Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] У 2005 році вона переїхала жити до вищевказаного будинку разом з чоловіком - відповідачем у справі. Після переїзду стосунки між подружжям почали погіршуватися, тому рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] та відповідач продовжували проживати у будинку позивача, проте з 2014 року [PERSON] створив нестерпні для проживання у вищевказаному будинку умови і позивач вимушена була разом з дітьми винаймати інше приміщення для проживання. На неодноразові прохання позивача звільнити будинок та виїхати, відповідач категорично відмовляється, він почав виносити з будинку речі, не утримує в належному стані ні будинок, ні присадибну ділянку, в помешканні постійно збираються невідомі люди, які пиячать, б'ються. Позивач просила суд усунути перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком [ADDRESS] шляхом виселення відповідача із зазначеного помешкання. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Належно повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER], позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до довідки Білозерського РС УДМС України в Херсонській області №14/83 від 26.05.2015 року, акту обстеження матеріально-побутових умов №885 від 23.06.2015 року, виданого виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] значиться зареєстрованим та фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області №2-55/06р. від 22 березня 2006 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Висновком ДІМ СДІМ Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області за результатами розгляду матеріалів у журналі ЄО №2446 за зверненням [PERSON] від 12.05.2015 року було встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS], проживає відповідач разом зі своєю співмешканкою, вони зловживають спиртними напоями, підтримують відносини з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, веденням домашнього господарства не займаються. При цьому позивач - власник будинку та двоє неповнолітніх дітей не проживають за вказаною адресою з причини аморальної поведінки батька - [PERSON], оскільки останній як у побуті так і в сімейних стосунках зарекомендував себе з негативного боку. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 116 ч.1 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують житлове приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд прийшов до висновку про те, що позивач є єдиним власником вказаного будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження власним майном, а відповідач проживає на даній житловій площі як колишній член родини власника майна, його аморальна поведінка та негативна характеристика унеможливлює проживання позивача та неповнолітніх дітей із ним в одному будинку, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними, відповідач підлягає примусовому виселенню.

Outcome: approved