Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради, третьої особи: Прокуратури Чернівецької області про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Чернівецької міської ради, скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.1986 року на праві власності належать 56/100 часток будинку [ADDRESS]. Вона є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. Позивач користується земельною ділянкою, яка закріплена за даним житловим будинком, вільно і відкрито займається на ній садівництвом та городництвом. Так, рішенням Чернівецької міської ради №80 від 27.07.2006 року їй була надана у спільну часткову власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га в [ADDRESS] що підтверджує державним актом [NUMBER] В цілому, за будинковолодінням було закріплено земельну ділянку, площею 0,2416 га. Вважає, що у відповідності до ст.ст.120,125 ЗК України право власності на земельну ділянку у неї виникло одночасно з набуттям права власності на будівлю чи споруду. Однак, наприкінці 2014 року до її квартири прийшли представники прокуратури Чернівецької області з представниками будівельної організації та повідомили про початок будівельних робіт. Площа виконання цих робіт захоплює в тому числі і земельну ділянку позивача, а тому вона зобов'язана звільнити земельну ділянку для виконання будівельних робіт. Не погоджуючись з такою вимогою, вона звернулася до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, з відповіді якого дізналась, що прокуратура Чернівецької області дійсно отримала державний акт на право постійного користування земельною ділянкою за її адресою, а рішенням Чернівецької міської ради №787 від 24.12.2008 року було відмінено п.1 Додатку №3 до рішення ЧМР №80 від 27.07.2006 року. Окрім того, п.2.2 рішення Чернівецької міської ради №572 від 26.07.2012 року було внесено зміни до п.1.2 рішення ЧМР №524 від 31.05.2012 року щодо надання прокуратурі Чернівецької області дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,7000 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], а саме в слова «в оренду» замінено словами «в постійне користування» та доповнено підпунктом 1.2.2 такого змісту: «Зобов'язати забудовника знести будинки [ADDRESS] та надати квартири мешканцям будинку №243». Таким чином, позивача було позбавлено права вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, в тому числі житловим приміщенням. Зазначила, що при прийнятті зазначених рішень Чернівецька міська рада перевищила свої повноваження, оскільки її право власності на спірну земельну ділянку чи частину будинковолодіння припинено не було. Просила визнати недійсними та скасувати: п.50 рішення Чернівецької міської ради №787 від 24.12.2008 року, яким відмінено п.1 Додатку №3 до рішення Чернівецької міської ради №80 від 27.07.2006 року в частині передачі [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки на [ADDRESS] м.Чернівці площею 0,10 га безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; п.1.2 рішення Чернівецької міської ради №524 від 31.05.2012 року щодо надання прокуратурі Чернівецької області дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,7000 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS]; п.2.2 рішення Чернівецької міської ради №572 від 26.07.2012 року, яким було внесено зміни до п.1.2 рішення ЧМР №524 від 31.05.2012 року щодо надання прокуратурі Чернівецької області дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,7000 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], а саме в слова «в оренду» замінено словами «в постійне користування» та доповнено підпунктом 1.2.2 такого змісту: «Зобов'язати забудовника знести будинки [ADDRESS] та надати квартири мешканцям будинку №243»; п.1 Додатку до рішення Чернівецької міської ради №595 від 30.08.2012 року в частині затвердження прокуратурі Чернівецької області проекту відведення земельної ділянки і надання земельної ділянки, площею 0,6647 га по [ADDRESS] в постійне користування; державний акт [NUMBER] від 24.12.2012 року на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,6647 на по [ADDRESS]. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та підтвердили, викладені в позовній заяві обставини. Позивач [PERSON] також суду пояснила, що вважає, що їй окрім квартири у новозбудованому будинку, також має бути збудований та переданий у власність приватний будиночок, обладнаний усіма зручностями. Тому вона на даний час оспорює рішення Чернівецької міської ради. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснив суду, що [PERSON] про існування рішення ЧМР ради №787 від 24.12.2008 року було відомо ще у 2009 році, оскільки останній взамін земельної ділянки по [ADDRESS] м.Чернівці було надано земельну ділянку по [ADDRESS] для житлової забудови. Також зазначив, що право власності на спірну земельну ділянку у позивача не виникло, оскільки державний акт не було зареєстровано у визначеному законом порядку. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Прокуратури Чернівецької області у судовому засіданні заперечувала проти позову. Суду пояснила, що забудовником ТДВ «ПМК-76» було видано гарантійний лист, яким підтверджено зобов'язання забудовника щодо надання [PERSON] квартири у новозбудованому будинку, після здачі його в експлуатацію. Права [PERSON] на даний час жодним чином не порушуються, оскільки їй ніхто не чинить перешкод у користуванні її власністю. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи ТДВ «ПМК-76» у судовому засіданні підтвердив факт видачі товариством гарантії на ім'я [PERSON] на підтвердження зобов'язань забудовника щодо надання їй квартири у новозбудованому будинку, після здачі його в експлуатацію. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 56/100 частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] м.Чернівці та був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.1986 року. Зазначена обставина підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 19.06.2012 року, реєстраційний номер обєкту нерухомості: 37188 (а.с.10). 25.02.2005 року Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин було складено висновок, у відповідності до якого було погоджено передачу у власність та надання в оренду земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] площею 0,2919 га, що по [ADDRESS] м.Чернівці (а.с.18). Рішенням Чернівецької міської ради №80 від 27.07.2006 року було затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок та надано в оренду згідно з розробленими проектами розподілу, зокрема у відповідності до Додатку №3 вирішено безоплатно передати у власність [PERSON], [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, відповідно по 0,0440 га та 0,0560 га, що по [ADDRESS] м.Чернівці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.13-14). На підставі зазначеного рішення, [PERSON] та [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], згідно якого останнім передано у спільну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, що по [ADDRESS] (а.с.22). У відповідності до положень ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянкамиіз земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За змістом ст.125 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Однак, як було встановлено судом, державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] у визначеному Законом порядку зареєстровано не було, а отже право власності у позивача на зазначену земельну ділянку не виникло. Зазначена обставина також була встановлена ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.10.2016 року, з якої вбачається, що прокуратура Чернівецької області користується земельною ділянкою площею 0,6647 га за адресою [ADDRESS] правомірно на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою [NUMBER]. У [PERSON] відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували правомірність користування нею земельної ділянки, яку вона використовує для городництва (а.с.118-120). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Судом також встановлено, що п.50 рішення Чернівецької міської ради №787 від 24.12.2008 року було відмінено п.1 Додатку №3 рішення №80 від 27.07.2006 року в частині передачі у власність [PERSON], [PERSON] земельної ділянки, площею 0,10 га, що по [ADDRESS] м.Чернівці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку з перспективою багатоповерхової житлової забудови та наданням [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку на [ADDRESS] (а.с.26-27). 01.06.2009 року [PERSON] звернулась до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР з заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки, площею 0,1000 га по [ADDRESS] (а.с.99). Рішенням ЧМР №1125 від 26.11.2009 року позивачці зазначену земельну ділянку було передано у власність (а.с.20). Вказану обставину позивач та її представник у судовому засіданні не заперечували. В подальшому, рішенням Чернівецької міської ради №524 від 31.05.2012 року прокуратурі Чернівецької області було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,7000 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку, що по [ADDRESS] м.Чернівці (а.с.71-72). 26.07.2012 року рішенням №572 було внесено зміни до рішення №524 від 31.05.2012 року, а саме слова «в оренду» замінено словами «в постійне користування» та доповнено підпунктом 1.2.2 такого змісту: «Зобов'язати забудовника знести будинки [ADDRESS] та надати квартири мешканцям будинку №243 згідно з чинним законодавством» (а.с.21). Окрім того, рішенням Чернівецької міської ради №595 від 30.08.2012 року було затверджено прокуратурі Чернівецької області проект відведення земельної ділянки і надання земельної ділянки, площею 0,6647 га по [ADDRESS] в постійне користування; державний акт [NUMBER] від 24.12.2012 року на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,6647 на по [ADDRESS] (а.с.208-209). На підставі вказаного рішення 24.12.2012 року прокуратурі Чернівецької області було видано держаний акт серії ЯЯ №351971на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,6647 га, що по [ADDRESS] м.Чернівці (а.с.30). 17.10.2012 року між прокуратурою Чернівецької області та ТДВ «ПМК-76» було укладено договір №129, згідно якого Генпідрядник-інвестор зобов'язався виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.114-116). 30.11.2016 року [PERSON] ТДВ «ПМК - 76» було надіслано лист, згідно якого товариство гарантує, що згідно чинного законодавства та рішення міської ради позивачці, яка проживає по [ADDRESS] м.Чернівці буде надана квартира в цьому ж будинку після здачі його в експлуатацію. Як видно з поданої до суду заяви, позивач, звертаючись до суду з заявленими позовними вимогами, виходила з положень ст.ст.316,317,319,391 ЦК України та зазначала, що її право власності є порушеним та підлягає захисту. Розглядаючи наведені доводи, суд зауважує наступне: Так, статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності, згідно якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку встановлених законом, та за умови попереднього по повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст.353 цього Кодексу. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 Кодексу). Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право, тобто позивач у даному випадку зобов'язана була довести факт її протиправного позбавлення права власності чи обмеження у його здійсненні: користуванні та розпорядженні своїм майном. Проте, як було встановлено судом та зазначалось вище прокуратура Чернівецької області правомірно користується земельною ділянкою площею 0,6647 га за адресою [ADDRESS]. Будь-які права [PERSON] оскаржуваними рішенням в частині надання зазначеної земельної ділянки у користування третьої особи порушені не були. Щодо приводу права власності [PERSON] на 56/100 будинку [ADDRESS], судом встановлено, що воно також на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2016 року, а отже позивач не була позбавлена свого права (а.с.130). Будь-яких фактів обмеження у здійсненні права власності: користування чи розпорядження будинком позивач не навела та не надала доказів на підтвердження зазначених обставин. З приводу оскаржуваного рішення ЧМР від 26.07.2012 року №572, яким забудовнику було надано дозвіл на знесення будинку [ADDRESS] суд зауважує, що дане рішення винесене на майбутнє, відчуження об'єкту права власності на даний час не відбулось, оскільки забудовником на даний час не виконано своїх зобов'язань щодо будівництва багатоповерхового будинку та передачі квартири мешканцям. Отже, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини, на даний час не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. За таких обставин, суд, всебічно з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржуваними рішеннями Чернівецької міської ради права [PERSON] не порушуються, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed