Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24 травня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1058. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , 2018 року народження. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти та сварки на ґрунті побутового непорозуміння, у них різні погляди на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини примирення неможливе, разом не проживають з лютого 2019 року, шлюбних відносин не підтримують, дочка залишилася проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 768,40 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що протягом строку на примирення, наданого судом, вони з відповідачем не примирилися, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судовому засідання позов визнав, пояснив, що він бажає зберегти сім?ю, однак проти цього заперечує позивач і він не має змоги її змусити залишитися з ним в шлюбі, у зв?язку з цим просив позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.4 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 24 травня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1058, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Відповідно до довідок, виданих Шибенською сільрадою, дочка [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою [ADDRESS] . Відповідно до квитанції №62 від 05.04.2019 року позивачем при подачі позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Позивач примирення не бажає. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача тому є неможливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved