Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити частку кожного із співвласників - її батька [PERSON], який помер [INFO] року, її матері [PERSON], яка померла [INFO] року та її сина [PERSON],в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири [ADDRESS] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, рівною та як 1/3 частку, а також встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її батьків, яка складається із 2/3 часток вказаної квартири та визнати за нею право власності на вказані 2/3 частки вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, та матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло №С 9147 від 17.09.1993 року на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] м. Кривому Розі Дніпропетровської області. [INFO] року помер [PERSON] [INFO] року померла [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді належних їм за життя часток у вказаній квартирі, яку вона фактично прийняла, оскільки після смерті батьків вона з відповідачем зробила у вказаній квартирі ремонт, почала в ній проживати та сплачувати за отримані комунальні послуги. У березні 2014 року вона звернулась до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відрилась після смерті її батьків, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю факту прийняття нею спадкового майна та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до суду. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також надав письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло №С 9147 від 17.09.1993 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.10-12). [PERSON] та [PERSON]є батьками позивача, що підтверджується Свідоцтвом про її народження (а.с.8). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.13). [INFO] року [PERSON]померла (а.с.13). Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді належної кожному частки зазначеної квартири. Позивач після смерті батьків до нотаріальної контори з приводу прийняття зазначеної спадщини не зверталась, так як після їх смерті вона разом зі своїм сином - відповідачем у справі, зробила у вказаній квартирі ремонт, почала в ній проживати та сплачувати за отримані комунальні послуги,у зв'язку з чим вважала, що фактично прийняла спадщину. У березні 2014 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відрилась після смерті її батьків, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю факту прийняття нею спадкового майна та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до суду (а.с.14-15). Отже, розглядаючи позовні вимоги про визначення частки кожного із співвласників у вказаній квартирі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. У зв'язку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді вказаної вище квартири, суд приходить до висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/3 її частки, а відтак ця частина позовних вимог є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині встановлення факту прийняття позивачем спадщини у вигляді 2/3 часток вказаної квартири та визнання за нею права власності на вказану спадщину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України 2004 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач фактично вступила у володіння зазначеною спадщиною після смерті її батьків, тобто фактично прийняла її та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від неї, тому суд уважає, що до даних цивільних відносин повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а саме положення його ст.ст.548 та 549, згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, судом установлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON], прийняла вказану вище спадщину, що відкрилась після смерті її батьків, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном та зробила це протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав пред'явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved