Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання договору оренди від 06 серпня 2007 року , який був укладений між [PERSON] та ЗАТ «АгроДар» та про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою у 2014 році в розмірі 6288 грн 83 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 липня 1999 року між нею та Агрофірмою «Петрівка», правонаступником якої є ЗАТ «АгроДар» було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди. Предметом договору є земельна ділянка, площею 10.37 га, згідно з сертифікатом серії КР № 0158824, яка передана в оренду на 15 років. Відповідно до рішення Мар»янівської сілької ради Маловисківського району від 30.11.1999 року їй було передано у власність земельну ділянку площею 14.35 га, яка розташована на території Мар»янівської сілької ради на підставі чого 20 грудня 1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю. Про зміну предмету договору вона неодноразово повідомляла представника відповідача. 06.08.2007 року між нею та ЗАТ «АгроДар» було укладено додаткову угоду до договору оренди від 28 липня 1999 року, відповідно до якої вона передала відповідачеві в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на строк до 01 серпня 2018 року. Протягом дії договору відповідач допускав порушення його умов в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати. Ні договір оренди від 28 липня 1999 року ні додаткова угода до нього від 06.08.2007 року не містять всіх істотних умов та відсутні невідємні частини договору, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того відповідач без укладення договору суборенди та без її повідомлення передав у користування належну їй земельну ділянку [PERSON] За таких обставин вважає, що відповідач порушує умови договору щодо використання земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача під час судового розгляду уточнив свої вимоги та посилаючись на технічну помилку просив розірвати додаткову угоду від 06 серпня 2007 року до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 28 липня 1999 року . Позивач уточнені вимоги підтримала та пояснила, що на даний час її не влаштовує розмір орендної плати, яку вона отримує за користання земельною ділянкою. Про це вона неодноразово в усній формі повідомляла відповідача, але її звернення залишились марними. Не заперечувала того, що виплатити орендну плату за 2014 рік представники відповідача їй пропонували, але від її отримання вона відмовилась. Оскільки земельну ділянку бажає обробляти самостійно просить додаткову угоду до договору розірвати. Крім того додатковою підставою розірвання додаткової угоди вказала неповну виплату орендної плати за 2000- 2009 роки. Претензій щодо виплати орендної плати за 2011-2013 роки не має. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченні. Пояснив, що незважаючи на визначений у договорі та додатковій угоді до нього розмір орендної плати, орендна плата позивачці нараховувалась та виплачувалась у розмірах встановлених законом, в повному обсязі та своєчасно. Доводи позивача про передання її земельної ділянки іншій особі вважає безпідставними, оскільки гр.[PERSON] був залучений до обробітку земельної ділянки з метою досягнення господарської мети. Жодних договорів про передачу належної позивачці земельної ділянки в суборенду не існує. Орендна плата виплачується в повному обсязі та вчасно. Також просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представники тертіх осіб в судове засідання не з»явились , надіслали заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі. Заслухавши пояснення позивача, її представника, доводи представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази, суд встановив. 28 липня 1999 року між [PERSON] та Агрофірмою «Петрівка», правонаступником якої є ЗАТ «АгроДар» було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди. Предметом договору є земельна ділянка, площею 10.37 га, згідно з сертифікатом серії КР № 0158824, яка передана в оренду на 15 років. Договір був зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 29 липня 1999 року за № 8 Мар»янівською сількою радою. Відповідно до рішення Мар»янівської сілької ради Маловисківського району від 30.11.1999 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 14.35 га, яка розташована на території Мар»янівської сілької ради на підставі чого 20 грудня 1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю. 06.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «АгроДар» було укладено додаткову угоду до договору оренди від 28 липня 1999 року, відповідно до якої [PERSON] діючи як власник земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР № МВ 1036 та ЗАТ «АгроДар» дійшли згоди про наступне : земельна ділянка надається на умовах оренди до 01. 08.2018 року. Орендна плата за користування землею сплачується щорічно у розмірі 2 % , що складає 1903.51 грн від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексації на дату складання даної угоди з послідуючою щорічною індексацією згідно чинного законодавства. Орендар проводить розрахунки до 31 січня наступного року, слідуючого за роком оренди. Вказана додаткова угода була зареєстрована у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства ЦДЗК при Держкомземі України, про що у книзі реєстрації договорів вчинено запис від 17 серпня 2007 року за № 90. З копії статуту ТОВ «Агродар - Україна» вбачається, що вказана юридична особа являється правонаступником всіх прав та обов»язків ЗАТ «АгроДар». Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендокдавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною третьою ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Тобто, підставою розірвання договору оренди землі є неналежне виконання або невиконання його умов чи умов, встановлених для такого договору законом. Належних доказів невиконання умов договору відповідачем позивачкою надано не було. Посилання позивачки на те, що відповідач допустив суттєві порушення умов договору оренди, а саме в порушення умов договору оренди, передав належну їй земельну ділянку в користування стороннім особам без згоди власника, є безпідставними , оскільки доказів того, що ТОВ «Агродар -Україна» припинило свою господарську діяльність в судовому засіданні не здобуто. З відомостей на виплату орендної плати вбачається, що виплата орендної плати за користування земельною ділянкою [PERSON] здійснювалась саме відповідачем, що не заперечується і нею самою. Належних доказів неповної виплати орендної плати за 2000 - 2009 року ні позивачем ні її представникм не надано. Тому законних підстав для розірвання додаткової угоди до договору суд не вбачає. Крім того [PERSON] не заперечує того факту, що від отримання орендної плати за 2014 рік вона відмовилась через бажання обробляти земельну ділянку самостійно. На думку суду вимога про стягнення з відповідача суми орендної плати є безпідставною та передчасною, оскільки згідно умов додаткової угоди орендар проводить розрахунки до 31 січня наступного року, слідуючого за роком оренди. Обґрунтування позову щодо розірвання додаткової угоди через невідповідність її змісту та змісту самого договору оренди вимогам закону, може бути підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною (ч.1ст.215 ЦК України). Проте, такі вимоги позивачем не заявлялись. Таким чином, позивач, звернувшись в суд з вказаним позовом, обрав невірний спосіб захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України. Судові витрати у справі суд важає за необхідне залишити по фактично понесеним.

Outcome: dismissed