Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду з вищевказаним позовом про усунення їй перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.11 договору купівлі-продажу квартири продавці зобов`язалися знятись з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири терміном до 16 травня 2019р. Однак станом на день подання позовної заяви до суду відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просять суд розглянути справу за їхньою відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Приписами ст.206 ЦПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 2019р. [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.6). На даний час [PERSON] є одноособовим володільцем зазначеної квартири. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради №1145 від 16.05.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як слідує із матеріалів справи, позивачем виконано усі зобов`язання та істотні умови договору купівлі-продажу від 06 травня 2019р., у тому числі щодо повної оплати вартості придбаного майна. Разом з тим, відповідно до п.11 зазначеного договору купівлі-продажу квартири продавці зобов`язалися знятись з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири терміном до 16 травня 2019р. Однак, станом на час подання позовної заяви до суду відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали. На даний час зазначений договір купівлі-продажу від 06 травня 2019р. є дійсним, його не змінено, не скасовано та не визнано в судовому порядку недійсним. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст.317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. При цьому, в силу вимог ст.319 даного кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, позовні вимоги [PERSON] усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved