overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 червня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року. Тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Як встановлено у судовому засіданні, 11 червня 2005 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 391 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 9/. Сторони від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.10/. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З 2013 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року сторонам було надано строк на примирення три місяці. Примирення у наданий судом строк сторони не досягли. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування своїх позовних вимог посилається на те, що 30 квітня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Тому позивач просить суд шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Питання стосовно розподілу судових витрат у справі залишила на розсуд суду. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Як встановлено у судовому засіданні, 30 квітня 2003 року між сторонами Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 102 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 5/. Сторони від цього шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6-7/. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та нехтування зі сторони останнього інтересами сім'ї. Більше року сторони проживають окремо. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року сторонам було надано строк на примирення - два місяці. Примирення у наданий судом строк сторони не досягли. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтуванні позову позивач послалася на те, що вона з відповідачем знаходиться в шлюбі. Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 30 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Одночасно наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки вони припинили шлюбні відносини з 2011 року, спільне господарство не ведуть та мешкають окремо один від одного. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.09.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська. Сторони припинили шлюбні відносини з 2011 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо один від одного, сім'я фактично розпалася. Примирення між подружжям неможливе. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сім'ї, шлюб між [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 105,109-112 СК України підлягає розірванню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 03.07.2012 року Амур-нИжньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, є донькою [PERSON]. Дитина проживають з матір'ю [PERSON], яка його утримує. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст. 182,183 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 29 листопада 2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору, на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем з 25.02.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких сторони записані батьками. На утримання дітей відповідач в теперішній час не надає ніякої матеріальної допомоги, незважаючи на те, що позивачка пропонувала йому робити це в добровільному порядку, але відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримає в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від 25.02.2006 року (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В свідоцтвах про народження дітей батьком записано відповідача. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах пов'язаних з їх розвитком, хоча має змогу надавати таку допомогу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01.09.2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не в достатній мірі надає матеріальну допомогу. [PERSON] працює, має регулярний дохід, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісяця на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від 28.12.1969 року (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 412, в якому батьком дитини записано відповідача (а. с.2). Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не бере участі у додаткових витратах пов'язаних з його розвитком, хоча має змогу надавати таку допомогу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі до 07 жовтня 2010 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно з довідкою від 14.06.2021 року № 156 виданої відділом центру надання адміністративних послуг Великоолександрівської селищної ради Бериславського районуХерсонської області [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову в цій частині і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 17.06.2021 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач на судове засідання не з`явилась надала заяву згідно з якою просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач на судове засідання не з`явився надав заяву згідно з якою просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно з довідкою від 22.04.2021 року № 46 виданої Відділом центру надання адміністративних послуг Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 28.04.2021 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 24.01.2007 року до 12.07.2013 року. Разом не проживають. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму для відповідного віку, з дня надання заяви до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.2007 року Серія [NUMBER], актовий запис № 02. Згідно пояснень позивачки дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 22.03.2016 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved