Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до свого сина [PERSON] у якому просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є матір'ю відповідача, пенсіонеркою за віком, людиною похилого віку, вік якої на день подання позову складає 67 років. Інших джерел, крім пенсії, для проживання не має, а тому матеріальне становище вкрай нужденне. Крім того, останнійм часом стан здоров'я погіршився, потрібні кошти на лікування, внаслідок того, що відповідач наносив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили позивачу розлад здоров'я. Відповідач відбуває покарання в Олександрівському виправному центрі № 104 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області на підставі вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, не допомагає їй ні морально, ні матеріально, а навпаки систематично завдає їй фізичного та морального болю. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіславши до суду заяву від 23.11.2016 року, згідно якої він просить справу розглядати за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки на даний час він відбуває покарання в виправному центрі № 104 Управління пенітенціарної служби України в Кіровоградській області та не має можливості сплачувати аліменти на утримання своєї матері [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.1973 року, позивач є рідною матір'ю відповідача. На підставі вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2016 року, справа № 708/119/16-к, [PERSON] відбуває покарання у виправному центрі № 104 Управління пенітенціарної служби України в Кіроворгадській області, у виді двох років обмеження волі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача. Також суд бере до уваги те, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу матері суду не надано. Згідно ч.1ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. В свою чергу позивач є непрацездатною особою, в силу свого віку, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області 07.08.1997 року. З огляду на вказані обставини позивач є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від свого сина. Відповідно до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності декількох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли було встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України. Судом не встановлено ухиляння позивача від виконання своїх батьківських обов'язків та не надано доказів, що відповідач надає допомогу на утримання матері. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13, було відзначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже з практики Верховного суду України вбачається можливість зміни розміру аліментів з одного виду стягнення на інший. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст.88ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved