Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено та нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до якого відповідач зобов'язалася у строк до 30 жовтня 2014 року продати, а позивач купити квартиру № 87, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором відповідач отримала від позивача суму авансу в розмірі 99 600 грн. Станом на день подачі позовної заяви договір купівлі-продажу між сторонами укладений не було, оскільки відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача 199 200 грн., з яких 99 600 грн. сума авансу та 99 600 грн. штрафні санкції за невиконання умов попереднього договору, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що дійсно між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири та відповідачем було отримано суму авансу. Однак відповідач не має можливості укласти договір купівлі-продажу через втрату документів. Просив винести рішення на розсуд суду. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 29 вересня 2014 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено попередній договір, відповідно до якого продавець зобов'язалася у строк до 30 жовтня 2014 року продати (укласти договір купівлі-продажу), а покупець купити квартиру № 87, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.6-7/. Відповідно до п.4 вказаного договору з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, покупець сплатила продавцю готівкою суму авансу в розмірі 99 600 грн. Пунктом 5 попереднього договору встановлено, що у разі односторонньої відмови від укладення основного договору у строк передбачений п.1 договором, продавець зобов'язана не пізніше десяти банківських днів після спливу строку сплатити покупцю суму авансу у подвійному розмірі. Також, судом було встановлено, що відповідачем не було дотримано домовленості стосовно продажу вказаної квартири. В свою чергу позивач свою частину домовленостей за попереднім договором із відповідачем виконала повністю - передала їй грошову суму в розмірі 99 600 грн., а відповідач від виконання свого зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу квартири ухилилася, чим порушила права позивача. Статтею 635 ЦК України передбачено: Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Як вбачається з матеріалів справи, попередній договір, укладений в письмовій формі та відповідає вимогам законодавства України щодо укладення договорів та є чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Тому сплачені позивачем за попереднім договором грошові кошти в сумі 99 600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, су вважає, що доводи позивача, викладені у позовній заяві щодо обов'язковості для виконання укладеного сторонами попереднього договору від 29 вересня 2014 року є обґрунтованими. Тому, суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки суми 99 600 (подвійного розмір авансу) підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved