Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи такі вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя, на підставі державного акту на право власності, земельну ділянку площею 4,76 га розташовану на території Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Позивач та її мати-[PERSON], є спадкоємцями першої черги на майно померлого за законом, та [PERSON], яка є відповідачем у вказаній справі, відмовилася від спадщини на користь позивача. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач одержала відмову, у зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка належала її батьку [PERSON], тому позивач звернулася до суду. Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала по мотивам, зазначеним в позові, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги та не заперечувала проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, просила справу розглянути за її відсутністю. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивачка являється спадкоємцем за законом після смерті батька-[PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 10.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,76 га. (кадастровий номер [NUMBER]), цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області, та йому 16.04.2003 року Білозерським райвідділом земельних ресурсів на підставі Розпорядження голови Білозерської райдержадміністрації №278 від 31.03.2003 року було видано Державний акт серії [NUMBER] на право власності на вказану земельну ділянку, про що зроблено відповідний запис за №358 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно до матеріалів спадкової справи №09/2014 після смерті [PERSON] інші спадкоємці відсутні, позивач 16.01.2014 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 02.11.2016 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку Білозерською державною нотаріальною конторою відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а саме Державного акта на право власності на землю. Оскільки оригінал правовстановлюючого документа - Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений, позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину у встановленому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та у відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи вказані обставини та те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, ст.152 ЗК України її цивільне право підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно-земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст. 16, 1216-1219, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.152 ЗК України,

Outcome: approved