Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Завод «Автоштамп» на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 42 554 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 11 коп; компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1 792 (одна тисяча сімсот дев`яносто дві) грн 04 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку у сумі визначеній на дату ухвалення судового рішення та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять) грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02 травня 2005 року по 30 листопада 2020 року вона працювала головним бухгалтером у ТОВ «Завод «Автоштапм». У період часу з квітня по листопад 2020 року підприємство перестало їй виплачувати заробітну плату, в результаті чого утворилася заборгованість становить 42 554 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири), сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати становить 1792 грн 04 коп, середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 34 008 (тридцять чотири тисячі вісім) у сумі визначеній на дату ухвалення судового рішення. Крім того, внаслідок дій відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка настала внаслідок моральних страждань, заподіяних їй внаслідок того, що вона тривалий час не може отримати заробітну плату, що призводить до того, що вона веде жебрацький спосіб життя, не може придбати продукти харчування та розраховуватися за комунальні послуги. Вважає, що дані моральні страждання заподіяні саме внаслідок дій відповідача та розмір моральної шкоди оцінює в 5000 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, надали до суду заяву у якій просила справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Завод «Автоштамп» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Завод «Автоштамп» та 30.11.2020 р. була звільнена з головного бухгалтера бухгалтера першої категорії за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно з довідкою від 01.03.2021 року, виданою ТОВ «Завод «Автоштамп» загальна сума заборгованості за винятком відрахувань становить 34 426 грн 07 коп., яка складається з: заборгованість по заробітній платі за квітень 2020 року 1516,88 грн, за травень 6365, 64 грн, червень 2020 року 3842,47 грн, липень 2020 року 3507,00 грн, серпень 2020 року 4033,05 грн, вересень 2020 року 7026,51 грн, жовтень 2020 року 3501,75 коп, листопад 2020 року 4462,77 коп. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивача та її представника загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 42 554 ( сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 11 коп. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належатьйому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені заробітна плата у розмірі 34 256 грн 07 коп. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 30 листопада 2020 року по 01 червня 2021 року. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з такого. Відповідно п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 зазначеного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Нарахована відповідачем заробітна плата [PERSON] за останній місяць роботи, відповідно до довідки ТОВ «Завод Автоштамп» № 8-9 від 01.03.2021 року, складає 395 гривень 45 копійок, середньомісячна зарплата складає 8 304 гривень 45 копійок. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 30.11.2020 р. по 01.06.2021 р., становить 101 робочий день, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43 894 грн 45 коп (395,45 грн. х 111 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 1284 грн 31 та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 43 894 грн 45 коп. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати суд зазначає таке. Відповідно статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. У позовні заяві позивачем наданий розрахунок компенсації, однак суд не погоджується з ним, оскільки він не відповідає вимогам Відповідно до пункту третього Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 компенсації підлягає, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно п. 3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997 року №1427 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. За повідомленням Держкомстату України індекс інфляції у квітні 2020 року становила 100,3%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 3,4. Таким чином сума компенсації становить 51,57 грн (сума заборгованості за липень 1516,88 грн х 3,4/100). Індекс інфляції за травень 2020 року становить 100,3%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 3,1%. Таким чином сума компенсації становить 197,33 грн (сума заборгованості за серпень 6365,64 х 0,005/100). Індекс інфляції за червень 2020 року становить 100,2%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 2,9%. Таким чином сума компенсації становить 111,43 грн (сума заборгованості за вересень 3842,47грн х 2,9/100). Індекс інфляції за липень 2020 року становить 99,4%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 3,5%. Таким чином сума компенсації становить 122,75 грн (сума заборгованості за жовтень 3507,00 грн х 3,5/100). Індекс інфляції за серпень 2020 року становить 99,8%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 3,7 %. Таким чином сума компенсації становить 149,22 грн (сума заборгованості за листопад 4033,05 грн х 3,7/100). Індекс інфляції за вересень 2020 року становить 100,5%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 3,2%. Таким чином сума компенсації становить 224,85 грн (сума заборгованості за листопад 7026,51грн х 3,2/100). Індекс інфляції за жовтень 2020 року становить 101,0%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 2,2%. Таким чином сума компенсації становить 77,08 грн (сума заборгованості за листопад 3501,75 грн х 2,2/100). Індекс інфляції за листопад 2020 року становить 101,3%. Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 0,9. Таким чином сума компенсації становить 401,65 грн (сума заборгованості за листопад 4462,77 грн х 09/100). Загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати становить 1284 грн 31 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що, не виплачуючи вчасно заробітну плату працівникові, відповідач не в дотримався трудового законодавства, чим спричинив моральну шкоду позивачу. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. ч. 1 і 3 ст. 23 ЦК України). Отже, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 2 п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю вони заподіяні), в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки судом встановлено факт порушення законних трудових прав позивача, пов`язаних із невиплатою вчасно заробітної плати, що призвело до виникнення моральних страждань, з урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачу, у розмірі 5000 гривень. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн в дохід держави (за позовні вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсацію втрати частини доходу) та 908 грн судового збору на користь позивача (за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди).

Outcome: partial