Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] , але фактично вони не проживають у квартирі з 2016 року. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] ; визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Гірник м.Селидове Донецької області; [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Гірник м.Селидове Донецької області, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.07.2021 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали нотаріально завірену заяву, в якій зазначили, що не заперечують проти позовних вимог [PERSON] та просять розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Козирєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 457, [PERSON] продала [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 08.07.2021 року, складеного Головою ОСББ «Оріон м.Гірник» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , але [PERSON] та [PERSON] в даний момент за вказаною адресою не проживають з 01.08.2016 року, місце проживання їх невідоме. Факт не проживання [PERSON] , [PERSON] у вищезазначеній квартирі підтверджується також довідками, виданої Головою ОСББ «Оріон м.Гірник» [PERSON] від 08.07.2021 року. Згідно ст. 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 391 УК України\~передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~ член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, згоду відповідачів з позовом, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою:\~ [ADDRESS] , тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved