overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача, в якому просила про стягнення аліментів на утримання трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття дітей. В подальшому, позивач уточнила вимоги позову, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття дітей. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 1000,00 грн. щомісячно до їх повноліття. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебували у шлюбі з 23.11.2002 рік, від яких мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Діти знаходиться на утриманні у матері - [PERSON]. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову до суду. Враховуючи вимоги ст. ст. 182-184 СК України, суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі1000,00 грн. щомісяця до повноліття дітей. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача, зазначивши, що мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає, її життям не цікавиться, з дитиною не спілкується, інтересу до неї не проявляє, тому просить позбавити його батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву. Прокурор позов підтримав. Орган опіки та піклування проти позову не заперечив. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини в сфері здійснення прав та обовязків батька дитини, які регулюються положеннями глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу України. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини понад 10 років не приймає, з дочкою не спілкується, її життям не цікавиться, добровільно відмовився від своїх батьківських прав на дитину. Відповідно до ст. 164.ч.1, п.2 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Враховуючи, що відповідач понад 10 років з дитиною не проживає, участі в її вихованні не приймає, реального бажання приймати в ньому участь не виявляє, позов є обґрунтованим. Враховуючи вказане, суд дійшов переконання, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, тому позовна вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача, зазначивши, що являється наймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який в ній не проживає протягом останніх 3-х років. Просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири, зобовязати третю особу зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач, який є її сином, після звільнення з місць відбування покарання в квартирі не проживає, речей в ній не зберігає, за послуги не сплачує, вселитися не намагався. Відповідач позов не визнав та пояснив, що після звільнення намагався вселитись в квартиру, однак позивач йому це не дозволила, оскільки в квартирі проживає сестра зі своєю сімєю. Тому з дружиною та дітьми він змушений винаймати житло. Пропонував позивачеві погасити борг з оплати за комунальні послуги та приватизувати квартиру, а потім провести її поділ, однак позивач відмовилась. Коли він приходить у квартиру, то позивач влаштовує сварки. Він не бажає ускладнювати їхні стосунки, тому вселитись в примусовому порядку не намагався. Іншого житла не має. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу права користування житловим приміщенням, який регулюється ст.71,72 ЖК України. Відповідно до ст.71,ч.1 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім′ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS], в якій як член сімї наймача зареєстрований відповідач. Відповідач визнав, що в квартирі не проживає, однак це повязано з тим, що позивач не допускає його до квартири, маніпулює станом свого здоров'я, створює конфлікті ситуації. Інтересу до збереження права користування квартирою відповідач не втратив, оскільки пропонував прийняти участь в оплаті комунальних послуг, провести приватизацію квартири. Ці обставини підтверджені показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили про те, що їх мати (позивач по справі) не дозволила братові (відповідач по справі) з його родиною проживати в квартирі, тому вони змушені були винаймати житло. Свідок [PERSON] показав, що брат через нього неодноразово передавав матері гроші, але коли він зявляється в квартирі, то мати своєю поведінкою змушує його її залишити. В квартирі в даний час проживає лише його мати, один з братів та сестра зі своєю родиною. Інші діти позивача винаймають житло. Зазначені обставини позивачем не спростовані, доказів того, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин, а не через створені позивачем обставини, не подано. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача, про визнання втратившим [PERSON], зареєстровану [ADDRESS], правом користування житловим будинком розташований по [ADDRESS] Ухвалою судді районного суду від 30 липня 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач позов мотивує тим, що житловий будинок розташований по [ADDRESS] належить їй на праві власності від 18 листопаду 2002 року зареєстрованого в реєстрі за №50/2. Відповідач не проживає в житловому будинку з 2007 року без поважної причини, вона вважає, що відповідач втратила право на користування її житлом. В судовому засіданні позивач не з'явилась і не повідомила суд про причину своєї неявки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд його задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з'явилась і не повідомила суд про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

\~ \~\~Позивач звернулась з позовом до відповідача про\~ визнання втративши права користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок 143 по вул. Сагайдачного в м. Нікополь. В зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач. \~\~\~\~\~\~\~ Просить суд визнати відповідача втратившим право користування будинком 143 по вул. Сагайдачного в м. Нікополь. \~ \~ \~\~ Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок 143 по вул. Сагайдачного в м. Нікополь (а.с. 6-7). В даному будинку також зареєстрований онук позивача, [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 12 від 19.09.2016 року (а.с.11) та довідкою Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області (а.с.14). Відповідач зареєстрований у будинку позивача, але не мешкає там з жовтня 2015 року, що підтверджується актом про не проживання від 19.09.2016 року (а.с. 12). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим у будинку, позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року без поважних причин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач\~\~звернулась з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який у червні 2014 року виїхав за межі України і більше в будинок не повертався. Вона сплачує комунальні послуги за відповідача, не має можливості розпорядитися квартирою. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, більше року не проживає в квартирі. Перешкод у користуванні будинком вона йому не чиніть, його речі в квартирі відсутні, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою . У судовому засідання позивач позов підтримала. Просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що позивачку вона знає давно. Зі слів позивачки відомо, що відповідач продав квартиру, йому не було де проживати і за його проханням вона прописала його в свою квартиру тимчасово. З червня 2014 року в квартирі не живе. Позивачка не чинить йому ніяких перешкод у користуванні квартирою. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні справи встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2014 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Другої Лисичанської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 93, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 03.06.199 року є його дочка [PERSON], яка проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] ( а.с.7). Із довідки голови вуличного комітету (а.с14) вбачається, що за адресою вул. 40 років Жовтня , буд. 3квртира 1 в м. Лисичанську прописаний [PERSON], який фактично з 03.-06.2014 року по теперішній час не проживає. Миколаївна. Із довідки ЛКП»Паспортна служба» № 72 від 04.06.23015 року вбчається, що [ADDRESS] хареєс тровані та мешкають [PERSON] та [PERSON], [INFO]. ( а.с.15). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [INFO], без поважних причин більше шести місяців, втратив право користування квартирою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку № [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані її донька [PERSON]. У 1994 році донька виїхала до Росії і більше в будинок не поверталась . Вона сплачує комунальні послуги за відповідачку, не має можливості отримати вугілля для опалювання будинку. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. Як член сім»ї вона втратила право на користування житлом, бо більше року не проживає в будинку. Перешкод у користуванні будинком вона їй не чиніть, тому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком. У судовому засідання позивач позов підтримала. Просила його задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином про причину неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що позивачку вона знає давно. Донька позивачки [PERSON] вийшла заміж та виїхала в Росію майже 30 років тому і з того часу до матері жодного разу не приїздила, в будинку не живе. Позивачка не чинить їй ніяких перешкод у користуванні будинком. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні справи встановлено, що відповідно свідоцтва про право особистої власності на будинок [ADDRESS] належить [PERSON], видане на підставі рішення виконкому Лисичанської міської ради № 547 від 06.09.1973 року (а.с.7,10). Із довідки паспортної служби (а.с8) вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Із довідки голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON] має у власності будинок [ADDRESS], в якому проживає одна. Її донька [PERSON], [INFO] не проживає більше 20 років. ( а.с.9). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS], без поважних причин більше шести місяців, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1993 року належить квартира [ADDRESS]. В цій квартирі , окрім позивача, зареєстрований її син [PERSON], [INFO], який у лютому 2014 року, після сварки , забрав свої особисті речі та пішов з квартири до свого знайомого [PERSON] і з того часу мешкає за адресою [ADDRESS]. З наведених підстав позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він не проживає в спірні квартирі більше шести місяців без поважних причини, перешкод у користуванні квартирою вона йому не чиніть, за комунальні послуги він не сплачує, жодного разу з лютого 2014 року в квартирі не з»являвся. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримує. Просить розглядати справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та проти його задоволення не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [ADDRESS] [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с.6-8). Із копії свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1993 року вбачається, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS], без поважних причин більше шести місяців, позов визнав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

\~ \~\~Позивач звернулась з позовом до відповідача про\~ визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира 28 по пр..Трубників, 35 в м. Нікополь. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач з 2012 року. \~\~\~\~\~\~\~ Просить суд визнати відповідача\~ втратившим право користування квартирою 28 по пр..Трубників, 35 в м. Нікополь. \~ \~ \~\~ Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2015 року належить квартира №28 розташованої за адресою: пр..Трубників, 35 в м. НікопольДніпропетровської області (а.с. 5,6,7). В даній квартирі також зареєстрований син позивача [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується довідкою Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області (а.с.19) та довідкою ОСББ «Квітучий двір» (а.с.9). Відповідач зареєстрований у квартирі позивача, але не мешкає там з 2012 року, що підтверджується актом ОСББ «Квітучий двір» від 20.07.2017 року (а.с. 8). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON]таким, що втратив право користування квартирою 28 по пр..Трубників, 35 в м. Нікополь. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулась з позовом до відповідача про\~ визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач. \~ \~ \~ \~ Просить суд визнати відповідача\~ втратившою право користування квартирою 69 по вул. Краснодонська 2/7 в м. Нікополь. \~ \~ \~ Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Третя особа про час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5-7). 28.02.2015 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище з Щур на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.02.2015 року (а.с.8). В даній квартирі також зареєстрована рідна сестра позивачки [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується довідкою ОСББ «Смарагд-Н» від 28.04.2015 року (а.с.4,15). Відповідач 20.06.2009 року уклала шлюб з громадянином [PERSON] Федерації - [PERSON], та з цього часу не мешкає за своїм місцем реєстрації (а.с.12). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованою у квартирі позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратив право користування буд № 69 по вул. Краснодонська 2/7 в м. Нікополь.

Outcome: approved