Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] з 04.09.1956 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Сосенською селищною радою Козельського району Калузької області. Подружжю відповідно до договору дарування від 26.08.1965 року на праві власності належала в рівних долях 16/25 частин житлового будинку № 48 по вул. Красіна в м. Маріуполі. Відповідно до рішення колегії Жовтневої районної адміністрації м. Маріуполя від 20.12.2000 року № 294/3 був введений в експлуатацію самовільно збудований на земельній ділянці по вул. Красіна, 48 в м. Маріуполі житловий будинок літ. Г-1, у зв'язку з чим частки власників домоволодіння змінились, а саме [PERSON] та [PERSON] стали належати 17/50 частин домоволодіння. Проте, подружжя за життя не оформило свідоцтво про право власності на 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48 в м. Маріуполі та не провели його державну реєстрацію. [PERSON] померла 19.01.1979 року та спадщину у вигляді ? частин 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48, в м. Маріуполі фактично прийняв чоловік померлої [PERSON] Дочка подружжя [PERSON] заяв про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] не подавала, тим самим спадок не прийняла. Заявник з 05.01.1989 року перебувала з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому Жданівським Палацом одружень Донецької області. 20.07.1994 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом, згідно з яким усе належне йому майно він заповідає дружині [PERSON] Але за життя [PERSON] свої спадкові права на спадкове майно дружини [PERSON] не оформив. 02.05.2008 року [PERSON] помер та позивач у шестимісячний строк 16.10.2008 року звернулась до Першої державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті її чоловіка, проте нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48, в м. Маріуполі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії УЮ № 105889 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 04.09.1956 року Сосенською селищною радою Козельського району Калузької області, актовий запис № 97. Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 692337, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23.10.2015 року, вбачається, що [PERSON] народилась 17.07.1957 року, мати [PERSON], батько [PERSON], актовий запис № 761. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 270539 від 20.10.1978 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Палацом щастя м. Донецька, актовий запис № 2207. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-НО № 329323 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 03.10.1985 року, що зареєстровано Куйбишевським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 510. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 453085, [PERSON] та [PERSON] з 29.03.1990 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Приморського райвиконкому м. Маріуполя, актовий запис № 177. Згідно з договором дарування від 26.08.1965 року, посвідченим державним нотаріусом 1-ї Жданівської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] належить 16/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Красіна, буд. 48, в м. Маріуполі. Рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 20.12.2000 року № 294/3 введено в експлуатацію самовільно збудований на земельній ділянці по вул. Красіна, буд. 48, в м. Маріуполі житловий будинок літ. А-1 та затверджено ідеальні долі на 17/50 частин даного домоволодіння на імя [PERSON] та [PERSON], а саме: коридор 2-2, житлові кімнати 2-3, 2-4, частина прибудови А1-1, а саме коридор 2-1, кухня 2-5, комора 2-6, майданчик а1, літня кухня Ж-1, льох ж/п, ? сараю Н-1, гараж О-1, літній душ П-1, ? огородження № 1, ? замощення 11. Житлова площа 28,1 кв.м. та загальна 57,7 кв.м. Зі свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 406542, виданого Жданівським відділом ЗАГС, вбачається, що [PERSON] померла 19.01.1979 року, актовий запис № 86. Спадщину у виді належної на праві власності спадкодавцю ? частини 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48 в м. Маріуполі фактично прийняв [PERSON] чоловік померлої. Дочка [PERSON] [PERSON] як спадкоємець першої черги до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому спадщину після смерті матері не прийняла. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 361210, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому у Палаці одружень м. Жданова 05.01.1989 року, актовий запис № 49. Із заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори та складеного [PERSON] 20.07.1994 року, вбачається, що останній на випадок своєї смерті заповідав усе належне йому майно своїй дружині [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 305022 від 03.05.2008 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 02.05.2008 року, актовий запис № 1070. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48, м. Маріуполі та позивач у шестимісячний строк 16.10.2008 року звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.10.2008 року № 16823126. [PERSON], дочка померлого [PERSON], яка є спадкоємицею першої черги щодо майна померлого, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому спадщину не прийняла. У видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом позивачеві відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючого документа на 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48, в м. Маріуполі. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Таким чином, спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом є його дружина [PERSON] Інших спадкоємців, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та осіб, які мають обовязкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON], немає. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на 17/50 частин домоволодіння по вул. Красіна, буд. 48, в місті Маріуполі Донецької області.

Outcome: approved