Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 29.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, а також з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 29.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що останні роки позивач та відповідач не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, оскільки постійно сперечаються та принижують одне одного. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Також позивач зазначила, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, протягом останніх двох місяців відповідач матеріальної допомоги не надає та дитині не допомагає. Позивач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує з урахуванням заперечень на позов та не заперечує щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, вважає, що дитина має проживати з матір'ю та погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1934, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Сторони по справі мають малолітню дитину (дочку) - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. За час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки. На примирення позивач не згодна. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобов'язані її утримувати. Враховуючи обставини викладені у заяві про заперечення позову та докази надані у підтвердженні обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач не заперечив щодо місця проживання дитини разом з матір'ю. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial