Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 21 квітня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2013 року було розірвано. Від шлюбу є одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 липня 2013 року. Однак, відповідач від виконання свого обов`язку ухиляється, аліменти на утримання сина не сплачує, у зв`язку з чим станом на 05 жовтня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 188243 грн. 37 коп. Окрім того, відповідач не спілкується із сином, не займається його вихованням, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, однак у засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду. Разом з тим, просила суд долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, згідно з яким питання доцільності або недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав виконком Саксаганської районної у місті ради поклав на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач з 21 квітня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2013 року було розірвано (а.с.5,8). Від шлюбу позивача та відповідача є одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2013 року, з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 липня 2013 року (а.с.17, 18-19). Між тим, згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина станом на 05 жовтня 2021 року становить 188243 грн. 37 коп. (а.с.37). Згідно характеристики родини [PERSON] , учня 4-Б класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122, за підписами класного керівника [PERSON] та директора школи [PERSON] , зокрема, батько хлопчика [PERSON] на батьківських зборах у школі жодного разу не був, по телефону з учителем не спілкується (а.с.12). Згідно характеристики [PERSON] , учня 6-Б класу Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122, за підписами класного керівника Савицької Т. та директора школи [PERSON] , зокрема, батько [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, свідомо і систематично не дбає про розвиток дитини та її навчання, жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкується зі вчителями і класним керівником, не забирає дитину додому (а.с.11). Згідно інформації наданої приватною клінікою «WAN KLINIK» [PERSON] перебуває під наглядом сімейного лікаря та невролога, батько дитини здоров`ям сина жодного разу не цікавився, у лікуванні та вихованні дитини на протязі багатьох років участі не приймає (а.с.38). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Однак, судом установлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків ухиляється, вихованням та утриманням дитини тривалий час не займається, не з`являється у навчальному закладі, який відвідує дитина, не відвідує батьківські збори, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не готує дитину до самостійного життя (а.с.11, 12, 38). Як убачається з матеріалів справи, весь час дитина проживає разом з матір`ю - позивачем у цій справі [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved