Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті батька були позивач, третя особа по справі та їх мати [PERSON], які до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав не звертались. Мати позивачки прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом спільного проживання на час смерті та вступу в управління майном після його смерті. Після смерті матері позивача, яка померла [INFO]., відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок. Третя особа до нотаріальної контора з заявою про прийнятття спадщини не зверталася. Позивач у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про справо на спадщину на спадкове майно після смерті матері у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивачка просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами після смерті матері [PERSON] У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи мається відповідна розписка. Третя особа проти позову не заперечувала, що також підтверджено відповідною заявою (а.с.12). Вислухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO]. помер батько позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], а.с.8). За життя та, перебуваючи у шлюбі, останній та мати позивачки [PERSON] (у 1966р.) побудували житловий будинок [ADDRESS]., який належав їм на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на те, що спірний житловий будинок було збудовано у 1966 році, з врахуванням вимог ст.5 ЦК України, суд застосовує положення ЦК УРСР 1963р. та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, враховуючи вимоги ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963р., мати позивачки [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавцем з 1953 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.13-19) та довідкою №235 від 25.03.2015р. (а.с.11). [INFO]. померла [PERSON] - мати позивачки, після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. 19.12.2014р. позивачка звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] позивачці було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Так, право власності спадкодавця на вказаний спадковий будинок підтверджується довідкою №235 від 25.03.2015р. (а.с.11), з якої вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі Катюжанської сільської ради особовий рахунок [NUMBER] будинок [ADDRESS] належав [PERSON]; копією будинкової книги (а.с.13-19). Таким чином, оскільки житловий будинок належав матері позивача на праві власності на день смерті, то він є спадковим майном, яке входить до складу спадщини після її смерті. Зважаючи на те, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві власності на день смерті, при цьому позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом, прийняла спадщину у спосіб, встановлений ст..1269 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за ззаконом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.5,1218,1222,1223,1261-1265 ЦК України, ст.ст.548,549 ЦК УРСР 1963р. ст.ст.3,10,11,58,60,61,88,174, 213-215 ЦПК України, -

Outcome: approved