Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.08.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №2630/100/128485 «Ваш Накопичувальний», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 9500 доларів США, з виплатою відсотків з розрахунку 8,65% річних, строком з 19.08.2013 року по 19.05.2014 року. Протягом строку дії договору банківського вкладу позивачем було внесено на депозитний рахунок в якості вкладу грошові в розмірі 22200,00 доларів США. Станом на 19.05.2014 року залишок коштів на депозитному рахунку позивача становить 23213,81 доларів США, що підтверджується довідкою №1778 від 21.08.2014 року. В строк до 19.05.2014 року позивач до банку за поверненням суми вкладу не звернулась, у зв'язку з чим договір банківського вкладу вважається продовженим до 19.02.2015 року. Після 19.05.2014 року позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою дострокового повернення вкладу та нарахованих відсотків по ньому, однак відповідач вклад не повернув. Зазначила, що договір банківського вкладу був фактично припинений 08.09.2014 року за її заявою про дострокове розірвання договору та повернення вкладу на підставі п.п. 2.6.3 договору. Таким чином, вважає, що грошові кошти внесені нею, а також нараховані на них відсотки в розмірі 23213,81 доларів США мали бути поверненні позивачу 16.09.2014 року шляхом видачі готівки з касу банку. Проте, станом на 23.09.2014 року вклад разом з відсотками в розмірі 23213,81 доларів США не були повернуті позивачу. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 19.08.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №2630/100/128485 «Ваш Накопичувальний», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] грошові кошти на строковий депозитний рахунок з 19.08.2014 року по 19.05.2014 року. Протягом строку дії договору банківського вкладу [PERSON] було внесено на депозитний рахунок в якості вкладу грошові кошти в розмірі 22200,00 доларів США, що підтверджується квитанціями №18323 від 19.08.2013 року, №20627 від 02.09.2013 року, №7467 від 04.10.2013 року, №8195 від 06.12.2013 року, №3697 від 11.01.2014 року та №4359 від 08.02.2014 року. Станом на 19.05.2014 року залишок коштів на депозитному рахунку позивача становить 23213,81 доларів США, що підтверджується довідкою №1778 від 21.08.2014 року, виданою ПАТ «Міський Комерційний Банк». Згідно п. 1.3 договору банківського вкладу №2630/100/128485 «Ваш Накопичувальний» від 19.08.2014 року, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання вкладу. Встановлено, що позивач не звернулась до банку 19.05.2014 року з вимогою про повернення вкладу та нарахованих по ньому відсотків, у зв'язку з чим договір був продовженим на термін до 19.02.2015 року. Після 19.05.2014 року позивач неодноразово зверталась до ПАТ «Міський комерційний банк» з метою дострокового повернення вкладу та нарахованих по ньому відсотків, однак відповідач вклад не повернув. Договір банківського вкладу був фактично припинений 08.09.2014 року за заявою [PERSON] про дострокове розірвання договору та повернення вкладу (депозиту) на підставі п. 2.6.3 договору банківського вкладу. Заява була одержана відповідачем 08.09.2014 року, що підтверджується відміткою на другому примірнику даної заяви. Таким чином, грошові кошти внесені позивачем, а також нараховані на них відсотки в розмірі 23213,81 доларів США мали бути повернуті позивачу 16.09.2014 року. Проте, станом на 23.09.2014 року вклад разом із нарахованими відсотками в розмірі 23213,81 доларів США не були повернуті позивачу. Позивач просила стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму банківського вкладу із нарахованими відсотками в сумі 23213,81 доларів США, на що слід зазначити наступне. Ст. 1066 ЦК України передбачає, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 19.08.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №2630/100/128485 «Ваш Накопичувальний», суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №2630/100/128485 від 19.08.2013 року, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками, що становить 23213,81 доларів США, підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3140,00 грн.

Outcome: approved