Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., в якому просить визнати недійсним іпотечний договір від 22.08.2006 року, укладений між ВАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 3255. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 22.08.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 3255, згідно якого позивач у якості іпотекодавця передала в іпотеку відповідачу як іпотекодержателю земельну ділянку площею 0,109 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість згідно експертного висновку становить 48406 грн. 90 коп. Іпотечний договір укладено в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладеним між сторонами 23.08.2006 року, про надання кредиту у розмірі 4000 євро зі сплатою 12,5% річних, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 22.08.2011 року. 07.07.2009 року було укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору від 22.08.2006 року, в якому змінили п. 1.4.1 та п. 1.4.2 іпотечного договору, а саме вказавши кінцевий термін повернення кредиту 21.08.2016 року. Позивач вказуючи на те, що іпотечний договір був укладений без визначення кадастрового номера земельної ділянки, що унеможливлює ідентифікацію земельної ділянки, та є підставою для визнання його недійсним, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з'явилась, та направила до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.08.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 384/97/06-П, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 4000 євро зі сплатою 12,5% річних та порядком повернення суми кредиту до 10 числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.08.2011 року, на умовах визначених цим договором або дострокового повернення у випадках, передбачених цим договором та договорами, які забезпечують виконання зобов'язань за цим договором або чинним законодавством України. 22.08.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 04/І-398, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банка в якості забезпечення виконання нею зобов'язань за договором кредиту № 384/97/06-П від 22.08.2006 року, а також зобов'язань за цим договором, нерухоме майно: а саме: земельну ділянку площею 0,109 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 1000 кв.м., та ведення особистого підсобного господарства - 90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., зареєстровано в реєстрі за № 3256. 07.07.2009 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору від 22.08.2006 року, в якому змінили п. 1.4.1 та п. 1.4.2 іпотечного договору, а саме сказавши кінцевий термін повернення кредиту 21.08.2016 року. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі на підставі укладених кредитного договору та договору іпотеки, яким забезпечено виконання кредитного договору, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та спеціального Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України регламентовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Посилання позивача на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, суд вважає неналежною підставою для визнання договору іпотеки недійсним, оскільки дотримання цієї вимоги не є обов'язковою умовою для дійсності укладеного договору, а на підтвердження цієї обставини позивачем не надано суду жодного належного доказу. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано суду жодного належного доказу, який би давав суду підстави визнати недійсним договір іпотеки, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 15, 16, 203, 215, 216, 546, 572, 575 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 18, 37 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: dismissed