Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що в період з серпня 2005 по вересень 2009 вона проживала однією сім?єю з відповідачем. Від відносин у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2009 року по сьогоднішній день вона з відповідачем проживають окремо один від одного. Відповідач працює, має доходи, але на утримання дитини коштів не надає. Тому просить суд стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до з досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов в якому зазначає, що відповідач в лютому місяці та в березня місяці 2020 року сплачував кошти позивачу на утримання дитини. Також у відповідача на утриманні знаходиться інша дитина [PERSON] . Також він надав дозвіл на усиновлення дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 10 квітня 2019 р. відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів позову, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно до довідки про склад сім?ї № 3/1738 від 30.01.2020 р. дитина [PERSON] проживає разом із позивача [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] працює водієм та має дохід в розмірі 52 046, 48 грн. за період з лютого 2019 по січень 2020 року (а.с.34). Також відповідач [PERSON] на своєму утриманні має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача [PERSON] та те, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а також враховуючи, що на утриманні відповідача ще знаходиться малолітня дитина, та з урахуванням його доходу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved