Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/6 від 1/2 частини квартири (що становить 1/6 частина від всієї квартири в цілому) за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була сестрою позивачки, та залишила на її ім`я заповіт, посвідчений Сьомою Київською державною нотаріальною конторою 21.03.1998 р. 19.11.1998 р. позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В листопаді 2007 р чоловік [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, надав документи на підтвердження того, що він є інвалідом та має право на обов`язкову частку. 28.11.2007 р. державним нотаріусом Костенко Л.Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу, та [PERSON] про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складалось з Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Однак, як зазначає позивач, нотаріусом невірно були визначені частки у спадковому майні, в зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.06.2009 р. за [PERSON] визнано право на 2/6 від Ѕ частини квартири в порядку спадкування за законом, однак останній не встиг зареєструвати своє право у визначений спосіб, оскільки помер. Дружині [PERSON] - [PERSON] . Другою Київською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на зазначену частку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на зазначене майно в порядку спадкування, однак відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2013 р. у задоволенні позову було відмовлено, оскільки як встановив суд [PERSON] не прийняв спадщину від [PERSON] . Позивач в обґрунтування позову зазначає, що вона звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/6 від Ѕ частини квартири, яка визнана рішенням суду за [PERSON] як обов`язкова частка у спадковому майні його дружини - [PERSON] , оскільки [PERSON] не прийняв її, як встановлено рішенням суду, а інших спадкоємців не має. Державним нотаріусом Костенко Л.Ю. відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи свою відмову тим, що частка 1/3 у праві спільної власності на спірну квартиру не відповідає тій частці, яка мала б належати [PERSON] , як спадкоємиці за заповітом після вирахування обов`язкової частки, яка була визначена [PERSON] Зазначену відмову позивач вважає неправомірною, оскільки нотаріусом не враховано обставини, встановлені судовими рішеннями, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом порушеного права. В ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Другої Київської державної нотаріальної контори. На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на житло, видане 14.11.1995 р. виконавчим комітетом Московської Ради народних депутатів м.Києва, кварира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 21.03.1998 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй на праві власності майно своїй сестрі - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який застосовується до даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. В силу положень ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст.530 ЦК УРСР). Згідно з ст.533 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] до Другої Київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] - сестра померлої, на ім`я якої складено заповіт, та [PERSON] - чоловік померлої, який був інвалідом 2 групи, непрацездатним, а отже мав право на обов`язкову частку. Крім того, [PERSON] був прописаним та проживав в [ADDRESS] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не було. 28.11.2007 року [PERSON] видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Однак, з огляду на положення ст.533 ЦК України [PERSON] мав право на 2/3 від Ѕ частини квартири [ADDRESS] , як особа, яка перебувала на утриманні (2/6 від всієї квартири), тобто [PERSON] успадковувала лише 1/3 від Ѕ частинки зазначеної квартири (1/6 від всієї квартири). При видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] державним нотаріусом була допущена помилка при визначенні частки спадкоємців. Оскільки [PERSON] не надала свою згоду на внесення виправлень до Свідоцтв про право на спадщину, [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] . Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.06.2009 р. суд встановив, що [PERSON] має право на 2/3 частини спадкового майна, як особа, яка перебувала на утриманні померлої [PERSON] , та визнав право власності на 2/6 частини квартири в порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, не зареєструвавши своє право на 2/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.06.2009 р. 08.08.2011 р., тобто вже після смерті [PERSON] , Голосіївським районним судом м.Києва була постановлена ухвала про виправлення помилки, відповідно до якої суд виклав абзац шостий резолютивної частини рішення від 19.06.2009 р. в новій редакції та визнав право власності за [PERSON] на 2/6 частки від Ѕ частини квартири [ADDRESS] , чим фактично зменшив розмір обов`язкової частки [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 2/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину зазначеної квартири. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2013 р. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову. В обґрунтування рішення суд зазначив, що [PERSON] не отримав в повному обсязі спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19.06.2009 р., з врахуванням ухвали суду про виправлення описки від 08.08.2011 р. за [PERSON] визнано право власності лише на 2/6 частки від Ѕ частини спірної квартири. 04.11.2016 р. позивач у справі, [PERSON] , звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/6 від Ѕ частини кв. [ADDRESS] , посилаючись на те, що [PERSON] не встиг прийняти спадщину після смерті [PERSON] в зв`язку зі смертю. Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. від 09.12.2016 р. було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , та встановлено, що згідно Державного реєстру прав за [PERSON] зареєстрована 1/3 частка в спірній квартирі, однак вона не відповідає тій частці, яка мала би належати їй як спадкоємиці за заповітом, після вирахування обов`язкової частки. Дана відмова державного нотаріуса Костенко Л.Ю. є правомірною, оскільки

Outcome: dismissed