Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання права власності за набувальною давністю. Свої вимоги мотивує тим, що в 2003 році вона переїхала жити та працювати до міста Києва, де винаймала житло. В Києві вона познайомилась із [PERSON], яка, довідавшись, що вона проживає в орендованій квартирі, запропонувала їй переїхати жити до покинутого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], пояснивши, що раніше будинок належав її тітці. яка отримала його у спадок, але ніколи в ньому не проживала, а у 1998 році взагалі відмовилась від нього, так як мала власну квартиру та не мала наміру проживати в старому не об лаштованому будинку, який знаходиться біля самого кладовища. Оскільки будинок знаходився у занедбаному стані, вона наймала будівельну бригаду, яка здійснила за її кошти капітальний ремонт, та з 2003 року стала відкрито та безперервно ним володіти. За час володіння нею будинком власник жодного оазу до нього не навідувалась, вимог щодо повернення будинку у її володіння не заявляла, жодних угод на користь третіх осіб щодо будинку не вчиняла. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином. Причина її неявки суду не відома. Суд, заслухавши представник позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено та підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS], виданого 20.12.1997 року, власником вказаного будинку є [PERSON]. Будинок зареєстрований в БТІ під інвентарним номером 10152/338, реєстровий номер 9442, і складається з кухні (11,2 кв.м), коридору (6,4 кв.м), жилої кімнати (16,1 кв.м), жилої кімнати (18,1 кв.м), тамбуру (1,2 кв.м). Загальна площа будинку - 53 кв.м, жила - 34,2 кв.м (а.с.34-39). В розділі «особливі примітки» міститься запис «землеволодіння на підставі права спадкування від 10.10.1990 року». З копії договору на виконання робіт від 16.10.2003 року, укладеного між позивачем та [PERSON] вбачається, що виконавець відповідно до завдань замовника з використанням власних засобів у строк до 01.12.2003 року зобов'язався виконати будівельні роботи, пов'язані з проведенням капітального ремонту будинку [ADDRESS] відповідно до умов цього договору, а замовник зобов'язалась прийняти й оплатити вказані роботи, вартість яких складає 30000 грн (а.с.13,14). З акту виконаних будівельних робіт до договору на виконання робіт від 16.10.2003 року, складеного 28.11.2003 року, вбачається, що виконавцем згідно умов договору за адресою: [ADDRESS] виконані наступні роботи: реставровані вікна в будинку, замінено вхідні та міжкімнатні двері, утеплений фасад стін, відремонтовано ганок, замінено перекриття даху, проведено роботи з улаштування фундаменту, встановлено огорожу навколо будинку, проведені малярні роботи з покраски стін, підведено воду до будинку - загальною вартістю 30000 грн ( а.с.15). Як видно з копії договору купівлі-продажу від 06.02.2004 року, укладеного між СПД [PERSON] і [PERSON] та видаткової накладної № РН-0042417 від 06.02.2004 року (а.с.16,17), продавцем за адресою місця проживання позивача ([ADDRESS]) було доставлено наступні товари: холодильник LG (двокамерний), обігрівач УФО (8 секцій), телевізор LG (32 дюйми) та пилосос LG (змінний мішок). В договорі про надання юридичних послуг, укладеному між ТОВ «Альфа Транзит» та [PERSON] від 14.10.2009 року, договорі оренди складських приміщень, укладеному між ТОВ «Українські енергозберігаючі технології» та [PERSON] від 01.09.2010 року, заяві про повернення коштів за неякісний товар на ім`я ФОП [PERSON] від 03.10.2011 року, відповіді Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.07.2011 року на ім`я позивача, договорі прокату майна (електроінструменту), укладеному між [PERSON] та [PERSON] 16.05.2013 року, довіреності ТОВ «Українські енергозберігаючі технології» від 11.09.2015 року, виданій на позивача, довідці ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.08.2016 року , виданій позивачу, значиться адреса її проживання : [ADDRESS], м.Київ ( а.с.22-33). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач з 2003 року постійно проживає в будинку [ADDRESS], зробивши в ньому капітальний ремонт за власні кошти, так як будинок перебував ту аварійному стані. За час проживання в будинку нікуди не виїздила; іншого житла не має. В будинку проживає разом з братом. Мати позивача померла. Про власника будинку їм нічого не відомо. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень стаией 15,16 ЦК України, а також частини 4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.344 ч.ч.1,4 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи із змісту п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Безперервним визнається володіння, якщо воно не приривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п.11 постанови право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі, є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS] його власником є [PERSON] Разом з тим [PERSON] за час володіння позивачем спірним будинком не виявляла інтересу щодо належної їй власності, до будинку не навідувалась, обто добровільно відмовилась від належного їй майна. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт добросовісного заволодіння позивачем спірним будинком та відкритого і безперервного володіння ним протягом тринадцяти років, що є підставою для визнання за позивачем права власності на вказаний будинок за набувальною давністю. За таких обставин суд вважає за необхідне на підставі ст.344 ЦК України визнати за позивачем право власності на будинок [ADDRESS]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved