Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою №94, що розташована за адресою: вул. 200 річчя Херсону,18 в м. Херсон, в якому вказує, що вона є власником вказаної квартири, в якій залишилася бути зареєстрованою донька колишнього власника квартири відповідач [PERSON], яка не проживає в спірній квартирі з 2011 року. У звязку з наведеним просила визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не сповістила про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстраційній книзі №37 , власником квартири №94 по проспекту 200р. Херсону, 18 в м. Херсоні є [PERSON], що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 25.01.202017 року . Відповідно до довідки виданої ОСББ «Херсон-18» в спірній квартирі зареєстрована але не проживає відповідач по справі [PERSON],[INFO], з 2011 року, факт не проживання також підтверджується актом складеним комісією ОСББ «Херсон-18». Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved