Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який уточнила 28.08.2014 року, та просить суд визнати недійсними п.5.1 та п.5.2 Договору на виготовлення та встановлення виробу № 270813/6, укладеного 31.08.2013 року між позивачем [PERSON] та Суб'єктом підприємницької діяльності /далі СПД/ - [PERSON]; розірвати договір на встановлення та виготовлення виробу №270813/6, укладений 31.08.2013 року між позивачем та відповідачем - СПД [PERSON]; стягнути з СПД [PERSON] на її користь сплачені на виконання договору №270813/6 від 31.08.2013 року кошти в сумі 4135,00 грн.; стягнути з СПД [PERSON] на користь позивача неустойку в сумі 44426 грн.10 коп. за затримку виконання договору, а також судові витрати по оплаті юридичних послуг в сумі 800,00 гривен. Відповідач - фізична особа-підприємець (далі ФОП) [PERSON] неодноразово викликався в судове засідання, але до суду так і не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, своїх заперечень суду не надав. Позивач наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та оголосив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні 24.11.2014 року позовні вимоги підтримала, та суду пояснила, що 31.08.2013 року позивач [PERSON] замовила у ФОП [PERSON], який здійснював підприємницьку діяльність за адресою: [ADDRESS], установлення металопластикових конструкцій з ПВХ-профілю REHAU чи алюмінію РROVEDАІ, їх доставку та установку в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем - ФОП [PERSON] був укладений договір на виготовлення та встановлення виробу № 270813/6 від 31.08.2013 року, згідно якого відповідач зобов'язався виготовити та установити віконну раму з профілю ПВХ на лоджію вартістю 5270 гривен з терміном установлення виробу -19.09.2013 року (п.1.4 договору). Оплата товару повинна була здійснюватися шляхом внесення під час підписання договору 50 відсотків вартості товару, а інша сума шляхом сплати до 25.09.2013 року - 1135 гривен, та до 25.10.2013 року - 1135 гривен. Під час підписання договору позивач здійснила передоплату у розмірі 3000 гривень, та внесла суму чергового платежу 27.09.2013 року 1135 гривен. 19.09. 2013 року, тобто у строк, зазначений в договорі, відповідач замовлену роботу не виконав, та віконну раму на лоджію не встановив. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу невиконання зобов'язання, але відповідач свої зобов'язання так і не виконав до цих пір. 14.03.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою претензією, в якій пропонувала йому встановити металопластикові конструкції або повернути сплачену суму за невиконанні роботи, а саме 4135 гривен, але ніякої відповіді не отримала. Згідно зі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», що регулює спірні правовідносини, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Позивач бажає відмовитись від договору побутового підряду на виготовлення ПВХ конструкцій, так як робота по їх виготовленню не тільки не виконана, а й не розпочата, і рама з профілю ПВХ на лоджію до цього часу так і не встановлена. Вони також просять стягнути з відповідача сплачену позивачем відповідачу суму у розмірі 4135 грн., в рахунок оплати за встановлення рами на лоджію. Відповідач, відповідно до п.5.2 Договору, повинен сплатити позивачу неустойку в розмірі 0,1 % від загальної вартості невстановлених виробів за кожен день затримки, при цьому сума штрафу не повинна перевищувати 10% суми договору. Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Представник позивача вважає, що норма п.5.2 Договору є несправедливою, оскільки вона обмежує права споживача стосовно виконавця, у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання виконавцем договірних зобов'язань. Позивач вважає, що включивши у договорі №270813/6, зокрема в п.5.2 договору, відповідальність меншу, ніж визначено законом, відповідач включив до договору умову, яка є несправедливою, а отже такою, що підлягає визнанню недійсною на підставі ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». За період з 19.08.2013 року по день подачі позовної заяви до суду 27.05.2014 року минуло 281 день, тому за розрахунком позивача неустойка складає: 5270 грн. х 3% х 281 день = 44426 гривен 10 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Представник позивача вважає, що і умова п.5.1 даного Договору, яким передбачена відповідальність позивача за неповну сплату вартості товару в розмірі 2 % від остаточної суми, якщо термін прострочення менше за 30 днів, та 5% від простроченої суми, якщо прострочення оплати більше ніж 30 днів, є несправедливою, оскільки вона встановлює обов'язок споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Тому представник позивача і просить визнати цей пункт договору недійсним. Крім цього, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати по оплаті юридичних послуг в сумі 800 грн. Допитана в судовому засіданні 24.11.2014 року відповідно до ст.184 ЦПК України в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що в серпні 2013 року від своїх знайомих вона дізналася, що відповідач встановлює рами на лоджії гарної якості за доступними цінами. Вона звернулася до відповідача. Після цього до неї додому приїхали його представники, зробили заміри, а 31.08.2013 року вона поїхала до офісу відповідача за адресою:[ADDRESS], в м.Кривий Ріг, де замовила установлення металопластикових конструкцій з ПВХ-профілю, їх доставку та установку в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS]. Між нею та відповідачем - ФОП [PERSON] був укладений договір на виготовлення та встановлення виробу № 270813/6 від 31.08.2013 року, згідно якого відповідач зобов'язався виготовити та установити віконну раму з профілю ПВХ на лоджію вартістю 5270 гривен з терміном установлення виробу - 19.09.2013 року (п.1.4 договору). Оплата товару повинна була здійснюватися шляхом внесення підчас підписання договору 50 відсотків вартості товару, а інша сума шляхом сплати до 25 вересня 2013 року -1135 гривен та до 25 жовтня 2013 року -1135 гривен. Під час підписання договору вона здійснила передоплата у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривен в цей же день, та внесла суму чергового платежу 27 вересня 2013 року 1135 гривен 00 коп., що підтверджується підписом відповідача на тексті договору. Квитанцію відповідач їй не видавав, чим допустив порушення ч.8 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», так як не надав розрахунковий документ, що засвідчує факт сплати Замовником на користь Виконавця грошової суми у розмірі 3000 гривен та 1135 гривень. Після того, як їй стало зрозуміло, що відповідач не виконає умови укладеного між ними договору, вона вимагала надати їй розрахунковий документ, проте відповідач відмовився надати даний документ, а обіцяв виконати свої зобов'язання, просив не звертатися до суду. 19.09.2013 року у строк, встановлений для виконання робіт (п.1.4 договору), а саме встановлення виробу, відповідачем зобов'язання виконані не були. Не були вони виконані і навіть розпочаті до 25.10.2013 року, коли вона повинна була внести останній платіж -1135 гривен, крім того їй навіть не називався приблизний термін, коли відповідачем будуть виконуватися його зобов'язання. У зв'язку з цим нею не була здійснена остання сума доплати. Після спливу терміну виконання зобов'язань за договором вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконати умови укладеного договору та установити раму на лоджію з профілю ПВХ, але до цього часу умови договору не виконано. Ще 14.03.2014 року вона звернулася до відповідача з письмовою претензією, в якій пропонувала йому встановити металопластикові конструкції або повернути сплачену суму за невиконані роботи, а саме 4135 гривен, але ніякої відповіді не отримала. При підписанні договору вона дійсно знайомилася з розділом 5-м - відповідальність сторін. В п.5.1 була встановлена її відповідальність за невиконання умов договору, а в п.5.2 відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов,язань. Вона просто не звернула увагу на ці пункти, оскільки проблем з оплатою з її сторони не було, а що стосується відповідача, то вона також довіряла його обіцянкам. Вивчивши договір, вона зрозуміла, що п.п. 5.1 та 5.2 є несправедливими, оскільки значно погіршують її відповідальність, та обмежують відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов,язання. Просить суд задовольнити всі її позовні вимоги. Вислухавши представника позивача [PERSON], допитану, як свідка [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.08.2013 року позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір №270813/6, відповідно до умов якого: відповідач зобов,язався установити металопластикові конструкції з ПВХ-профілю REHAU чи алюмінію РROVEDАІ, їх доставку та установку на лоджію в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], вартістю 5270 гривен з терміном установлення виробу -19.09.2013 року (п.1.4 договору). Оплата товару повинна була здійснюватися шляхом внесення під час підписання договору 50 відсотків вартості товару, а інша сума шляхом сплати до 25.09.2013 року -1135 гривень та до 25.10.2013 року -1135 гривень (п.3.1,3.2 договору). Під час підписання договору позивач здійснила передоплату у розмірі 3000 гривень, та внесла суму чергового платежу в сумі 1135 грн. - 27.09. 2013 року /а.с.6-9/. 19.09.2013 року, тобто у строк, зазначений в договорі, відповідач замовлену роботу не виконав, та віконну раму на лоджію не встановив. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу невиконання зобов,язання, але відповідач свої зобов'язання так і не виконав до цих пір. 14.03.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою претензією від 13.03.2014 року, в якій пропонувала йому встановити металопластикові конструкції або повернути сплачену суму за невиконанні роботи, а саме 4135 гривен, але ніякої відповіді не отримала /а.с.10/. Відповідно ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно приписів ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Оскільки позивач є фізичною особою, то спірні відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідач, як виконавець в даних правовідносинах, протиправно не виконав зобов'язання, вказані в договорі. Тому договір підлягає розірванню. Шкода, завдана внаслідок недоліків послуг, відшкодовується виконавцем. Між порушенням умов зобов'язань та наявністю шкоди мається причинний зв'язок. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язань, доказується поясненнями позивача, як свідка, а також зазначенням сплаченої суми в договорі /а.с. 6/, та становить суму 4135,00 грн.( сума сплаченого авансу - 3000 грн. та 1-го платежу - 1135грн.). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно п.16,ч.3 ст.18 вищезазначеного Закону, несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Відповідно до п.5.1. Договору №270813/6 від 31.08.2013 року передбачена відповідальність позивача (замовника) за неповну сплату вартості товару в розмірі 2 % від остаточної суми, якщо термін прострочення менше за 30 днів та 5% від простроченої суми, якщо прострочення оплати більше ніж 30 днів. Тобто, встановивши у вищезазначеному договорі (п.5.1) відповідальність споживача за несплату повної суми договору, при тому, що Виконавець не виконує своїх обов'язків, відповідач включив до договору умову, яка є несправедливою, а отже такою, що підлягає визнанню недійсною на підставі ч.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» згідно якої якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Суд вважає, що ця вимога позивача обґрунтована, та підлягає задоволенню, оскільки умова п.5.1 Договору дійсно є несправедливою, не тільки через те, що відповідальність споживача настає незалежно від виконання своїх обов,язків виконавцем, але і через те, що відповідальність споживача (замовника) визначена значно більше, ніж відповідальність виконавця за невиконання своїх обов,язків. Так, п.5.2 вищезазначеного договору передбачено, що за несвоєчасну установку виробу чи зрив поставки виконавець сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % в день від вартості невстановлених виробів, при цьому загальна сума штрафу не може перевищувати 10% від суми Договору…/а.с.6/. Визнаючи несправедливим п.5.1 Договору .. щодо завищення відповідальності споживача, суд враховує пояснення позивача про те, що вона не звертала увагу на цей пункт, оскільки була впевнена про можливість своєчасної сплати коштів. Таким чином, суд вважає, що вимога щодо визнання недійсним п.5.1 Договору обґрунтована, та підлягає задоволенню. Що стосується п.5.2 Договору, щодо відповідальності виконавця, то суд не бачить підстав для визнання його несправедливим та недійсним, оскільки сторони за взаємною згодою зменшили відповідальність виконавця, позивач погодилася з цим пунктом, та підписала його. При цьому, якщо позивач була впевнена щодо належного виконання своїх зобов.язань, то знати всі обставини виконання зобов,язань відповідачем, вона не могла, тому повинна була більш уважено знайомитися з умовами договору. До того ж, підвищення відповідальності відповідача (виконавця) до рівня відповідальності позивача (замовника), виключатиме можливість визнання умов відповідальності замовника несправедливими. З зазначених підстав, вимога позивача щодо визнання недійсним п.5.2 Договору недійсним, задоволенню не підлягає. Однак, оскільки у вишезазначеному договорі передбачена відповідальність відповідача за невиконання зобов,язання виконавцем у вигляді неустойки, граничний розмір якої встановлений у розмірі 10% від суми Договору, то підлягає стягненню з відповідача на користь позивача неустойка у розмірі 527,00 грн. (сума договору 5270 грн.:100х10). Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають частковому стягненню з відповідача судові витрати за юридичні послуги в сумі 600,00грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково /а.с.110-112/, а також судовий збір на користь держави в мінімальних розмірах, з врахуванням 2-х вимог, в сумі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: partial