INFO], індивідуальних занять з плавання, ДНЗ «Казка», гуртків англійської мови та танців не можуть засвідчувати розмір витрат, які позивач щомісяця витрачає на утримання дитини. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку, з врахуванням того, що утримувати дитину зобов'язані двоє із батьків, як в період спільного життя, так і після розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial