Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначила, що у лютому 2016 року на підставі її заяви, в ПАТ Державний ощадний банк України в особі Філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» ( відповідача по справі), було відкрито картковий рахунок для обслуговування платіжної картки по отриманню коштів, а саме соціальної допомоги ВПО для її доньки - неповнолітньої [PERSON] [INFO] . В травні 2016 року відповідач без будь-яких попереджень заблокував вищезазначену карту і позивачка не може користуватися коштами, які надходять на зазначений картковий рахунок. Позивачка зазначає, що на її неодноразові звернення відповідач, листом від 23.06.2016 року, повідомив їй, що картка була заблокована через наявність заборгованості за кредитною лінією по рахунку № [NUMBER] . Позивачка намагалась отримати більш детальну інформацію, зверталась на гарячу лінію, але з боку відповідача не отримала інших пояснень, з приводу, ситуації, що склалась. Також, позивачка зазначає, що із зазначеного рахунку було списано суму 3691грн.27коп. і картка заблокована. Позивачка зазначає, що не має із банком кредитних взаємовідносин, а тому вважає, що банк порушив її право власності на майно - гроші, обмежив її право як клієнта щодо розпорядження коштів, що знаходяться на її рахунку. Позивачка вважає, що порушено її права, як споживача банківських послуг і банк перевищив свої повноваження, безпідставно заблокував картку та списав грошові кошти з карткового рахунку. Також у поданому позові, позивачка зазначає, що з вини відповідача їй спричинена моральна шкода, вона зазнала душевних страждань, переживань, втратила спокій, перебувала у стані стресу, оскільки не могла скористатися коштами, які надійшли як соціальна допомога для її неповнолітньої доньки, як внутрішньо-переміщеної особи. Моральну шкоду позивачка оцінює у сумі 20 000 грн., посилаючись на те, що така сума дозволить в подальшому отримати позитивні емоції та врівноважити негативні відчуття від пережитих страждань, звертає увагу на ступінь вини відповідача та тривалість порушень її прав. За викладених обставин, позивачка у поданому позові ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ) просить: - Зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці № [NUMBER] - Стягнути з відповідача на її користь суму 4420 грн.64 коп., які були перераховані - Стягнути з відповідача на її користь суму пені , 3 % річних та втрат від інфляції у розмірі 262 грн.01 коп. - Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20000 тис.грн. - Допустити до негайного виконання рішення в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці № [NUMBER] - Судові витрати покласти на відповідача Відповідач не визнав позов, надав заперечення та письмові пояснення на позов. Подане заперечення відповідач обґрунтував наступним. Відповідач зазначив, що позивачка [PERSON] з 11.06.2012 року має в ТВБВ № 10012/0183 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» картковий рахунок для зарахування заробітної плати № [NUMBER] ( попередній № [NUMBER] ). 15.06.2012 року по картковому рахунку [PERSON] співробітниками Ощадбанку помилково, під час обробки протоколу рішення кредитного комітету, було відкрито доступ для можливості використання кредитної лінії. Тобто фактично з цієї дати позивачу стали доступні для використання грошові кошти в більшому розмірі, чим надходило коштів на картковий рахунок. Цією можливістю позивач користувався починаючи з 17.07.2012 по 22.08.2013, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 11.06.2012 по 01.03.2017 та випискою про використання коштів в більшому розмірі за період з 02.07.2012р. по 01.03.2017р. З виписки про рух коштів по рахунку за період з 11.06.2012 по 01.03.2017 (додаток № 4 до пояснень) вбачається, що на картковий рахунок надходили кошти щодо зарахування заробітної плати в загальній сумі 35662,58 грн. Крім того, на картковий рахунок було переведено залишок коштів з іншого карткового рахунку в сумі 37,32 грн. З вищевказаної виписки також вбачається, що позивачем використовувалися кошти з карткового рахунку для розрахунку в торгово-сервісній мережі або зняття готівки в банкоматах в загальній сумі 38491,87 грн. Отже, власних коштів позивача на картковому рахунку за період з 11.06.2012 по 22.08.2013 було 35699,90 грн. Позивачем за цей же період було використано 38819,06 грн. Тобто коштів, які належать Банку, позивачем було безпідставно використано на суму 3119,16 грн. Ця сума, як вбачається з додатків № 4, 5, була використана позивачем з 19.08.2013 по 22.08.2013 (19.08.2013 - 1351,87 грн., 21.08.2013 - 1500,00 грн., 21.08.2013 - 60,00 грн., 22.08.2013 - 105,58 грн., 22.08.2013 - 101,71 грн.) Крім того, як вбачається з виписки про рух коштів щодо нарахування процентів за користування коштами з 01.01.2013 по 01.03.2017 (додаток № 6 до пояснень) за період з 27.08.2013 по 02.04.2015 були нараховані на заборгованість проценти за використання коштів в сумі 1269,48 грн. та комісія за СМС-інформування у сумі 6,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка рахувалася на картковому рахунку № [NUMBER] , станом на 17.05.2016 року складає 4394,64 грн. Ця сума була списана в порядку договірного списання з іншого карткового рахунку позивача № [NUMBER] , що підтверджується випискою по цьому картковому рахунку (додаток № 7 до пояснень). Відповідач зазначає, що вказані дії відповідача обґрунтовані, оскільки передбачені Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджено Постановою НБУ «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» № 223 від 30.04.2010 р. та положеннями Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( п.2.1.п.п.59) Відповідач зазначає що, оскільки позивачка використала коштів з рахунку більше ніж мала на рахунку власних та така сума отримана без узгодження із банком, при тім, що договору щодо надання кредитної лінії між сторонами не було - у позивачки утворилась заборгованість перед банком і фактично є несанкціонованим овердрафтом, яки наданий їй банком. Відповідач також зазначає, що позивачка в своїх вимогах позивачка помилково вказує номер платіжної картки, хоча фактично це номер карткового рахунку; при розрахунку суми, яку вона просить стягнути включена сума за послуги СМС-інформування, крім того, просить допустити до негайного виконання рішення, хоча це суперечить ст. 367 ЦПК України. Позивачка надала пояснення на заперечення відповідача, в яких зазначила, що не погоджується із тим, що має заборгованість перед банком , оскільки між нею та банком відсутні кредитні відносини та вважає, що з боку банку не доведено наявність будь-якої заборгованості, оскільки банком не надано первинна бухгалтерська документація а надані банком виписки по особовому рахунку не є належними доказами, посилаючись на позицію Вищого господарського суду України від 28.09.2011 року (справа 10/52 від 28.09.2011р.) щодо переліку документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарської діяльності. Також позивачка долучила до матеріалів справи документи по справі № 423/2326/14 за позовом ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, рішення по якій не набрало законної сили, оскільки справа за апеляційною скаргою ПАТ «Ощадбанк» була направлена до м.Луганськ, але в зв`язку з бойовими діями під час проведення АТО, доступу до справи в м.Луганськ - немає. Долучаючи вищевказані матеріали, позивачка зазначила, що відповідач в заперечення по дійсній справі повідомляє деталі саме по справі 2014 року і вводить суд оману. Сторони у судовому засіданні підтримали кожен свою позицію та вимоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду є вирішення питання щодо обмеження користування позивачем картковим рахунком в банківській установі, з якою у позивачки був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються цивільним законодавством щодо договірних відносин. Посилання позивачки на те, що правовідносини між нею та банківською установою підпадають під дію закону «Про захист прав споживачів» (з посиланням на узагальнення ВС , а саме : судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів 2009-2012 роки) - є помилковим, оскільки між сторонами не укладено ні кредитних договорів, ні договорів банківського вкладу, ні договорів страхування. Також, суд вважає, що позивачка некоректно посилається на положення ЗУ «Про банки і банківську діяльність» щодо банківської послуги з відкриття та ведення поточних рахунків клієнта, оскільки банк відкрив рахунок за заявою позивачки та відповідно веде цей рахунок і це не є предметом спору, що виник між сторонами у даній справі. А так, враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Відповідно до положень ст.ст.526,527,530,634,1054 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цивільного законодавства і договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено наступні обставини справи. Позивачка має в банківській установі ТВБВ № 10012/0183 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», що є відповідачем по справі, картковий рахунок для зарахування заробітної плати № [NUMBER] ( попередній № [NUMBER] ). Також між Банком та Позивачем укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви № 1747623 від 22.02.2016 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу - платіжної картки що вбачається із наданої відповідачем копії договору (а.с.37-52) Згідно п. 3.2. Заяви про приєднання Банк відкрив на ім`я Позивача був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою (а.с.53-57), дана заява підписана позивачкою і не заперечувалось нею у судовому засіданні. При цьому, судом встановлено і сторонами не заперечувалось, що позивачка маючи у відповідача картковий рахунок для зарахування заробітної плати № [NUMBER] , отримала на зазначений рахунок, за період з 11.06.2012р. по 22.08.2013р., коштів для виплати заробітної плати у сумі 35699,90 грн., а використала кошти з карткового рахунку для розрахунку в торгово-сервісній мережі або зняття готівки в банкоматах в загальній сумі 38491,87 грн. , що підтверджено випискою про рух коштів по зазначеному рахунку позивачки (а.с.92-113) Так, очевидно, що позивачка використала коштів більше ніж мала власних на рахунку, при тім позивачка не надавала ніяких пояснень з приводу зазначеного відповідачем і тому не спростовано ствердження відповідача про те, що позивачка використовувала кошти банку. При цьому, відповідачем, згідно із п. Пунктом 7.3. вищевказаного Договору використано право списання коштів, згідно якого здійснення договірного списання є правом Банку, а не обов`язком, та не потребує схвалення таких дій Банку Клієнтом, що також узгоджується із положеннями ст.1071 ч. 2 ЦК України, згідно якої грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. При тім, згідно Відповідно до п. 7.1. Договору з метою забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань Клієнта перед Банком за цим Договором та/або за іншими договорами, укладеними Клієнтом з Банком, Клієнт доручає Банку, а Банк набуває право (але не зобов`язаний) здійснювати договірне списання коштів з Карткового рахунку Клієнта та інших поточних рахунків Клієнта (у національній та/або іноземних валютах), відкритих на дату укладання цього Договору або тих, що будуть відкриті в Банку у національній та/або іноземній валюті, коштів в сумах, що відповідають розмірам грошових зобов`язань Клієнта які підлягають сплаті на підставі Договору або інших договорів, укладених між Клієнтом та Банком, або на підставі позадоговірних зобов`язань, в тому числі, але не виключно: 1) комісійних винагород Банку; 2) процентів за користування Кредитом або Несанкціонованим овердрафтом; 3) надмірно сплачених процентів; 4) повернення Кредиту або Несанкціонованого овердрафту; 5) неустойки, штрафів, пені; 6) відшкодування витрат, збитків; 7) курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку Клієнта; 8) платежі, які пред`явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів; 9) помилково зараховані платежі. Також, відповідно до п.п. 2 п. 8.4. розділу ХХ «Умови договору банківського рахунку» Особливої частини Договору Банк має право терміново без попередження Клієнта зупинити здійснення операцій з використанням Картки при невиконанні Клієнтом п. 8.1 цього розділу Договору, яким передбачені обов`язки клієнта, одним із яких є у випадку помилкового зарахування Банком коштів на Картковий рахунок в день отримання від Банку письмового повідомлення про помилковий переказ повернути Банку помилково зараховані кошти. Враховуючи зазначені положення вказаного Договору, відповідачем було обґрунтовано повідомлено позивачку про повернення помилково зарахованих на її рахунок (№ [NUMBER] для зарахування заробітної плати) коштів СМС-повідомленнями, а також обґрунтовано нарахована сума процентів за використання коштів в сумі 1269,48 грн. та комісія за СМС-інформування у сумі 6,00 грн. Отже, власних коштів позивача на картковому рахунку за період з 11.06.2012 по 22.08.2013 було 35699,90 грн. Позивачем за цей же період було використано 38819,06 грн. Тобто коштів, які належать Банку, позивачем було безпідставно використано на суму 3119,16 грн., а загальна сума заборгованості, яка рахувалася на картковому рахунку № [NUMBER] , станом на 17.05.2016 року складає 4394,64 грн. Ця сума була списана в порядку договірного списання з іншого карткового рахунку позивача № [NUMBER] . При цьому, суд зазначає, що позивачка не спростувала доведень відповідача про обґрунтованість своїх дій та взагалі з її боку не було зазначено про укладання між нею та відповідачем Договору при відкритті рахунку № [NUMBER] , хоча саме даний договір регулює спірні правовідносини, які склалися між сторонами та є предметом розгляду даної справи. Також, суд не приймає до уваги документи долучені позивачкою по справі 2014 року, оскільки рішення суду не набрало законної сили та справа залишилась в м.Луганськ, в зв`язку із проведенням АТО. А так, в зв`язку з тим, що з боку відповідача доведено обґрунтованість дій щодо списання коштів з рахунку позивачки № [NUMBER] , то її вимоги про стягнення із відповідача пені, 3% річних та втрат від інфляції у сумі 262 грн.01 коп. - є безпідставними. Також суд зазначає, що позивачка не надала доказів про визначену суму позову, не надала доказів про те, що зарахована сума на рахунок [NUMBER] є соціальною допомогою ВПО для її неповнолітньої доньки та ствердження позивачки про заблокування картки також не підтверджені. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди - позивачка зазначила про наявність вини відповідача, але ніяких доведень або доказів щодо наявності вини відповідача позивачкою не надано. Також, позивачки не надала ніяких доказів щодо свого стану здоров`я, постійного перебування у стані стресу, зміни свого життя, також ніяким чином не обґрунтувала суму 20000 грн., яку вона просить стягнути з відповідача як моральну шкоду, зазначаючи, що така сума буде розумною та справедливою на її погляд, що суперечить положенням Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди». Вирішуючи даний позов, суд враховуючи викладене, зазначає, що з боку позивачки не доведено позовних вимог, про те як з боку відповідача надано достаньо доказів щодо ообгрунтованості своїх дій та своїх заперечень, в зв`язку з чим позивачці необхідно відмовити у задоволенні поданого позову. На підстав викладеного, ст.23, ст.ст.526,527,530,634,1054 ЦК України, положень Постанови Пленуму ВСУ Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ,

Outcome: dismissed