Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з відповідача на його користь 4810740,00 гривень основного боргу та 391449,25 гривень - три відсотки річних за користування чужими коштами, 4188204,29 гривень - збитки від інфляції, 6890,00 гривень судового збору. Позивач посилався на таке: 17 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір доручення номер 17/01, за яким відповідач зобов,язався виконати надане йому доручення згідно з вказівками довірителя у відповідності до п.3.1 договору, а позивач за виконання повіреним доручення сплачує йому винагороду в розмірі 0,1% від суми договору, вказаного в п.1.1 договору. Строк дії вказаного договору встановлено за погодженням сторін до 31 грудня 2010 року. Відповідно до додаткової угоди до договору доручення номер 17/01 від 18 січня 2010 року було змінено п. 8.1 договору та визначено: строк виконання доручення - не пізніше 31 грудня 2013 року. Позивач передав та перерахував відповідачеві6828500,00 гривень. 24 грудня 2010 року відповідач повернув позивачеві 2017760,00 гривень. Відповідач не виконав умови договору доручення, але кошти, перераховані позивачем в повному обсязі не повернув. Станом на 29 вересня 2016 року заборгованість склала: 4810740,00 гривень основного боргу та 391449,25 гривень - три відсотки річних за користування чужими коштами, 4188204,29 гривень - збитки від інфляції. Вказана сума і підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, оскільки відповідач позовні вимоги визнав повністю, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з,явився, звернувся до суду із заявою від 17 лютого 2017 року, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю в сумі 9390788,94 гривень. Через скрутне матеріальне становище ТОВ «Українська торгівельна лінія» на даний час не змогла погасити заборгованість у розмірі 9390788,94 гривень перед [PERSON] Просили у відповідності до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за відсутності його представника. Вказана заява зареєстрована судом 17 лютого 2017 року, вхідний номер 19461 / а.с. 25/. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за наступних підстав: 17 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір доручення номер 17/01, за яким відповідач зобов,язався виконати надане йому доручення згідно з вказівками довірителя у відповідності до п.3.1 договору, а позивач за виконання повіреним доручення сплачує йому винагороду в розмірі 0,1% від суми договору, вказаного в п.1.1 договору. Строк дії вказаного договору встановлено за погодженням сторін до 31 грудня 2010 року. Відповідно до додаткової угоди до договору доручення номер 17/01 від 18 січня 2010 року було змінено п. 8.1 договору та визначено: строк виконання доручення - не пізніше 31 грудня 2013 року. Позивач передав та перерахував відповідачеві6828500,00 гривень. 24 грудня 2010 року відповідач повернув позивачеві 2017760,00 гривень, а саме: 02 лютого 2010 року - 70000,00 гривень; 03 лютого 2010 року - 930000,00 гривень; 26 лютого 2010 року - 181000,00 гривень; 26 лютого 2010 року - 10000,00 гривень; 17 березня 2010 року - 3000000,00 гривень; 19 березня 2010 року - 2637500,00 гривень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами та банківськими виписками. 24 грудня 2010 року відповідачем було повернуто позивачеві сума 2017760,00 гривень. Відповідно до п.3.2.3 вказаного договору у разі невиконання дорученні або у разі його припинення, повірений повинен повернути суму, отриману на розрахунковий рахунок від довірителя в повному обсязі. У зв,язку з невиконанням доручення повіреним, довіритель відповідно до вказаного договору звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів. Відповідно до вищезазначеного положення договору довіритель 01 січня 2014 року надіслав лист про повернення грошових коштів та встановив термін на виконання вимоги до 11 січня 2014 року. Після направлення вказаного листа-вимоги між сторонами була проведена звірка заборгованості, яка виникла на підставі договору-поручення номер 17/01 та складений акт звірки взаєморозрахунків від 03 січня 2014 року, на якому зазначається, що після відображення в обліку всіх проводок сальдо нас 03 січня 2014 року становить 4810740,00 гривень на користь позивача. Довіритель вимагав включення його до реєстру кредиторів ТОВ «Українська торгівельна лінія»». У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов,язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов,язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов,язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов,язку не встановлений або визначений моментом пред,явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов,язок у семиденний строк від дня пред,явлення вимоги, якщо обов,язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Договір доручення, укладений між вказаними сторонами не встановлює строк виконання боржником обов,язку, тому у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України позивач пред,явив письмову вимоги у формі листа, який відповідачем отримано 03 січня 2014 року. Таким чином, відповідачеві надано строк до 13 січня 2014 року для виконання вимог. У відповідності до ст. 526 ЦК України порушенням зобов,язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання /неналежне виконання/. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання/неналежне виконання/. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов,язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов,язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов,язання, несе відповідальність за наявність її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов,язання. Відсутність вини доводить особа, яка порушила зобов.язання. Таким чином, сума 3% річних за користування чужими коштами та індекс інфляції розраховується позивачем за період з 14 січня 2014 року по 29 вересня 2016 рокув, що складає: 391449,25 гривень та 4188204,29 гривень відповідно. З урахуванням всього викладеного станом на 29 вересня 2016 року основна сума заборгованості складає 4810740,00 гривень; три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами складає 391449,25 гривень; індекс інфляції складає 4188204,29 гривень, а всього 9390393,54 гривень. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір, сплачений позивачем в сумі 6890,00 гривень. На підставі ст.ст. 526, 536, 610, 611, 614, 625-629 ЦК України,

Outcome: approved