Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх виді доходу відповідача, починаючи з дати подання заяви, до досягнення [PERSON] повноліття, а в подальшому в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача до досягнення [PERSON] повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 15.08.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 14.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти внесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. З 15.08.2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2016 року. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 8) Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач з 15 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 червня 2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON] не надає. Доказів того, що [PERSON] є непрацездатною особо. Або має на утриманні інших осіб, матеріали справи не містять. Однак, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При чому обов`язком індивідуальним, а не солідарним. Тобто, обов`язок утримувати дитину належить не тільки відповідачу, але й позивачу як батьку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рівність обов`язку як матері так і батька щодо утримувати дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 червня 2019 року, та до досягнення дітьми повноліття. Щодо вимог в частині стягнення на майбутнє аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача на меншу доньку [PERSON] , після досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 80 ЦПК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно приписів ч. 3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що після досягнення найстаршою дитиною повноліття той із батьків, на користь якого стягуються аліменти, повинен звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. Досягнення повноліття найстаршою дитиною припиняє обов`язок платникам аліментів по їх сплаті аліментів виключно на утримання цієї дитини, в той час як обов`язок по утриманню інших дітей продовжує тривати та визначається за відрахуванням тієї рівної частки аліментів, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини від доходу на меншу доньку [PERSON], після досягнення повноліття старшою донькою [PERSON] , [INFO] не підлягає задоволенню. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Також відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так позивачем надано розрахунок суми витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, а саме підготовки позовної заяви до суду (а.с. 11) та квитанцію № 4744496 від 19.06.2019 року суму 600 грн. (а.с. 12). Суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом робами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. В зв`язку з чим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 600 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial