Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за несплату аліментів в розмірі 90 681 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2009 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання дитини до її повноліття ј частину всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 90 681 грн., у зв`язку з чим, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача підлягає стягненню неустойка, розмір якої, згідно проведених розрахунків, становить 343 679,26 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку у розмірі заборгованості по аліментам, а саме 90 681 грн. неустойки (пені) за несплату аліментів, а також понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 11.02.2020 року позивач збільшила позовні вимоги, посилаючись на те, що станом на 01.01.2020 року розрахунок заборгованості по аліментам відповідача [PERSON] становить 107 676,88 грн., а розмір пені становить 470 985,23 грн., а тому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 107 676,88 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач практично не сплачує аліменти з моменту їх присудження, сплачуючи зрідка незначні суми. Фактично відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, хоча є працездатним, офіційно не працює. Звернула увагу суд, що відповідач не надав доказів того, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. У заяві суду зазначив, що визнає наявність боргу по сплаті аліментів, просив при вирішенні справи застосувати строк позовної давності. Також просив врахувати його матеріальне становище, врахувати факт того, що він не працює, має на утриманні мати похилого віку, а тому просив зменшити розмір неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до її повноліття ј частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно розрахунку заборгованості, проведеної старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стояновим А.С. від 21.01.2020 року, заборгованість з виплати аліментів станом на 01.01.2020 року згідно виконавчого листа №2-3392 від 03.04.2009 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , становить 107 676,88 грн. Відповідно до вимог статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. У справі № 6-94цс15 Верховний суд України у постанові від 01.07.2015 року висловив наступну правову позицію: «Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульованих ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем на підтвердження того, що заборгованість виникла з незалежних від нього причин, належних та допустимих доказів, суду не надано, не здобуто таких доказів і судом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача, а тому є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивачем проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який становить 470 985,23 грн. за період з січня 2016 по лютий 2020 року. Враховуючи положення ст. 196 СК підлягає стягненню розмір пені, який не може бути більшим за розмір заборгованості по аліментам, який становить 107 676,88 грн. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, виходячи з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1076 грн. 76 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved