Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Козятинської районної міжколгоспної будівельної пересувної механізованої колони №9 про ДТГО «Південно-Західна залізниця» про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, стягнення моральної та матеріальної шкоди, виплатити кошти за лікарняними листами . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 18 квітня 2006 року, відповідно до наказу № 5 вона була прийнята на посаду інженера охорони праці, по сумісництву відділ кадрів, секретар в Козятинську районну міжколгоспну будівельну пересувну механізовану колону. 10 та 20 червня 2016 року наказами № 46 від 10.06.2016 р. та № 48 від 20.06. 2016 року її було звільнено із займаних посад згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Вказане звільнення з посад інженера охорони праці по суміщенню інспектора відділу кадрів - секретаря вважає незаконним та безпідставним, оскільки до неї ніяких дисциплінарних чи громадських стягнень з часу роботи в РМБ ПМК-9 не застосовувалися, а також наказ про звільнення видано у вихідний день -20 червня 2016 року. Також просить поновити строк звернення до суду так як їй стало відомо про звільнення 27 липня 2016 року, а тому вона не мала змоги, через перешкоди відповідача ( не надання на ознайомлення наказу ) та юридичну необізнаність у встановлений законом місячний строк звернутись за захистом своїх прав. Також з 22 червня 2016 року по 02 липня 2016 року вона знаходилась на лікарняному . В подальшому подала заяву про збільшення позовних вимого та просить повернути кошти , які незаконно вирахували з її заробітної плати за найм спеціаліста який відкривав її робочий сейф, виплатити кошти по лікарняним листам , відшкодувати матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування та повернути особисті речі. Позивач [PERSON] суду пояснила, що систематичних прогулів вона не допускала, а в ті дні коли її не було на роботі, вона знаходилась на лікарняному, що підтверджується лікарняними листами. 25 травня 2016 року вона виходила на роботу і віддала всі документи слідчому . За прогул 26 травня 2016 року пояснила, що зранку цього дня вона зателефонувала до слідчого, щоб взяти довідку і він їй повідомив, що його сьогодні не буде, а за довідкою необхідно звернутись до [PERSON] Вона прийшла на роботу зранку та о 11 год 15 хв приїхав слідчий і попросив віддати йому ключі від сейфу, на що вона не погодилась. Прогула в неї не було. Також вказала, що 20.06.2016 був вихідним днем . 21 червня 2016 року їй наказів про звільнення не зачитували і не надавали, а просто вигнали з роботи. Трудову книжки забрала сама, ще 26 травня, оскільки мала доступ до всіх трудових книжок по роду своїх функціональних обов'язків. 7 липня 2016 року зверталася до адвоката з приводу невиплати її заробітної плати. Вважає, що не пропустила строк звернення до суду оскільки про своє звільнення дізналася тільки 27.07.2016 року. Просить задовольнити позов в повному обсязі . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. В вказаних запереченнях та в судовому засіданні пояснив, що вказані вимоги та пояснення позивача є не обґрунтованими та такими , що не відповідають дійсності у зв'язку з тим, що на підставі наказу №48 від 20.06.2016, викладеного в новій редакції згідно наказу №49 від 20.06.2016 [PERSON] було звільнено з посади інженера з охорони праці і по суміщенню - інспектора відділу кадрів та секретаря Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК-9 на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин . У зв'язку з тим, що в наказі № 48 від 20.06.2016 була допущена технічна помилка в частині зазначення правової підстави звільнення [PERSON], тобто замість п. 4. ст. 40 КЗпП помилково зазначено п. 3 ст. 40 КЗпП України , а також необхідністю доповнення даного наказу інформацією про дату та час прогулу, тому виконуючим обов'язки керівника КРМБ ПМК9 -[PERSON] було видано наказ № 49 від 20.06.2016, де було зазначено про те , що [PERSON] звільнити з посади інженера з охорони праці і по суміщенню - інспектора відділу кадрів та секретаря на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.: 26.05.2016 протягом робочого дня з 10.00 год. до 17.00 год.,а також 09.06.2016, 35.2016, 13.06.2016, 14.06.2016, 15.06.2016, 16.06.2016, 17.06.2016 та 20.06.2016 - протягом усього робочого дня, тобто з 8.00 год. до 17.00 год.. Наказ видано на підставі акту про відсутність працівника на роботі від 26.05.2016 р., від 09.06.2016, від 10.06.2016, від 13.06.2016, від 14.06.2016, від 15.06.2016, від : 16.06.2016, від 17.06.2016 та від 20.06.2016 ; доповідних записок заступника в.о. керівника КРМБ ПМК-9 [PERSON] від 26.05.2016 р., від 09.06.2016, від : 36.2016, від 13.06.2016, від 14.06.2016, від 15.06.2016, від 16.06.2016, від 17.06.2016 та від 20.06.2016. Щодо твердження позивача, що її не було ознайомлено з наказом про її звільнення, а про існування останнього та підстави його видачі їй стало відомо лише 27.07.2016 р. під час ознайомлення з даним наказом у адвоката Бондарчука В.І., то останнє не відповідає дійсності, оскільки, спростовується наявністю акту від 21.06.2016 р., яким зафіксовано ознайомлення 21.06.2016. [PERSON] з наказами №48 від 20.06.2016 р. та №49 від 20.06.2016 р., а також відмову останньої ставити свій підпис на даних наказах про ознайомлення з останніми та надавати пояснення про причини вчинених прогулів та показами свідків . Також вказав, що відповідно до наказу від 10.06.2016 за виробничої необхідності встановлено робочий день 20 червня 2016 року, та перенесено вихідний на 24 червня 2016 року , що також підтверджується табелем робочого часу . Моральна шкода в результаті незаконного звільнення позивачем є недоведеною та безпідставною. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. З [PERSON], під час звільнення був проведений повний розрахунок. Ніхто не не заперечує, щоб остання забрала свої речі. Лікарняні листи до підприємства не здавала. Заслухавши пояснення сторін дослідивши докази, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову . Судом встановлено, що з 18.04.2006 позивач [PERSON] працювала на посаді інженера охорони праці, по сумісництву відділ кадрів, секретар в Козятинській ПМК-9, відповідно до наказу №5 від 18.04.2006 (а.с.88) . Наказом №10 від 10.02.2016 переведено підприємство на неповний робочий день , а саме 4-х годинний з повним робочим тижнем (а.с.67) Наказом №42 від 24.05.2016 [PERSON] відкликано із щорічної відпустки з 25 травня по 26 травня 2016 року включно (а.с.81) Відповідно до доповідної записки заступника керівника Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК-9 [PERSON], [PERSON], була відсутня на роботі з 10.00 годин. (а.с. 48). Із акту складеного 26.05.2016 року (а.с.70), вбачається, що [PERSON], 26.05.2016 року, з'явилася на роботу о 09.45 год, після чого 0 10.00 покинула робоче місце. Від дачі пояснень відмовилась. Даний акт дублюється доповідної запискою заступника керівника Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК-9 [PERSON], (а.с.71). Відповідно до листка непрацездатності серії АГУ №552334 [PERSON] перебувала на лікарняному з 08.06.2016 по 17.06.2016 (включно). (а.с.90) . Відповідно до листка непрацездатності серії АГУ №774006 [PERSON] перебувала на лікарняному з 22.06.2016 по 01.07.2016 (включно). (а.с.91). Відповідно до листків непрацездатності серії АГУ №727646. Серії АГУ № 611857 [PERSON] перебувала на лікарняному з 19.04.16 по 14.05..2016 (включно). (а.с.92). В судовому засіданні встановлено, що всі вищеперераховані лікарняні листи знаходяться на руках у позивачки і на підприємство не здані. На підставі наказу №48 від 20.06.2016, [PERSON] було звільнено з посади інженера з охорони праці і по суміщенню - інспектора відділу кадрів та секретаря Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК-9 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Даний наказ викладено в новій редакції згідно наказу №49 від 20.06.2016, де зазначено, що [PERSON] звільнити з посади інженера з охорони праці і по суміщенню-інспектора відділу кадрів та секретаря на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин, в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 26.05.2016, а також 09.06.2016, 10.06.2016, 13.06.2016, 14.06.2016, 15.06.2016, 16.06.2016, 17.06.2016 та 20.06.2016. (а.с.38). Підстави звільнення [PERSON] Акти про відсутність працівника на роботі та доповідні записки заступника в.о. керівника Козятинської міжколгоспної будівельної ПМК-9 [PERSON] від 26.05.2016, 09.06.2016, 20.06.2016, 13.06.2016, 14.06.2016, 15.06.2016, 16.06.2016, 17.06.2017 та 20.06.2016. (а.с.39-47,48-56) . Заступником керівника КРМБ ПМК-9 [PERSON] складена доповідна записка про те, що [PERSON], отримавши копії наказів про звільнення №48 та №49 від 20.06.2016 відмовилась ставити свій підпис на останніх про їх отримання . Просить вжити заходів по комісійному складанню акту про наявність вищевказаних подій (а.с.107) Відповідно до Акту №2 від 21.06.2016 складеного членами комісії : в.о. керівника КРМБ ПМК-9 [PERSON], заступником керівника [PERSON], відповідальною за впорядкування документів та архіву [PERSON] [PERSON] було вручені копії наказів №48 від 20.06.2016 та №49 від 20.06.2016 про її звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України . [PERSON], отримавши особисто копії наказів №48 та №49 від 20.06.2016 ознайомившись з останніми, відмовилась ставити свій підпис на даних наказах про їх отримання (а.с.106). Із копії табелю обліку використання робочого часу за червень 2016 року (а.с.78), вбачається, що [PERSON], 20.06.2016 року перебувала в вихідному дні. Наказом №46 від 10.06.2016 встановлено робочим днем для [PERSON] та [PERSON], 20 червня 2016 року, перенесено вихідний день 20.06.2016 на 24.06.2016 (а.с.112) . Із копії табелю обліку використання робочого часу за червень 2016 року (а.с.114), вбачається, що [PERSON], 20.06.2016 року перебувала на роботі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона упорядковувала архів КРМБ ПМК-9 на підставі підписаного договору. 21.06.2016 вона була включена до складу членів комісії, яка ознайомлювала [PERSON] з наказом про звільнення . [PERSON] зачитали наказ про звільнення, але вона відмовилась підписатись в наказі про ознайомлення з останнім, всіх ображала. Свідок [PERSON] суду пояснив , що 26 травня 2016 року на території підприємства КРМБ ПМК-9 проводились слідчі дії, в даний період позивач була у відпустці. Наказом керівника [PERSON] відкликали з відпустки на 25 та 26.05.2016 для того щоб надала доступ до документів підприємства. 25.05.2016 [PERSON] була присутня на роботі, а 26.05.2016 з 08.00 годин її розшукував слідчий по телефону , і о 09 год 45 хв вона приїхала на велосипеді на кілька хвилин , без ключів від кабінету та сейфу. О 10 год 00 хв [PERSON], поїхала за ключами і до кінця робочого дня 21.06.2016 року віна на робочому місці не появилась. 26.05.2016 ним була написана доповідна про даний вчинок та було складено два акту про відсутність працівника на роботі. 20.06.2016 відповідно до наказу було робочим днем . 21.06.2017 [PERSON] вручили для ознайомлення наказ про звільнення №48,№49 і попросили розписатись про ознайомлення з даними наказами , однак остання відмовилась розписуватись. Відмовилась давати будь які пояснення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що оскільки на території підприємства проводились слідчі дії, то відповідно до наказу [PERSON] було відізвано з відпустки на 25 та 26 травня 2016 року . 26 травня 2016 року [PERSON] з'явилась на підприємство о 09 год 45 хв та о 10 год 00 хв поїхала з підприємства на велосипеді і до кінця робочого дня не з'явилась , про що було складено акти про відсутність [PERSON] на робочому місці. Акти були складені на підставі доповідних записок. 20.06.2016 був робочим днем в зв'язку з виробничою необхідністю , про що був винесений відповідний наказ. Оскільки в наказі про звільнення [PERSON] №48 була допущена помилка, нею був винесений наказ №49 про виправлення даної помилки. 21.06.2016 [PERSON] були вручені накази про звільнення , але вона відмовилась від їх отримання , а також відмовилась поставати підпис про ознайомлення з наказами. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює слідчим Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області та, те що в рамках кримінального провадження по заяві Білоус в нього була необхідність у витребуванні документів з КРМБ ПМК-9, які знаходились у [PERSON] Керівник установи видав наказ про відкликання [PERSON] з відпустки на два дні -25-26 травня 2016 року . 25 травня 2016 року частину документів [PERSON] надала. 26 травня 2016 року о 09 год 00 хв він прибув на підприємство , однак [PERSON] не було . Він звернувся до керівництва щодо вирішення даного питання і о 09 год 45 хв [PERSON] з'явилась на робочому місці, але повідомила , що забула ключі від кабінету дома . Через хвилин 5-10 остання пішла за ключами і не повернулась. Він знаходився на підприємстві до 12 години , однак до цього часу [PERSON] не з'являлась. 07.07.2016 року адвокатом Бондарчуком В.І.. був направлений адвокатський запит на ім'я в.о. начальника Козятинської РМБ ПМК-9 (а.с.3), в якому зазначено, що до нього звернулася за правовою допомогою [PERSON], щодо незаконного, на її думку звільнення з роботи і пояснила, що 21.06.2016 року, коли вона після чергової відпустки вийшла на роботу, то її не допустили до роботи. Пізніше їй повідомили, що вона з роботи звільнена в зв'язку із скороченням працівників. Відповідно до ст.ст.3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності, і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст 40 п 4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу(в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Факт відсутності на робочому місці [PERSON], з 08.00 до 09.45 годин та з 10.00 до 12.00 годин 26 травня 2016 року підтверджується, як складеними актами так і показами свідків допитаних в судовому засіданні. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачкою був вчинений дисциплінарний проступок, за який вона була звільнена з роботи. Заперечення позивачки, що до недійсності наказів №48та №49 від 20.06.2016 року, оскільки вони були винесені в вихідний день спростовується, копією наказу №46 від 10.06.2016 яким встановлено робочим днем для [PERSON] та [PERSON], 20 червня 2016 року, перенесено вихідний день 20.06.2016 на 24.06.2016. Даний наказ сторонами по справі не оспорювався. Разом із тим дисціплінарне стягнення на позивачку було накладено у місячний термін. Оскільки позивачка не являється членом профспілкової організації її звільнення було проведено без попереднього погодження з профспілками і порушень діючого трудового законодавства під час звільнення позивачки не було. Статтею 233 КЗпП передбачено , що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Статтею 234 КЗпП України встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Позивачкою не надано належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду. Із досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показів свідків, акту про відмову від підпису в наказах про звільнення з ознайомленнями останніх, встановлено, що позивачці були вручені накази №48, 49 про звільнення 21.06.2016 року, трудову книжку вона використовуючи своє службове становище, забрала на підприємстві, ще 26.05.2016 року. Дані факти підтверджуються також і адвокатським запитом адвоката Бондарчука В.І., від 07.07.2016 року. В період часу з 22.06.2016 року по 01.07.2016 року позивачка знаходилась на лікарняному. До суду звернулася з позовною заявою лише 22.08.2016 року. Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано і в судовому засіданні не здобуто. Твердження позивача про те, що вона не знала про причини звільнення з роботи, а взнала лише після отримання відповіді адвокатом є безпідставним , і спростовується тим ж адвокатським запитом. Що стосується, вимог позивачки що до виплат коштів по лікарняним листам, суд приходить до висновку, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки лікарняні листи позивачкою на підприємство не здавались, а тому і відсутні підстави для їх оплати підприємством. В ході розгляду справи сторони не надали достатніх і переконливих доказів про відрахування коштів з [PERSON], та перешкод у отриманні особистих речей які залишились на робочому місці. Оскільки суд прийшов до висновку, що позивачка була звільнена з роботи на законних підстава, порушень трудового законодавства відповідачем допущено не було, суд приходь до висновку, що вимоги [PERSON], про стягнення моральної шкоди задоволенню також не підлягають. Аналізуючи досліджені докази і спів ставляючи їх з нормами права, суд приходить до висновку, що під час звільнення позивачки не було допущено порушень трудового законодавства, позивачка пропустила строк звернення до суду і не надала суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed