Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просить позбавити останнього батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що з відповідачем 20.09.2014 укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Між тим, вже з жовтня 2015, перебуваючи у стані вагітності, позивач переїхала мешкати до своїх батьків, де і зараз проживає разом із дитиною. В подальшому стало відомо, що 12.11.2015 Тернопільскім міськрайонним судом Тернопільскої області постановлено заочне рішення, яким шлюб з батьком дитини, розірвано. Протягом усієї вагітності відповідач жодного разу не телефонував, не приїжджав, взагалі не цікавився як протікає вагітність, а після народження дитини, присутній при виписки та реєстрації дитини не був. Після пологів позивач зателефонувала [PERSON] та повідомила про народження сина, однак в подальшому будь-яких звістко від батька не було, не цікавиться сином, станом його здоровя, розвитку тощо, відповідач і до сьогоднішнього часу, будь якого допомоги не надає. Отже, батько дитини відверто порушує права дитини, не виконуючи свої обовязки щодо її виховання та утримання. Позивач надала суду заяву про слухання справи за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представники третіх осіб також надали заяви про слухання справи за їх відсутності, з вимогами позову згодні. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини відсутності або слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд розглядає справу у відсутності сторін, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матірю є [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ № 443961 від 07.06.2016, актовий запис № 597 (а.с.9). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що батько дитини участі у виписки, реєстрації сина, а також і у вихованні, навчанні, утриманні не приймає, долею та розвитком не цікавиться. Шлюб між батьками [PERSON] розірвано 12.11.2015 і позивач будучі у стані вагітності з жовтня 2015, а після народження дитини разом із останньою мешкають окремо від відповідача. Такі обставини підтверджено копіями заяв позивача, акту про реєстрацію, протоколу спільного засідання опікунської ради, акту обстеження матеріально-побутових умов, відповіддю депутата Жовтневої сільської ради, відомостей адміністрації КЗОЗ «Центр ПМСД с. Липці Харківського району» та адміністрації Харківського міського перинатального центру, заочного рішення Тернопільского міськрайонного суду Тернопільскої області від 12.11.2015 (а.с.10-19). Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Із висновку Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-19/695 від 14.03.2017 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], внаслідок ухилення батька від виконання батьківських обовязків. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Отже, суд надійшов до висновку, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина. Далі, згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом текстом вище, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріально не підтримує. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання сина до досягнення останнього повноліття. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved