Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду від 05.09.2003 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 1/2 частини встановленого мінімуму щомісячно. За її заявою відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по їх сплаті, яка станом на 05.11.2019 року становить 41863,30 грн.. Просить стягнути з відповідача пеню за просрочення сплати аліментів в сумі 8705,07 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в заяві до суду позов підтримала. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.09.2003 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини встановленого мінімуму щомісячно до повноліття дитини. Виконавчий лист позивач звернула до примусового виконання. Згідно наявної в справі довідки-розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується заборгованість по аліментам по виконавчому листу №2-1728/03 в розмірі 41863,30 гривень. Позивач на підставі вказаної довідки здійснила розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2018 року по 05.11.2019 року, розмір якої склав 8705,07 гривень, що не перевищує розмір заборгованості. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою зазначеної статті зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, даний розрахунок наведений позивачем не спростований відповідачем. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі підлягають вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved