Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про перепоховання, у позовній заяві вказала, що [INFO] померла її мама [PERSON], яку поховано на новому цвинтарі в с. Тартаків Сокальського району Львівської області. Після поховання [PERSON] родиною позивачки було створене місце родинного поховання розміром орієнтовно 5м. x 2,5м. з метою подальшого поховання членів родини та влаштування родинного склепу. Родинне поховання зліва межує з похованням родини [PERSON], а справа з могилою [PERSON], який помер після матері позивачки і захоронення якого здійснювалося послідовно після попереднього поховання з врахуванням розміру родинного поховання позивачки. Протягом сімнадцяти років з часу поховання [PERSON] родина позивачки здійснювала догляд за місцем родинного поховання, висаджувала квіти та утримувала його в належному стані. В березні 2013 року мешканка с. Тартаків [PERSON] здійснила поховання свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в місці родинного поховання позивачки без її відома і згоди, тим самим порушивши цілісність земельної ділянки та зробивши неможливим влаштування на ній не тільки родинного склепу, а й іншого одинарного поховання над яким в майбутньому неможливо буде спорудити надмогильний пам'ятник. На усне прохання сестри позивачки здійснити перепоховання чоловіка в іншому місці відповідач [PERSON] заперечила покликаючись на те, що на час поховання їй не було відомо про те, що це є місце родинного поховання позивачки, оскільки була зима, а згоду на перепоховання вона не надасть з незрозумілих підстав. На відмову [PERSON] сестра позивачки запропонувала здійснити перепоховання її чоловіка в іншому місці за кошти родини позивачки, однак і таке її не влаштовувало. Таким чином, відповідачка порушивши вимоги закону про поховання та похоронну справу, поховавши останки свого чоловіка на місці родинного поховання родини [PERSON] чим порушила їх право на охорону державою місця родинного поховання, порушивши цілісність такого, а відтак зобов'язана відновити становище, що існувало до цього та перепоховати останки чоловіка в іншому місці, визначеному Тартаківською сільською радою з дотриманням вимог до перепоховання. Зважаючи на це, позивачка усно звернулася до сільського голови Тартаківської сільської ради про надання їй дозволу на перезахоронення [PERSON], однак розпорядженням сільського голови № 12 від 12.08.2013 року «Про заборону самовільного перезахоронення» позивачці заборонено без згоди родичів [PERSON] здійснювати самовільне перепоховання [PERSON]. Зазначає, що вирішення даного питання не є одноособовою компетенцією сільського голови, оскільки відповідно до закону таке рішення має прийняти виконавчий орган ради, а тому 10.10.2013р. позивачка звернулася до Тартаківської сільської ради з заявою, в якій просила надати згоду на перепоховання [PERSON], який помер [INFO] та похований в місці їхнього родинного поховання в інше місце визначене сільською радою. На вищевказану заяву виконавчий комітет сільської ради виніс рішення № 32 від 17.10.2013р., яким відмовив позивачці у заявлених нею вимогах, покликаючись на норми Конституції України, Закону України «Про поховання та похоронну справу», п. 6.1 «Державних санітарних правил та норм», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає, дії виконавчого комітету Тартаківської сільської ради неправомірними, а винесене виконавчим комітетом рішення № 32 від 17.10.2013р., незаконним, оскільки відмова не обґрунтована, а зазначені в рішенні посилання є загальними нормами, з яких не вбачаться прямої заборони на перепоховання, а лише зазначено вимоги дотримання яких необхідне при здійсненні такого. Відтак рішення виконкому є таким, що підлягає до скасування, оскільки виконавчий комітет Тартаківської сільської ради при винесенні оскаржуваного рішення взяв до уваги п. 6.1 Державних санітарних правил та норм затверджених Постановою Головного державного санітарного лікаря України № 28 від 01.07.1999р., де вказано, що при необхідності перенесення останків померлого в інше місце, перепоховання, з метою епідемічної безпеки, потрібно проводити після закінчення строку від моменту поховання, який би гарантував повну загибель патогенної мікрофлори в грунті на рівні глибини поховання: одного року в піщаному грунті і 3-х років у зволожених грунтах важкого механічного складу і глиняних грунтах. Ексгумацію бажано проводити в холодний період року в присутності медичного працівника. Однак, вказані норми носять рекомендаційний характер, оскільки в п. 6.2 даних норм і правил, вказано, що дозвіл на вилучення останків померлого з могили і їх перепоховання в іншому місці оформляється органами місцевої виконавчої влади. Висновок про допустимість і умови перепоховання надається місцевими органами державної санепідемслужби при наявності дозволу на його проведення і висновку лікувального закладу про причину смерті померлого, тіло якого ексгумується. Начальник Червоноградського МУЮ Держсанепідслужби у Львівській області Мельник І.Б., видав довідку №1430 від 08.10.2013р., про те, що проти перепоховання [PERSON] Червоноградське МУЮ Держсанепідслужби не заперечує, оскільки згідно медичної документації причиною смерті [PERSON] не було інфекційне захворювання. З цього виходить, що будь-якої епідемічної небезпеки в разі перепоховання [PERSON] не має. Крім цього, оскаржуване рішення приймалось на підставі ЗУ «Про поховання і похоронну справу», хоча відповідно до вимог цього закону: користувачем місця поховання (місця родинного поховання) є особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого; органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1. вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2. забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання. Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства. Перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Перепоховання останків померлих може здійснюватися в інших випадках згідно із законодавством України. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Охорону місць поховань забезпечують виконавчі органи сільських, селищних та міських рад. З огляду на наведене законодавство та з врахуванням фактичних обставин справи є підстави вважати, що відповідач [PERSON] порушила охоронюване зазначеним законом право позивачки як користувача родинного поховання здійснивши на ньому поховання свого чоловіка без відома родини позивачки і згоди, однак з врахуванням рішення виконкому Тартаківської сільської ради № 32 від 17.10.2013р., позивачка змушена звертатися до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати неправомірною відмову Тартаківської сільської ради в наданні дозволу на перепоховання [PERSON] та скасувати рішення виконавчого комітету Тартаківської сільської ради № 32 від 17.10.2013р., як незаконне. Зобов'язати [PERSON] перепоховати [PERSON], який помер [INFO] та похований в місці родинного поховання [PERSON] в інше місце визначене сільською радою з дотриманням безпечних умов праці протягом усього терміну ведення робіт під час перепоховання останків [PERSON]. В запереченні на позовну заяву представник відповідача [PERSON] вказав, що позовні вимоги відповідач [PERSON] заперечує повністю оскільки вони є протиправними та незаконними і суперечать нормам Цивільного права України та моралі з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу», перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Дозволу на перепоховання свого чоловіка відповідач не дає, оскільки поховання було здійснено нею із дозволу виконавчого органу Тартаківської сільської ради, який і надав та вказав місце поховання. Перепоховання останків померлих здійснюється за рахунок коштів особи, яка ініціює перепоховання. (грошові кошти на депозит позивач не вносив). Ексгумація здійснюється, як правило, у зимовий період, через рік після поховання в піщаних ґрунтах і через три роки - при похованні у зволожених грунтах важкого механічного складу та глиняних ґрунтах. Ексгумація проводиться в присутності медичного працівника, участь якого при проведенні перепоховання забезпечує користувач. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця родинного поховання - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці родинного поховання та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене ст. 25 цього Закону. Свідоцтво про поховання дає право його пред'явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. У позивача відсутнє свідоцтво про поховання, як користувача родинного поховання, крім того позивач не звертався до виконавчого органу Тартаківської сільської ради з заявою про виділення місця для родинного поховання взагалі. Землі, на яких розташовані місця поховання, є об'єктами права комунальної власності і не підлягають приватизації або передачі в оренду. Поховання померлого [PERSON] належним чином зареєстровано виконавчим органом Тартаківської сільської ради у книзі реєстрації поховань померлих відповідно до ст. 27 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Просить у позовних вимогах відмовити повністю. Представник відповідача Тартаківської сільської ради у поданій суду заяві повідомив, що згідно наказу Держжитлокомунгоспу України №93 від 19.11.2203р. Про порядок утримання кладовищ та інших місць поховань, для родинного поховання передбачена земельна ділянка розміром 6,6 кв. м., довжина 2,2м., ширина 3м. Зазначає, що на даний момент відкинувши місце для проходу з кожної сторони по 0,5м. для родинного поховання [PERSON] залишається земельна ділянка розміром 7,9 кв.м., ширина 3,6м., довжина 2,2м. Як видно, жодного обмеження згідно норм, для створення родинного поховання родини [PERSON] не існує. Щодо перепоховання [PERSON], таке допускається в силу приписів ст. 21 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», зокрема на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання. [PERSON] не є особою яка здійснила поховання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити, на їх обґрунтування навела доводи аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково повідомила, що відповідач [PERSON] здійснивши поховання свого чоловіка в місці родинного поховання її сім»ї унеможливила в майбутньому облаштування родинного склепу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Повідомила, що позивач здійснивши поховання чоловіка в істотній близькості до родинного поховання сім»ї позивачки порушила її право на облаштування склепу. Крім цього, оскаржуване рішення виконкому Тартаківської сільської ради, яким відмовлено позивачці у перепохованні [PERSON] є незаконним, оскільки є необґрунтованим та суперечить законодавству. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибули, надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без участі відповідача, позовні вимоги заперечують повністю. Представник відповідача Тартаківської сільської ради Орловський С.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо їх задоволення. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Згідно приписів ст. 23 Закону, для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов'язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог. Дослідженим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є мамою позивачки [PERSON]. Із пояснень учасників судового розгляду встановлено, що [PERSON] похована на новому цвинтарі в с. Тартаків Сокальського району. Крім цього, встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є чоловіком відповідачки [PERSON] та поховання якого здійснено його дружиною також на новому цвинтарі в с. Тартаків Сокальського району поруч могили [PERSON]. Дослідженим розпорядженням Тартаківської сільської ради №12 від 12.08.2013р. «Про заборону самовільного перепоховання», встановлено, що таким заборонено [PERSON] самовільно (без згоди родичів) перепоховання покійного [PERSON]. Згідно довідки Червоноградського міськрайонного управління Держсанепідслужби у Львівській області №1430 від 08.10.2013р., встановлено, що згідно медичної документації причиною смерті [PERSON], 1944р.н. не було інфекційне захворювання. В зв'язку з цим Червоноградське МУ ГУ Держсанепідемслужби у Львівській області не заперечує проти перепоховання, при умові дотримання вимог розділу 5 і 6 «Державних санітарних правил експлуатації і утримання кладовищ» в процесі ексгумації і транспортування. Дослідженим рішенням виконавчого комітету Тартаківської сільської ради №32 від 17.10.2013р., встановлено, що таким вирішено відмовити [PERSON] у перепохованні [PERSON], який помер [INFO] і похоронений на території цвинтаря в с. Тартаків Сокальського району. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Як встановлено поховання [PERSON] здійснила його дружина [PERSON], яка дозволу на перепоховання чоловіка не надає, а крім цього оскаржуваним рішенням виконкому Тартаківської сільської ради №32 від 17.10.2013р. відмовлено позивачці у перепохованні [PERSON]. В свою чергу, згідно п. 2.8 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003р. за № 193, зокрема під родинне поховання надається земельна ділянка площею 6,6 кв.м., довжина, 2,2м., ширина 3м. Дослідженою схемою розміщення поховань на Тартаківському кладовищі поряд з могилою [PERSON], складеної 02.09.2014р. землевпорядником Тартаківської сільської ради [PERSON], за участю сільського голови Орловського С.П., депутата [PERSON], а також наданих сторонами фотокарток розміщення поховань, встановлено, що відстань з лівої сторони від могили [PERSON] до межуючого родинного поховання [PERSON] становить - 1,6м., з правої сторони до межуючої могили [PERSON] (після встановлення пам'ятника) - 2,38м. Таким чином, при встановленні між вказаними похованнями проходу шириною 0,5м., площа для розміщення родинного поховання [PERSON] становить 7,9кв.м., що на 1,3 кв.м. більше передбаченої п. 2.8 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань. Відповідно, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача [PERSON] перепоховати [PERSON], який помер [INFO] та похований в місці родинного поховання [PERSON] в інше місце визначене сільською радою, суд відмовляє. В свою чергу, згідно ст. 8 ЗУ «Про поховання і похоронну справу», органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції, зокрема - вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання. Згідно п.11 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать - забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони. Як встановлено в ході розгляду справи оскаржуване позивачем рішення виконкому Тартаківської сільської ради №32 від 17.10.2013р., яким відмовлено позивачу у перепохованні [PERSON] прийняте зокрема на підставі ЗУ «Про поховання та похоронну справу», ст. 21 якого передбачено порядок перепоховання останків померлих. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірною відмови Тартаківської сільської ради в наданні дозволу на перепоховання [PERSON] та скасування рішення виконавчого комітету Тартаківської сільської ради № 32 від 17.10.2013р., як незаконного, суд також відмовляє.

Outcome: dismissed