Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. У судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 01 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №51 від 01.10.2010 року вчинений виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 12). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 21 червня 2012 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області актовий запис №57 (а.с. 23). Також встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року шлюб, зареєстрований 01 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 51, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини, не спілкується з донькою в достатньому обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу і не створює умов для отримання донькою подальшої освіти. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Так, статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав наданого органом опіки та піклування - Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих.№1-39-1037/0/290-18 від 04.07.2018 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ([INFO], паспорт серія [NUMBER] виданий 24.02.2004 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, адреса: 52030 [ADDRESS]) відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по його вихованню. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved