Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки грошей у сумі 42\~737 грн. На підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] написала розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей в присутності двох свідків. При цьому, відповідач зобовязувалася повернути грошові кошти до 01.11.2017 року. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання з повернення коштів не виконанала, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 42 737 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 10жовтня 2017 року [PERSON] позичила [PERSON] гроші в сумі 42\~737 грн., вказана обставина підтверджується розпискою (а.с. 3). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець свої зобовязання перед позичальником виконала, передала останній грошові кошти в розмірі 42\~737 грн. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 3). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] грошові кошти не повернула, заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 42\~737 грн., а тому з неї слід стягнути в користь позивача суму позики. На підставі наведеного та

Outcome: approved