Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1999р., який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 29.04.2013р. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тне подавав клопотань про відкладення розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечує позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1999р., який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 29.04.2013р. розірвано. З досліджених свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На судовий розгляд відповідач не надав суду доказів, що він є інвалідом, має на утриманні непрацездатних дружину, батьків та інших дітей, окрім спільних із позивачем. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч .1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] працює інспектором у Володимир-Волинській об'єднаній державній податковій інспекції. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд враховує те, що [PERSON] працює, має регулярний дохід, не має на утриманні інших осіб, тому приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей y розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved