Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання спільного сина - [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі - 4000,00 грн. щомісячно, з дня подання позову та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначила, що від шлюбу із [PERSON] вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час вона із відповідачем проживає окремо, дитина залишилась проживати з нею. Відповідач офіційно не працює, участі у вихованні і утриманні сина не приймає, хоча за законом повинен його утримувати, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту заяви вбачається, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Із заявою про розгляд справи у його відсутність відповідач не звертався. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.09.2003 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як убачається із даних довідки виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 22.08.2016 року №628 [PERSON] Нікіта проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0068916 від 30.10.2013 року, позивач - [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, у висновку про умови та характер праці встановлено, що вона може працювати у спеціально створених умовах; у рекомендованих заходах щодо відновлення працездатності, встановлено - лікування в алергоцентрі, санаторно-курортне лікування (а.с. 8). Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). На виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року про витребування з Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, що знаходиться за адресою: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 41, довідки про доходи (форма 1 ДФ) [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний код [NUMBER] за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року направленої повторно - інформації не надійшло. Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач офіційно не працює, отримує мінливий дохід. Доказів на спростування наданих пояснень відповідачем не надано. Розглядаючи дану заяву на підставі наданих сторонами доказів, враховуючи, що відомостей офіційного працевлаштування суду не надано, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], суд виходить з того, щовідповідач має мінливий дохід, інших дітей крім спільного із позивачем сина не має, осіб, які перебувають на його утриманні - судом не встановлено. Відомостей того, що за своїм станом здоров»я відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, судом також не встановлено. Оскільки законодавець покладає в однаковій мірі обов»язок батьків по утриманню дітей, а позивач вказує що витрати на місяць на утримання дитини складають 4000,00 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову , тобто з 29 серпня 2016 року. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial