Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54 кв.м. Свої вимоги аргументує тим, що її чоловік [PERSON] , помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 8 від 01.07.1993 року та видане свідоцтво про смерть [NUMBER] Сядринською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Після смерті чоловіка, [PERSON] в погосподарській книзі Сядринської сільської ради головою домогосподарства була зазначена вона. Та відкрилась спадщина на майно у вигляді вищезазначеного будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями. Самочинно збудований нею та її чоловіком житловий будинок виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у розмірі 25 га, відповідно до рішення виконкому Сядринської сільської ради №5 від 15.01.1997 року. Вона як власник, має право на володіння, користування та розпорядження цим майном на власний розсуд та право вчиняти будь які дії щодо цього майна, які не суперечать закону, але для цього потрібно визнати за нею право власності. Тому вона змушена звернутись до суду з цього приводу, оскільки іншим шляхом не можливо врегулювати це питання. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що у 1969 році за адресою : [ADDRESS] вона з чоловіком побудували житловий будинок загальною площею 54 кв.м.. В 2014 році Кцрюківсрким районним КП «РАМПА» їй було виготовлено технічний паспорт на будинок за цією ж адресою. Право власності на даний будинок позивачем оформлено не було, так як згідно діючого законодавства, на той час, право власності в сількій місцевості реєструвалось в погосподарській книзі сільської ради шляхом відкриття особового рахунку. Чоловік позивача, [PERSON] , помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 8 від 01.07.1993 року та видане свідоцтво про смерть [NUMBER] Сядринською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Після смерті чоловіка, [PERSON] в погосподарській книзі Сядринської сільської ради головою домогосподарства була зазначена вона. Та відкрилась спадщина на майно у вигляді вищезазначеного будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями. Самочинно збудований нею та її чоловіком житловий будинок виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у розмірі 25 га, відповідно до рішення виконкому Сядринської сільської ради №5 від 15.01.1997 року. Вона як власник, має право на володіння, користування та розпорядження цим майном на власний розсуд та право вчиняти будь які дії щодо цього майна, які не суперечать закону, але для цього потрібно визнати за нею право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме манно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved