Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитині - [PERSON] [INFO] для виїзду за кордон до країн Євро Союзу, Російської Федерації, Грузії, Білорусії, Туреччини та ОАЕ), без згоди батька дитини [PERSON] до 01 вересня 2017 року, надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] до країн Євро Союзу, Російської Федерації, Грузії, Білорусі, Туреччини та ОАЕ в супроводі його матері [PERSON] або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою в період з вересня 2014 року по 01 вересня 2017 року без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано в 2013 році, дитина проживає та зареєстрована разом з матір'ю. До досягнення дитиною 16 річчя позивач має намір організувати для сина під час шкільних канікул поїздки за кордон до інших країн з метою проведення екскурсій, відпочинку, оздоровлення. Виїзд за кордон та тимчасове перебування дитини за межами України здійснюється в інтересах дитини за ї бажанням та буде сприяти загальному розвитку і розширення кругозору. Набуття культурного та освітнього досвіту для дитини, в тому числі і закордоном країни проживання, є необхідним для розвитку дитини. Для виїзду за кордон і перетину кордону України необхідна згода батька відповідно до вимог законодавства України, проте батько дитини не надає своєї згоди. В якості підстав для ненадання дозволу на оформлення документів і виїзду дитини за кордон з матір'ю та без супроводу другого з батьків відповідач зазначає неіснуюче кримінальне провадження щодо позивача. Крім того батько дитини умовою надання згоди на виїзд сина на оздоровлення ставить свої зустрічні вимоги, проте не зважає на категоричне небажання дитини зустрічатися з батьком. Все робить відповідач не відповідає інтересам дитини, а тому позивач і звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Також просили покласти судові витрати на позивача. Відповідач його представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним. Надали письмові заперечення з яких вбачається, що сторони після розірвання шлюбу сторони не домовились щодо виховання батьком сина. У серпні 2013 р. відповідач дізнався цілий ряд обставин, за яких діючи в інтересах сина змушений був звернутися до органів внутрішніх справ із заявою про притягнення [PERSON]. до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КК України, досудове провадження триває. В межах зазначеного кримінального провадження було винесено ухвалу про переселення дитини до місця проживання батька. Ухвала не виконується позивачкою. За таких обставин перебування (проживання) дитини з із матір'ю може бути небезпечним для сина, а виїзд сина за кордон не відповідає інтересам дитини принаймні до закінчення кримінального провадження. Представник Служби у справах дітей ШРДА підтримала заявлений позов просила задовольнити. Пояснила, що Комісія з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації на своєму засіданні 10.12.2014 р. вивчила матеріали справи і дійшла висновку про доцільність заявлених мазерами Н.А. вимог, оскільки дитині необхідно оздоровлення. За таких обставин представник третьої особи просить задовольнити позов. Прокурор прокуратури Шевченківського району м. Києва також підтримав в судовому засіданні заявлені вимоги. Зазначив, що в першу чергу до уваги мають братися інтереси дитини. Зважаючи на те, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю, яка має обов'язок в тому числі і оздоровлювати дитину наявні підстави для задоволення вимог позивача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вражає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, якій було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2013 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, що його видано відділом реєстрації цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 09.11.2007 року. Також встановлено в судовому засіданні, і це не заперечується сторонами, що на день розгляду справи [PERSON], [INFO] проживає разом із маір'ю. Згідно ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. В свою чергу у відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці в тому числі і Україна, поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну . З іншого боку ч.3 ст.313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. [PERSON]. просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документа дитині в супроводі матері без згоди батька та дозвіл на виїзд дитини без супроводу батька для оздоровлення сина. З іншого боку [PERSON] заперечує щодо таких вимог з огляду на відкрите кримінальне провадження відносно позивача за ч. 2 ст. 156 КК України. Як свідчать матеріали справи 10.02.2015 р. слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42013110100000865 від 05.12.2013 р. відкрите за заявою [PERSON] щодо вчинення розпусних дій психічного характеру відносно малолітнього сина [PERSON] (ч. 2 ст. 156 КК України) за відсутністю події кримінального правопорушення. Як вбачається з наданих [PERSON] договорів на туристичне обслуговування, укладених з ТОВ «Світовид' 2007», позивачем заздалегідь заплановано маршрути по державам Євросоюзу за програмою «Південна Фієста» з 01.08.2015 р. по 31.08.2015 р., подорож до Греції на період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р. та Угорщини, Австрії,Німеччини терміном 15.06.2015 р. по 30.06.2015 р. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстави, які свідчили про неможливість надання дозволу на виїзд дитини за межі України в межах зазначеного у позові строку відсутні. Приймаючи рішення по даній справі, суд керується в першу чергу інтересами дитини, його потребами у розвитку, навчанні та оздоровленні. За положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. За вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є зокрема,проїзний документ дитини. З іншого боку ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В свою чергу п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 р., оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, беручі до уваги інтереси дитини, с3д приходить до висновку щодо задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти судові витрати на неї.. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved