Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2018, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 28005502 їй на праві приватної власності належить житловий будинок по вул.. Миру,14 в с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області . Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, оскільки являється колишнім зятем. Починаючи з жовтня 2017 року відповідач фактично припинив проживати у будинку, виїхав в невідомому напрямку. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном, отримувати субсидію. Відповідач відзив до суду не подав, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів наданих позивачем . З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок № 14 по вулиці Миру в селі Вовчинець Козятинського району Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2018 року, посвідченого Державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.09.2018 за реєстраційним номером 43099882. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку та з 5 жовтня 2017 року не проживає у [INFO], що підтверджується довідкою Втвчинецької сільської ради №388 від 05.10.2018 (а.с.5) Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає та відповідно до ухвали Козятинського міськрайонного суду від 29.09.2018 [PERSON] оголошений в розшук,як боржник по не сплаті аліментів (а.с.6) Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права повного розпоряджання майном, оформлення субсидії. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~\~(нею)\~\~для\~\~особистого проживання і проживання членів\~\~їх\~\~сімей та інших осіб,\~\~мають\~\~право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд. Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї, що узгоджується з правою позицією висловленої у постанові ВСУ №6-158цс14 від 05.11.2014, №6-709 цс 16 від 16.11.2016. Виходячи з вищенаведеного, із припиненням права власності попереднього власника будинку, втрачається право відповідача, як члена сім'ї попереднього власника, користування даним жилим приміщенням, а саме будинком по вул. Миру,11 в с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області .

Outcome: approved