Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 23.06.2004р. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач протягом останнього року проживає окремо, працює, однак має мінливий заробіток, і на утримання дітей систематичних коштів не надає. Тому просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив що працює в ПАТ «Будівельні матеріали», однак має мінливий дохід, так як працює посезонно. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції шлюбі (а.с.2). в подружжя від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4), які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи те, що відповідач офіційно працює, однак має мінливий дохід, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В той же час відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього з цього приводу, приходить до висновку про те, що позов слід задоволити повністю. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved