Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] , посилаючись на те, 26.08.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 25.11.2020 року шлюб між подружжям було розірвано, від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, відповідач відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки, тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Частинами 3, 4 ст. 200\~ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 955, де батьком вказаний відповідач [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки\~виданої виконавчим\~комітетом Усатівської\~сільської ради\~Біляївського району\~Одеської області\~№ 3988\~від 21.11.2019\~року,\~дитина проживає\~разом з\~матір`ю\~та знаходиться\~на її\~утриманні (а.с. 10). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2395,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що судом не встановлено, що у відповідача наявні інші непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідачем до матеріалів справи не було надано доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища, тому суд вважає, що відповідач, як батько малолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 2395,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved