overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду 30.01.2014 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином надіслав до суду заперечення на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем [INFO] народилася донька - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 березня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 05 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON],[INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем перестали підтримувати з жовтня 2014 року, з того часу не ведуть спільне господарство, стали жити окремо один від одного. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2009 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 426 (а.с.6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7 -копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 березня 2016 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що вона з 02 червня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.14 - заява). Відповідач [PERSON] в суд не зявився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 року (а.с. 3 копія свідоцтва про шлюб). 23 листопада 2007 року в них народився сина [PERSON] ( а.с. 4 копія свідоцтва про народження). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на утримання дитини визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 березня 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 27 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з 2013 року, причиною цього стали розбіжність у поглядах на сімейне життя, його планування, виховання дитини. Збереження шлюбу на теперішній час є неможливим, строк для примирення недоцільним з огляду на характер відносин, тривале окреме проживання, відсутність будь-якого інтересу подружжя один до одного. Тому оскільки їх відносини остаточно зруйновані та відновленню не підлягають, позивач просить розірвати шлюб (а.с. 2-3). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, просить відновити дошлюбне прізвище (а.с. 16). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.17). Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2008 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 603 (а.с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статті 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 вересня 2014 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та у встановленому законом способу і порядку, про причини неявки в суд не повідомив (а.с. 10-12, 14, 16-21). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач належним чином повідомлений про дату слухання справи в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 січня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 24 липня 1982 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають повнолітню доньку. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з 2010 року, вони перестали підтримувати шлюбні відносини, вести спільне сімейне господарство, стали жити окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних стосунків стали різниця характерів та різні погляди на сімейні стосунки, внаслідок чого в родині виникали непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася і не підлягає відновлення та просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.11). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 липня 1982 року у Жовтневому відділі ЗАГСу м. Кривого Рогу, про що зроблено актовий запис № 754 (а.с.4 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 червня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 16 грудня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між нею з відповідачем розірвані з 23 липня 2015 року, з цього часу вони мешкають окремо. Причиною припинення стали розбіжність у поглядах на сімейне життя, його планування, виховання дітей. Збереження шлюбу на теперішній момент є неможливим та не відповідає її інтересам та інтересам дітей. Поновлення шлюбних відносин в подальшому неможливе, про що свідчить відсутність у неї такого наміру та бажання. Тому позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася остаточно і не може бути відновлена та просить розірвати шлюб (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року надано\~ [PERSON] та [PERSON] строк для примирення чотири місяці (а.с. 26). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.28). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 грудня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 494 (а.с. 6 копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5 копії свідоцтв про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статті 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 червня 2016 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 21 грудня 1985 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Шлюбні стосунки перестали існувати з початку 2011 року, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Оскільки сім'я з відповідачем розпалася остаточно і не може бути відновлена, позивач просить розірвати шлюб (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року судом надано сторонам строк для примирення шість місяців (а.с. 15). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.18). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.19). Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 1985 року у відділі ЗАГСу Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1194 (а.с. 6 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 31.05.2017р. із позовом, мотивуючи, що відповідач є батьком їх неповнолітніх доньки Євангеліни та сина [PERSON], які проживають з нею. У звязку з тим, що відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини належним чином не надає, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1/3 частині доходів на кожну дитину. Позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обовязок є рівним між батьками. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі та є батьками [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які мешкають з позивачем, а відповідач мешкає окремо. Враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по ? частині доходів на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає такий розмір справедливим. Крім того, згідно ст.84 ч.2 СК України позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до 13.11.2019 року. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави у сумі 1280 грн. за дві позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial