overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої позов визнає та просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 31.10.2009 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 228. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 17). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться, шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «немає вдома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 30.04.2016 року між позивачем та відповідачем Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 48. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться, шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, оскільки [PERSON] сплатила судовий збір за подання даної позовної заяви в сумі 840,00 грн. замість 840,80 грн., слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею удовий збір в сумі 840,00 грн. та стягнути з [PERSON] на користь держави 0,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, згідно якої позов визнає та просить розглянути справу за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 30.10.2010 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 207. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться, шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведені обставини, а також визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «немає вдома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 05.07.2018 року між позивачем та відповідачем Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний запис №107 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюб позивача та відповідача виявився невдалим та нетривалим, за час сумісного проживання в них не склалися гармонійні сімейні стосунки. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим. Відповідно\~до\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам\~їхніх\~дітей,\~що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрована в цій квартирі. Окрім неї в квартирі зареєстровані її співмешканець [PERSON] та його брат [PERSON] , які протягом тривалого часу, з лютого 2018 року, фактично в ній не проживають. Всі обов`язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивачку, і тільки вона несе витрати по його утриманню. Відповідачі квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в ній не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідачі у відкрите судове засідання не з`явилися повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був виданий ордер на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення виконкому № 345 від 17.09.2014р. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] (Позивач), [PERSON] та [PERSON] (Відповідачі), що підтверджується копією особового рахунку. З пояснень позивачки вбачається, що відповідачі з лютого 2018 року у квартирі не проживають, жодного разу до неї не з`являлися. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі більше шести місяців. Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до відповідача про повернення суми завдатку та звернення стягнення на майно, визнання права власності на житлову квартиру, який у наступному уточнила та просила суд забов,язати відповідача повернути їй авансовий платіж на загальну суму 20000 ( двадцять тисяч ) гривень, переданий нею відповідачу 14 січня 2012 року у сумі 16000 ( шістнадцять тисяч ) гривень та 30 травня 2012 року у сумі 4000 ( чотири тисячі ) гривень, для підготовки оформлення останнім документації договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] отримав від позивача авансовий платіж у розмірі 16000 ( шістнадцять тисяч ) гривень, переданих нею відповідачу 14 січня 2012 року, та 30 травня 2012 року відповідач отримав від неї авансовий платіж у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, для оформлення документації договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], однак документи так і не оформив, гроші їй не повернув. Потім з,ясувалося, що на відповідачеві лежить обтяження у здійсненні угод у зв'язку з непогашеними кредитами у банку. Просить суд забов,язати відповідача повернути їй авансовий платіж на загальну суму 20000 ( двадцять тисяч ) гривень, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з,явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву, в який просив провести судовий розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд встановив що підтвердженням передачі позивачем авансових платежів [PERSON] на загальну суму 20000 гривень є власноручно написані відповідачем розписки про отримання останнім від позивачки грошових коштів 14 січня 2012 року у сумі 16000 гривень та 30 травня 2012 року грошових коштів у розмірі 4000 гривень (а.с. 25). Що стосується позовних вимог щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], визнання права власності на квартиру [ADDRESS], то вони не підлягають задоволенню як безпідставні, оскільки договір купівлі - продажу спірної квартири укладений не був, грошові кошти у повному обсязі відповідачу передані не були. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1112,00 грн., понесений позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 60, 212 - 215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до Печерського районного суду міста Києва з заявою, в якій просила ухвалити у справі номер 757/11373/15-ц за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Асгард-фінанс», третьої особи [PERSON] про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, яким визнати незаконним наказ номер 7К від 29 липня 2013 року про її звільнення на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, оскільки рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року вона поновлена на роботі. Але не визнано незаконним наказ про її звільнення. Просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача двічі до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, про причини неявки представник відповідача не повідомив, суд вважає його неявку до суду без поважних причин. Суд вважає заяву підлягаючою задоволенню за таких підстав: рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у справі номер 757/11373/15-ц /суддя Москаленко К.О./ позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Компанія з управління активами «Асгард-фінанс», третьої особи [PERSON] про визнання звільнення не законним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. [PERSON] поновлено на роботі на посаді фахівця з управління активами ТОВ «Компанія з управління активами «Асгард-фінанс»,з 29.07.2013 року. Стягнуто з відповідача на її користь оральну шкоду в сумі 5000,00 гривень. В іншій частині вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2017 року вказане судове рішення залишено без змін. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була поновлена на роботі у зв'язку з незаконним її звільненням. Позивачку звільнено на підставі наказу, виданого відповідачем номер 7К від 29 липня 2013 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, вказаний наказ підлягає визнанню незаконним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом останніх шести місяців фактичні шлюбні відносини між ними припинені з причин відсутності взаємопорозуміння, різних інтересів та різних поглядів на життя, шлюбні відносини носять формальний характер, вони не бажають примирення та вирішили розірвати шлюб. У удовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову та зазначила. що фактичні шлюбні відносини припинення приблизно в червні 2016 року з причин постійних сварок, зловживання спиртними напоями відповідачем, застосування до неї насилля, а також погроз, приниження. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що дійсно він застосовував до позивача фізичне насилля, вживав спиртні напої, але останній раз все припинилось. Він бажає миритися з позивачем. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за наступних підстав: сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року, шлюб зареєстрований Виконкомом Пухівської сільської Ради Броварського району Київської області, актовий запис номер 6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO]. Сторони проживають у спільній квартирі, спір стосовно розподілу спільного майна подружжя на час розгляду вказаної справи відсутні. У судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні відносини припинені в червні 2016 року з причин сварок та скандалів в сім,ї, відсутності взаємопорозуміння, застосування фізичного насилля з боку відповідача. У відповідності до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд з,ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні припини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей. З урахуванням всіх обставин у справі, причини припинення шлюбних відносин, категоричним небажанням позивача, а також позовних вимог позивача та зазначених причин припинення шлюбних відносин, суд прийшов до висновку, що примирення подружжя є неможливим і шлюб підлягає розірванню. Як встановлено у судовому засіданні, на час розгляду справи у суді між подружжям відсутній спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей. На підставі ст.ст.110, 111, 112, 113 СК України,

Outcome: approved