Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 0108.09.2006 року. Від даного шлюбу сторони мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Для нормального розвитку за власним бажанням діти у вільний від навчання час відвідують секції. Так, син [PERSON] займається у спортивній секції Херсонської федерації УШУ, вартість навчання складає 300 грн., щомісячно. Також нею було придбано одяг та спорядження на суму 678, грн. та квитки на змагання вартістю 467,58 грн. Крім того, в грудні 2018 року [PERSON] хворів, у зв`язку з чим нею було придбано медикаменти на суму 528,821 грн. Син [PERSON] займається у спортивній секції Херсонської федерації УШУ, вартість навчання складає 300 грн., щомісячно, та додатково відвідує дитячий театр «Арт Ідея», навчання в якому коштує 300 грн. щомісячно. Також нею було придбано одяг та взуття на суму 2 487 грн. грн. та квитки на змагання вартістю 506,08 грн. На літні канікули діти за для розвитку та активного відпочину відвідали Туреччину, вартість якого склала 14 866,67 грн. Вказані кошти були сплачені нею, що підтверджується відповідними квитанція. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо додаткових витрат, а відтак, змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У зв`язку з викладеним та з урахуванням уточнень просила суд стягнути з відповідача на її користь 37 459,20 грн. що складає Ѕ вартості додаткових витрат, понесених нею у період з 01.06.2018 року по 30.06.2019 року на утримання синів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. 25.11.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього Ѕ частини, понесених позивачем додаткових витрат на утримання синів у розмірі 8125 грн., які складаються з витрат: на навчання дітей у спортивній секції, у дитячому театрі, транспортні витрати, одяг, спорядження та лікування. Що стосується позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат за відпочинок дітей у Туречинні у 2018-2019 роках, то вважає, що вони не підлягають задоволенню, так як позивачем не обґрунтована необхідність відпочинку дітей у Туреченні та вони не відносяться до витрат пов`язаних з розвитком здібностей, їх хвороби, чи каліцтва. Посив в цій частині відмовити в задоволенні позову. 06.12.2019 року у відповіді на відзив [PERSON] зазначила, що витрати по оздоровленню та відпочинку за 201/-2019 роки були необхідними, адже діти потребували належного відпочинку під час канікул. Не заперечувала проти стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 8 125 грн. та додатково отримати оплачені путівки на оздоровлення дітей на наступні два роки літніх канікул (літо 2020 року та літо 2021 року). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2006 року по 30.04.2013 рік. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 533, складеним Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 04.09.2007 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 247, складеним відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні 04.05.2010 року. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.06.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.04.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як вбачається з наданих позивачем квитанції у період з 01.06.2018 року по 30.06.2019 року [PERSON] було понесено додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 6911,94 грн, які складаються з : 3000 грн. - навчання у спортивній секції, 900 грн. - участь у змаганнях та відкритому чемпіонаті, 1414,26 - вартість квитків на змагання, 1068,86 грн.- купівля спортивного спорядження, 528,82 грн. - купівля ліків. Як вбачається з наданих позивачем квитанції у період з 01.06.2018 року по 30.06.2019 року [PERSON] було понесено додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 9 336,76 грн., які складаються з : 2100 грн. - навчання у спортивній секції, 2700 грн. - навчання у дитячому театрі, 600 грн. - участь у змаганнях та відкритому чемпіонаті, 1452,76 - вартість квитків на змагання, 2487 грн.- купівля одягу та взуття. Всього позивачем було витрачено 16 251,7 грн. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). З урахуванням поданих позивачем доказів, та враховуючи, що батьки повинні нести вказані витрати обидва, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 8 125,85 грн., що становить Ѕ частину витрат понесених витрат у розмірі 16 251,7 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати пов`язанні з відпочинком дітей в Туреччині у 2018 році та 2019 році під час літніх канікул у розмірі 29 733,34 грн. Проте суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки вважає, що потреба у даних витратах належним чином позивачем не вмотивована та не доведена належними та допустими доказами. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо заявлених позивачем вимог про надання оплачених путівок на оздоровлення дітей на наступні два роки літніх канікул (літо 2020 та літо 2021 роки), суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки додаткові витрати на які посилається позивач не є передбачуваними та фактичними, що підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 185 СК України. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial