Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила розірвати шлюб, зареєстрований 22.10.1983 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 82; стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач до органів РАЦС для розірвання шлюбу не з'являється. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через постійні сварки, скандали та непорозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі. Позивачка вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 07.07.2014 року, підтримував заявлені позовні вимоги свого довірителя та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи за правилами ст. 76 ЦПК України, тому суд, зважаючи на положення ст. 168 ЦПК України, в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України, протокольно, ухвалив розгляд справи в заочному порядку без участі відповідача. Суд приймає до уваги той факт, що відповідачу надавалась можливість заперечувати, не визнавати позовні вимоги, доказувати протилежне, тобто відповідач не скористався своїм правом з власної ініціативи та за власним волевиявленням. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з квитанцією № N178C34988 від 26.09.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved