Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, а саме домоволодінням, за адресою: м. Херсон, вул. Віннера, 32а, в якому вказує, що вона є новим співвласником вказаного домоволодіння, однак в ньому залишився зареєстрований відповідач, який є членом сімї колишнього співвласника та не проживає у домоволодінні. У звязку з наведеним просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон, вул. Віннера, 32а. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та згідно якої просить позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позові. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомлено. Третя особа в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомлено. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 14.06.2017 року [PERSON] придбала у [PERSON] 64/100 частини домоволодіння, за адресою: м. Херсон, вул. Віннера, 32а про що було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу №1498 та зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 270845465101, номер запису про право власності № 20906921. Інші 36/100 частини домоволодіння, за адресою: м. Херсон, вул. Віннера, 32а належать на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу від 20.01.2014 року № 47 та зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 270845465101, номер запису про право власності № 4316238. Відповідно до довідки № 455 від 14.06.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради [PERSON] який являється колишнім чоловіком [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак за вказаною адресою не проживає з червня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Відповідач є зареєстрованим без згоди власника. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зімни власника. Виникнення права членів сімї власника домоволодіння на користування ним та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника домоволодіння права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності, припиняє право членів його сімї на користування цим житлом. Реєстрація відповідача у домоволодінні за згодою попереднього власника не свідчить про наявність у нього права на проживання в цьому будинку після переходу права власності на нього до позивача, тому відповідач не має права на користування належним позивачу майном. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved