Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 19 листопада 2003 року нею був зареєстрований шлюб із відповідачем по справі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що у сім'ї постійно виникають сварки та скандали, відносини переросли у більш ворожі. Розлучення є єдиними виходом для них побудувати нове щасливе життя та збереження нормального бачення на сім'ю. Вони проживають окремо. Зазначила, що з моменту припинення подружніх відносин відповідач перестав матеріально забезпечувати сина. Вона змушена звернутись до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати її шлюб із відповідачем по справі, а також стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? всіх його видів доходів (заробітку), а також стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою та рекомендованим повідомленням. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 19 липня 2003 року. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю. Сторони миритись не бажають. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрацію шлюбу своє прізвище «[PERSON]» не змінювала на прізвище чоловіка «[PERSON]», а тому суд немає підстав для зміни прізвища позивачеві. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №10 від 21 листопада 2014 року. Що стосується вимог заявлених позивачем про стягнення із відповідача коштів на утримання дитини, то суд приходить до наступного: Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і тому суд із врахуванням того, що відповідач офіційно працевлаштований, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням матеріального становища платника аліментів [PERSON], з якого інші обов'язкові платежі не стягуються, так як ніхто із сторін про це не заявив та даний факт не доведено належними доказами під час судового розгляду справи, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно на дитину і до досягнення сином повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 24 листопада 2014 року за вхід.№7199, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 24 листопада 2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: approved