Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд визнати за нею право власності земельну ділянку, яка розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Об'єднання садоводів «Степове», [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача - адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представники Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОС «Степове» та відділу держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області подали клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: За життя [PERSON] отримав у власність земельну ділянку, загальною площею 0,063 га, цільове призначення «ведення садівництва», яка розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Куліндоровський садовий масив, ОС «Степове», ділянка [NUMBER], що встановлено судом згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 023798, виданого 23 вересня 1999 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 607-ОС. Земельній ділянці присвоєна юридична адреса: Одеська область, Комінтернівський район, Красносільська сільська рада, ОС «Степове», вул. Перша, земельна ділянка № 1201 (довідка № 408 від 23.10.2013 року). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] (св-во про смерть серії [NUMBER], видане 19.09.2009 року, а/з № 698 від 19.09.2009 року), відкрилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки. З матеріалів спадкової справи № 831/09, заведеної 05.12.2009 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою м. Одеси до майна [PERSON], судом встановлено, що спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] прийняли його дружина- [PERSON], та [PERSON], що є онукою померлого [PERSON] (батько [PERSON] (св-во про народження серії [NUMBER], видане 24.08.1974 року, а/з № 2208 від 24.08.1974 року) - [PERSON] помер [INFO] (св-во про смерть серії [NUMBER], видане 24.06.1996 року, а/з про смерть 5941 від 24.06.1996 року). Свідоцтво про право на спадщину, яка складається зі спірної земельної ділянки спадкоємці не отримали, через відсутність даних в державному земельному кадастрі. [INFO] померла [PERSON] (св-во про смерть серії [NUMBER], видане 12.11.2012 року, а/з № 10785 від 12.11.2012 року). За життя [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON], що встановлено судом зі змісту заповіту, посвідченого 19.07.2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 8680. З матеріалів спадкової справи № 5/2013, заведеної Першою одеською державною нотаріальною конторою 10.01.2013 року до майна [PERSON], померлої [INFO], судом встановлено, що інших спадкоємців, крім [PERSON], до майна [PERSON] не має. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 6 Земельного Кодексу України 1990 року громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року. Проте суд враховує, що дію ст. 23 Земельного Кодексу України 1990 року зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, суд дійшов висновку, що п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Частиною 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (в редакції станом на 19.02.2002 року, що діяла на час видачі спадкодавцеві державного акту на право власності на землю), передбачений порядок видачі державних актів та реєстрації державних актів і договорів (далі -Інструкція) В силу п. 3.3, п. 3.5 Інструкції Державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( втому чилсі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою. Державні акти, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею реєструється, відповідно, у книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком 1. Отже, суд дійшов до висновку, що державна реєстрація державного акту на право власності на землю, що є предметом спору по даній справі, на час видачі державного акту на ім'я спадкодавця, вчинена у відповідності до діючого на той час порядку. Таким чином, право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку є доведеним. Згідно з п. 7 Перехідних положень Земельного Кодексу України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] в установленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку, і ця земельна ділянка підлягає успадкуванню в установленому законом порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, в зв'язку із чим підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved