Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на малолітню дитину, який мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, хоча спроможний сплачувати аліменти. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. До суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що позовні вимоги визнає. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 20.07.2008 року народилась [PERSON], батьками якої в Свідоцтві про народження (а.с. 5) вказані сторони спору. Дитина проживає разом з матірю в с. Нападівка, Липовецького району Вінницької області, що підтверджується довідкою № 118, виданою виконкомом Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 13.03.2017 року (а.с. 6). Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 13.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved