Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 24 січня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки, що й привело до розпаду їхньої сімї. З 2015 року разом не проживають та не спілкуються. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Круківська». Понесені судові витрати бере на себе. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 24 січня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки, що й привело до розпаду їхньої сімї. З 2015 року сторони разом не проживають та не спілкуються. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач просить суд залишити судові витрати за нею. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,

Outcome: approved