Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя не склалося, 21.06.2013 року було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. З цього часу вона самотужки виховувала та утримувала сина. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям. Востаннє батько бачив дитину чотири роки тому. На даний час відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Ухвалою від 8 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дала пояснення аналогічні наведеним вище, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом оголошення про виклик на офіційному веб - сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] (а.с.9), та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8), шлюб між сторонами було розірвано 21 червня 2011 року, після чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2011 року неповнолітній [PERSON] проживає із позивачкою, перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям. Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані, та підтверджуються також показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію (а.с.30), неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Крім цього, з висновку органу опіки та піклування від 22.12.2018 за №40 (а.с.10) вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком. А тому, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , ним не займається та не піклується, не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання дитини, не цікавився її фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved