Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку на праві особистої приватної власності належить будинок [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована в зазначеному будинку, але не проживає в ньому понад один рік без поважних причин. Відповідач не проживає в вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі будинком не цікавиться. З 2014 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та місце її мешкання не відоме. В зв`язку з чим, просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про місце, час проведення судового засідання, про причини не явки суд не повідомила, суд вважає за можливе згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивачки, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 27 листопада 2001 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] доводиться падчеркою позивачу. З 2014 року відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у вигляді житлового приміщення, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Згідно з ч. 1,2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин зважаючи, що [PERSON] з 2014 року у будинку позивачки не проживає, вона вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] , а тому заявлені вимоги є обгрутованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved