Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини з нею посилаючись на те, що 25.10.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось, понад два роки вони не проживають разом. Позивач просить визначити місце проживання дитини з нею. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю не заперечував. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року вирішено передати матеріали справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини до Дніпровського районного суду м. Києва. Матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 13.11.2020 року. 16.11.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 20.11.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. Ухвалою від 20.11.2020 року позов залишено без руху. 26.11.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». 06.01.2021 року від позивача надійшли документи на виконання ухвали від 20.11.2020 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та залучено третіх осіб. В суді встановлено, що з 25.10.2013 року сторони перебували в шлюбі. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 108-3705 від 26.03.2021 року вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В висновку вказано, що батько дитини батько дитини її вихованням не займається, до школи не приходив, не виявляв інтересу до навчання доньки. Під час бесіди дитини із співробітниками служби, дівчинка повідомила, що бажає жити з матір`ю, вона забезпечує її потреби, з батьком не спілкується, він їй не телефонує, але має вона бажання спілкуватися з батьком. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року зазначено, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Вивчивши надані позивачем докази по справі, обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved