Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона досягла повноліття, навчається на денній формі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», строк навчання в якому встановлений до 30 червня 2024 року, проживає окремо, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки заробітної плати, яку отримує її мати, не вистачає на її утримання, при цьому відповідач є її рідним батьком та зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу, тому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця до досягнення нею 23-х років. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання надав письмову заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги визнав частково, а саме просив стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/5 частки від його заробітку щомісяця, до якої також долучив довідку з місця своєї роботи та витягу з наказу з місця навчання позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається зі змісту позову, матеріалів справи та не заперечується відповідачем, [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою дочкою відповідача у справі, навчається на денній формі за державним замовленням у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», строк навчання в якому встановлений до 30 червня 2024 року. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що у позивача є право на отримання аліментів, позаяк вона продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення дитиною 23-х років за умовами, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно до ст. 182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з урахуванням усіх обставин, які мають істотне значення, а саме: матеріального становища позивача, яка навчається за державним замовленням, у зв`язку з чим безпосередніх витрат на оплату навчання не несе та яка за умови успішної здачі сесії не позбавлена права на отримання стипендії, а також того, що на підтвердження витрат, які, як стверджує позивач, вона несе у зв`язку з навчанням нею не було надано жодного доказу, а відтак не доведено того, що вона потребує стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати щомісяця, з урахуванням матеріального становища платника аліментів, який працює та отримує заробітну плату, яка в середньому становить 12000 грн. та згоден сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, суд визначає розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Разом з тим, визначаючи строк, з якого і до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ч. 1 ст. 191 СК України та ч. 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, право на утримання припиняється у разі припинення дитиною навчання, але не більш, ніж до досягнення нею 23-х років. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial