Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що він є власником 17/30 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щорса, 80, 13/30 частин вказаного житлового будинку позивач отримав від [PERSON] за договором дарування від 09.12.1994 року, 2/15 частин вказаного будинку позивач отримав від [PERSON], відповідача по справі, за договором дарування від 09.12.1994 року. Після укладення договорів дарування частки житлового будинку [PERSON] колишня власниця 13/30 частин будинку виїхала з будинку та була знята з реєстраційного обліку, проте [PERSON] виїхав з будинку, але до цього часу не знявся з реєстраційного обліку. Відповідач в будинку не проживає та його місцезнаходження позивачу не відомо, [PERSON] не мешкає у спірному будинку з 1995 року. 13/30 частин спірного будинку належить дружині позивача [PERSON], яка не заперечує проти того, щоб [PERSON] був знятий з реєстрації. Той факт, що в будинку зареєстрований відповідач заважає позивачу повноцінно ним користуватись, тому на підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В судове засідання сторони не явилися, позивач просила справу розглядати без її участі, на заочний розгляд справи заперечень не надала. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником 17/30 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щорса, 80, 13/30 частин вказаного житлового будинку позивач отримав від [PERSON] за договором дарування від 09.12.1994 року, 2/15 частин вказаного будинку позивач отримав від [PERSON], відповідача по справі, за договором дарування від 09.12.1994 року. [PERSON] до цього часу не знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Такий будинок є адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно до довідки квартального комітету № 92 відповідач [PERSON] не мешкає у спірному будинку на протязі 20 років, місце його мешкання не відомо. Ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За поясненнями позивача відповідач в спірній квартирі з 1995 року не проживає. І суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із копією технічного паспорту, копією будинкової книги, договором дарування, довідкою квартального комітету. При цьому судом не встановлено ні поважних причин до цього, ні будь-якої домовленості між сторонами щодо вказаного. На підставі викладеного,

Outcome: approved