Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу №2-0173/96 від 28 жовтня 1996 року, посвідченого Київською Біржею нерухомості Джи-Ай-Пи та договору дарування ? частини квартири від 26 травня 1997 року, посвідченого Дванадцятою Київською державною нотаріальною контрою. Зазначила, що з вересня 1997 року [PERSON] у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) не несе, та не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім'ї позивача, а тому вважає, що він втратив право користування житловим приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Третя особа Солом'янський районний відділ Головного управління ДМС України в м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу №2-0173/96 від 28 жовтня 1996 року, посвідченого Київською Біржею нерухомості Джи-Ай-Пи та договору дарування ? частини квартири від 26 травня 1997 року, посвідченого Дванадцятою Київською державною нотаріальною контрою. Згідно довідки форми №3 виданої Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів №2, 26.05.2014 року за №996, у житловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] - власник особового рахунку, відповідач [PERSON], [PERSON] - батько. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] змінивши своє місце проживання не знявся з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвався за місцем нового проживання. Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає більше року, залишив її добровільно, його особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) не несе, так само як і інших витрат, також не приймає участі у спільному побуті. Крім того, відповідач не є членом сім'ї власника позивача [PERSON] Отже, [PERSON], будучи зареєстрованим у квартирі, що належить позивачу, порушує її права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved