Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) з заборгованості по сплаті аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2009 року вирішено стягнути з [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO]р.н., [PERSON] [INFO] по 350 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2008 року і до досягнення дітьми повноліття. Протягом всього період відповідач ухиляється від сплати аліментів, що заподіює шкоду інтересам дітей. Станом на 01.07.2013 року складає 5499 грн. Вважає, що відповідач умисно не сплачував аліменти в повному розмірі, а тому на підставі вимог ч. 1 ст. 196 СК України повинен сплатити неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просить стягнути з відповідача 92195,3 грн. пеню за прострочення сплати аліментів, а також винести рішення, ким зобов'язати відповідача фінансувати наперед триваючі додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] р. щомісячно у розмірі - 125,00 грн. У процесі судового розгляду позивач подала уточнення позовних вимог, де уточнила розрахунок неустойки (пені) за 2008-2013 рр. в сумі 312163,48 грн. Просить стягнути з відповідача 312163,48 грн. пені з заборгованості по сплаті аліментів та судові витрати. В судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, зазначила, що не згідна із розрахунком та розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який наданий позивачем, суперечить чинній судовій практиці. Нарахована сума пені становить 5584,50 грн. В подальшому уточнила за печення проти позову, подала розрахунок неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів станом на 31.01.2014р. згідного якого заборгованість становить 27011,00 грн. Просить зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів. Відповідач в судовому засіданні підтримав пояснення представника та просить зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним і підлягає задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, що згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2009 р., [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання дітей - [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO] по 350 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2008 р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.10.2013 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] для отримання дітей - [PERSON], [INFO] р. н. та [PERSON], [INFO] щомісячні аліменти в розмірі 400 грн. на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.06.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Зі змісту зазначеної норми випливає, що нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, тобто неустойка за прострочення їх сплати нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того, скільки днів прострочено до сплати повної суми заборгованості. Такої ж думки дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, про що свідчить судова практика. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. У зв'язку з викладеним, за період з 01.06.2008 р. по 31.12.2013 р. неустойка (пеня) розраховується судом та становить 102 266,49 грн. відповідно до наступного розрахунку, проведеного за такою формулою: сума заборгованості по сплаті аліментів за відповідний місяць помножена на 1% помножена на кількість днів у місяці, у якому не проводилось стягнення аліментів, поділена на 100. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в повному обсязі, так як в судовому засіданні не було встановлено підстав для звільнення боржника від сплати пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, передбачених ч. 2 ст.196 СК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved