overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який обгрунтувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Вона, разом із братом [PERSON] - відповідач по справі - є спадкоємцем за заповітом. Постановою завідуючої Першої краматорської Державної нотаріальної контори від 19.10.2018р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк був нею пропущений з поважної причини, оскільки вона не знала про наявність заповіту. Просить визначити додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - 3 місяці. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Краматорської міської Ради не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечень не має. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечую проти задоволення заявлених вимог. Вислухав пояснення позивача, проаналізував в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть від 06.12.2017 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Дружківка, Донецька область, Україна. (а.с.7). Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2007р., копії технічного паспорту, спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належала квартира в м.Краматорську за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10-12). Згідно копії заповіту від 18.12.2007 року, [PERSON] заповіла [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З постанови Завідуючої Першої краматорської Державної нотаріальної контори від 19.10.2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки нею пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. - а.с.13. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, ч.3, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, приймає до уваги мотиви позивача про пропуск строку для прийняття спадщини, так як вони знайшли свої підтвердження в судовому засіданні, й приходить до висновку, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті матері пропустила з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який обгрунтувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії. Вона, як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. Однак, постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу від 04.01.2018р., їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для звернення з такою заявою. Вважає, що строк був нею пропущений з поважної причини, оскільки вона мешкає в м.Макіївка, яке відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не змогла вчасно виїхати на контрольованою українською владою територію у зв`язку з веденням бойових дій в цій місцевості. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Слов`янської міської Ради не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечень не має. Вислухав пояснення представника позивача, проаналізував в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть від 27.10.2017 року, [PERSON] померла [INFO] в м.Макіївка, Совєтський район, Донецька область, Україна. (а.с.4). З копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , про шлюб серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] - матір позивача по справі [PERSON] (а.с.7,11). З постанови приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області від 04.01.2018р. вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки нею пропущено шестимісячний строк для звернення з заявою. (а.с.5). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, ч.3, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для надання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, приймає до уваги мотиви позивача про пропуск строку для прийняття спадщини, так як вони знайшли свої підтвердження в судовому засіданні, й приходить до висновку, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті матері пропустила з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що після смерті [INFO] [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом належного їй майна, зокрема житлового будинку та земельної ділянки в с.Хмелівка Богородчанського району Івано-Франківської області. Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у зв'язку зі спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк пропущено через життєві турботи, а також недосконале знання вимог чинного законодавства. Тому вона змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Хмелівської сільської ради, позивач є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті позивач не оформила вчасно спадщину через життєві турботи та через те, що не знала встановленого законодавством порядку прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачкою може бути визнана судом поважною, а тому йому слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що після смерті бабусі [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом належного їй майна, зокрема земельної ділянки в с.Забережжя Богородчанського району Івано-Франківської області. Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у зв'язку зі спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк пропустила через життєві турботи, оскільки здійснює догляд за перестарілими батьками, які є інвалідами ІІ групи, а також через недосконале знання вимог чинного законодавства. Тому вона змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнав та проти його задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 01 березня 2011 року, позивач є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 14 листопада 2011 року. Після її смерті позивач не оформила вчасно спадщину через життєві турботи та через те, що не знала встановленого законодавством порядку прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачкою може бути визнана судом поважною, а тому їй слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про виселення. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, він є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В житловому будинку за даною адресою зі згоди колишнього власника, їхньої мами [PERSON], яка померла [INFO] року, проживає відповідач. Договір найму житлового приміщення між ним та відповідачем не укладався. Фактичне проживання останнього у житловому будинку порушує його права, як власника. Також на даний час відповідачем продаються будівельні матеріали, які є у його власності та знаходяться на подвір»ї його власного будинку, а виручені кошти витрачаються на власні потреби. Добровільно відповідач звільнити займане житлове приміщення не бажає, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду. Представник позивача подав до суду заяву у якій не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку проживає відповідач зі згоди попереднього власника, що підтверджується довідкою Підліської сільської ради № 906 від 09.10.2013 року. Договір найму житлового приміщення між позивачем та відповідачем не укладався. У добровільному порядку останній звільнити займане житлове приміщення не бажає. Фактичне проживання відповідача у житловому будинку порушує права позивача, як власника. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наведеного, відповідно до ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про виселення, у позовній заяві вказавши, що є власником житлового будинку№38 по вул.Шевченка в с.Тартаків, Сокальського району Львівської області. В даному будинку проживає сімя її сина [PERSON]: невістка [PERSON], її дочка [PERSON], [INFO], та п»ятеро малолітніх онуків, які проживають без реєстрації з 2007 року. Зазначає, що відповідач зловживає алкоголем, зчиняє сварки, нищить майно позивачки. Просить суд виселити [PERSON] з будинку №38 по вул..Шевченка в с.Тартаків, Сокальського району, Львівської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, в обґрунтування надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, однак подав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Заслухавши позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на будівлі встановлено, що будинок №38 по вул. Шевченка в с.Тартаків Сокальського району Львівської області належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно характеристики від 06.05.2015 року № 134 виданої Тартаківською сільською радою встановлено, що [PERSON] по місцю свого проживання характеризується негативно. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користується ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання проживання із ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними , виселення на вимогу наймодавця або інших осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сімї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено в випадках передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач своєю систематичною антигромадської поведінкою порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним інших членів сімї в одному будинку, а тому підлягає виселенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про виселення, який обґрунтувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2013 року належить будинок [ADDRESS]. Відповідач 26.11.2014 року була знята з реєстраційного обліку у зв'язку з відчуженням майна. Однак, до теперішнього часу відповідач з будинку не висиляється, чим перешкоджає власнику вільно розпоряджатися належним майном. Позивач просить виселити відповідача [PERSON] з буд. [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомої причини, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2013 року позивач [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] (а.с.3-4). Колишній власник будинку - відповідач по справі [PERSON] була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою 26.11.2014 року з зв'язку з відчуженням майна. (а.с.10). Однак, до теперішнього часу остання з будинку не виїхала, чим перешкоджає власнику вільно розпоряджатися належним майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст.109 ч.1 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити, у зв'язку із чим відповідача належить виселити без надання їй іншого жилого приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 19497,30 грн., витрат, понесених у зв`язку з проведенням судової експертизи в розмірі 2500 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн. та судових витрат 908 грн. Мотивує позов тим, що 27.10.2020 о 11.35 год. на вул. Зелена, 147 у м. Львові автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] , належний позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Honda Accord» - матеріальну шкоду. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 23.11.2020 водія автомобіля «Volkswagen Golf» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Golf», застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №188770352, який діяв на дату настання ДТП. Позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 28.10.2020 про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату відшкодування від 01.03.2021. Проте, відповідачем не вчинено жодних дій для визначення розміру збитку та виплати страхового відшкодування. З метою визначення розміру збитку позивач замовила проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до висновку №17645 від 08.02.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Honda Accord» внаслідок пошкодження в ДТП, становить 19497,30 грн. Також позивачем здійснено оплату послуг експерта в розмірі 2500 грн. та інші витрати пов`язані із розглядом справи. Оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання по відшкодуванню збитків внаслідок страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не здійснено виплату страхового відшкодування, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 01.10.2021 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, заявою від 03.12.2021 просить розглядати справу за її відсутністі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, заяв про перенесення розгляду справи чи розгляду справи в його відсутності не надходило, хоча належним чином був повідомлений про час, місце розгляду справи. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.02.2013 року та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24.04.2013 року було встановлено факт неналежного виконання [PERSON] зобовязання перед позивачем щодо повернення заборгованості та стягнуто з [PERSON] на її користь 255\~776 грн. авансу. Неналежно виконуючи рішення суду відповідач проводив сплату заборгованості протягом 2014-2015 року частками. Враховуючи, що рішення суду виконано лише 11.12.2015 року, відповідач не припиняє зобовязальних правовідносин сторін у період набрання законної сили рішення до остаточного його виконання, не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання грошового зобовязання та не позбавляє її права на отримання сум, передбачених ст. 625 ч. 2 ЦК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 166\~271 грн. 46 коп. інфляційних витрат та 18\~426 грн. 31 коп. компенсації за користування чужими коштами, а всього 184\~607 грн. 77 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 лютого 2013 року та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 квітня 2013 року з відповідача стягнуто 255\~776 грн. авансу. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду від 20.03.2013 року, то дані кошти в сумі 32\~000 доларів США, які були отримані [PERSON] як аванс для будівництва будинку мали бути ним повернуті до 30.04.2012 року. Тобто, даним рішенням було стягнуто кошти, що отримані як передоплата (аванс), а тому дані правовідносини між сторонами не є грошовим зобовязанням у відповідності до ст. 625 ЦК України. Одночасно, слід зазначити, що кошти, які авансувалися були виражені в іноземній валюті, хоча позивач просила стягнути їх на її користь еквівалентно в національній валюті. Індекс споживчих цін (індекс інфляції), це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції розраховується Держкомстатом України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто, зменшенням купівельної спроможності саме гривні, а не іноземної валюти. Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, визначеного договором у національній валюті, а тому до існуючих між сторонами правовідносин вони не застосовуються. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed