Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату, покликаючись що таку їй не виплачено. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 19 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 червня 2021 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, та просить стягнути з відповідача наховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 26 956,44 гривень. Учасники справи у судове засідання призначене на 14:10 год 26 травня 2021 року не з`явилися. Позивач скористалася правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив та не подав суду відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Відповідно до довідки № 1 від 10 грудня 2020 року позивач з 01 липня 1999 року працює у КП «Львіврембудпостач» (наказ № 22 від 01.07.1999) на посаді головного бухгалтера. Як вбачається з довідки відповідача № 1 від 10 грудня 2020 року позивачу за період з лютого 2013 року по 10 грудня 2020 року загальна заборгованість по заробітній платі становить 32 237,57 гривень. Позивачем 11 червня 2021 року подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем було перераховано на її картковий рахунок частину заборгованості в розмірі 5 281,13 гривень, відтак просить стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 26 956,44 гривень. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оскільки відповідачем нараховану заробітну плату у добровільному порядку позивачу не виплачено, відтак порушене відповідачем право позивача на оплату праці підлягає захисту у судовому порядку. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 26 956,44 грн, відтак позов підлягає задоволенню. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати, при цьому судовий збір не сплачувався. ураховуючи, що судом ці вимоги задоволено, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved