Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що відповідач взяла у неї в борг грошову суму у розмірі 28950,00 грн. строком до 14 жовтня 2016 року. У зв'язку із нестабільною ситуацією в країні, сторони вирішили визначити суму боргу в іноземній валюті - доларах США. Станом на 14.10.2015 року офіційний курс гривні до долара США складав 21,81 грн. за 1 долар. Таким чином, після перерахунку суми боргу у долари США, сторони визначили борг в сумі 1327,00 доларів США. Факт передачі грошей відповідачу підтверджується написаною нею власноруч розпискою. Без будь якої прив'язки до курсу валют, який змінювався на протязі користування грошима, відповідач повертала позивачу борг в сумі 28950,00 грн. частинами. Станом на 24.05.2018 року залишки боргу в сумі 15000, 00 грн. їй не повернуті. Оскільки до теперішнього часу відповідач не повернула позивачу вказаний борг в повному обсязі, позивач звернулася до суду з даним позовом, згідно якого просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір. В судове засідання позивач та її адвокат не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач та її адвокат не з'явилися, надали відзив на позовну заяву в якому зазначають, що 21.02.205 року відповідач припинила стосунки та розірвала шлюб з колишнім чоловіком. Розірвання шлюбу дуже боляче переживала, перебуваючи більше року у тяжкій депресії. Наслідками тяжкої депресії стало втрачання зору. 20.10.2015 року [PERSON] пройшла обстеження, де лікарем було встановлено діагноз: ускладнена міопія високого ступеню центральна хоріоретінальна дистрофія обох очей, ускладнена субретинальною неоваскуляризацією на правому оці, периферична вітреоретільна дистрофія, стан після ЛК обох очей, що підтверджується випискою із обстеження. 14.10.2015 року відповідач за проханням своєї матері написала розписку, де вказала, що начебто бере в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 28950, 00 грн. строком до 14.10.2016 року. Дану розписку писала у пригніченому стані, не розуміючи наслідків своїх дій. Просять відмовити в задоволенні позову про стягнення боргу посилаючись на наступне: з наданої розписки, що надала до позовної заяви позивач, жодних даних про факт передачі коштів вона не містить. Крім того, в розписці не вказано ні факту, ні дати передачі коштів. Тобто, між сторонами не виникло відносин, що відповідають умовам укладення договору позики, надана розписка не містить даних про отримання коштів, всі наявні докази спростовують факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу в якості та на умовах договору позики. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії розписки, завіреної належним чином адвокатом позивача [PERSON], [PERSON], взяла у [PERSON] в борг 1327,00 доларів США строком до 14 жовтня 2016 року. Розписка написана і підписана власноруч [PERSON], що нею не заперечується. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка [PERSON], яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить копія розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Копія вищезазначеної розписки, була долучена позивачем до позовної заяви, а отже оригінал даної розписки знаходився весь цей час у неї. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання за розпискою від [PERSON] на суму 1327,00 доларів США., [PERSON] повинен був повернути [PERSON] оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Не знайшли свого підтвердження у процесі розгляду справи і посилання відповідача на те, що факт передачі грошей за договором позики відсутній, що розписка була написана за проханням матері відповідача. Фактів будь-якого незаконного спонукання [PERSON] щодо написання розписки судом не встановлено. Відповідач не надала доказів суду про психологічний тиск на неї з боку її матері при написанні розписки, вона ні до, ні після її написання до правоохоронних органів з заявами щодо неправомірних дій відносно неї не зверталась, розуміючи наслідки написання такої розписки. Крім того, в розписці зазначено, що гроші отримані [PERSON] в присутності свідка [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], а отже, твердження відповідача та її адвоката про те що, в розписці не вказано ні факту, ні дати передачі коштів спростовується самою розпискою, тому суд вважає встановленим, що [PERSON] позичила зазначену у розписці суму у [PERSON], а не повернувши її 14.10.2016 року, порушила свої зобов'язання. Ніяких підтверджень про виконання зобов'язання [PERSON] за розпискою суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обов'язку щодо повернення боргу за договором позики. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобов'язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі.

Outcome: approved