Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що шлюб фактично розпався, причина розпаду діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та взаємоповаги. Крім того позивач зазначила, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей, добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати та стягнути на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 31.08.2017 року і до досягнення кожним з дітей повноліття, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши\~ матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.09.2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 534, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КГ №006090. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, про що зроблено актовий запис №890, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.12.2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №833. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою №2432 від 22.08.2017 року. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1\~\~ ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, окрім того, відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved