Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що відповідно до рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.02.2015 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 311 грн. щомісячно, починаючи з 24.12.2014 року і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця за її заявою було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 28.02.2019 року становить 16635,42 грн.. З урахуванням обмежень визначених ст.196 СК України просить стягнути з відповідача пеню за просрочення сплати аліментів в сумі 5137,33 гривень. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за місцем проживання. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.02.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 311 грн. щомісячно, починаючи з 24.12.2014 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист позивач звернула до примусового виконання. Згідно наявної в справі довідки-розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується заборгованість по аліментам по виконавчому листу №277/1299/14-ц в сумі 16635,42 грн. Позивач на підставі вказаної довідки здійснила розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2014 року по березень 2019 року, розмір якої склав 5137,33 гривень, що не перевищує розмір заборгованості. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою зазначеної статті зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зважаючи на те, що стягнення аліментів визначено періодичними щомісячними платежами, то прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Отже, неустойку (пеню) за кожен місяць необхідно рахувати таким чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів прострочення (від дня виникнення прострочення до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені). Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, даний розрахунок наведений позивачем не спростований відповідачем. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі підлягають вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved