Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідною заявою, в якій просила встановити факт належності її чоловіку дублікату, який має силу оригіналу, свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15 травня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Криворізької районної ради народних депутатів на ім'я [PERSON], визначити частки у праві спільної сумісної власності на будинок за нею та її померлим [INFO] року чоловіком - [PERSON], визнати за нею право власності на частину будинку, що становить подружню частку у праві спільної сумісної власності подружжя та на частину будинку в порядку спадкування після чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 червня 1961 року між нею та її чоловіком був укладений шлюб. Після укладення шлюбу їм, як подружжю присвоєно прізвище - [PERSON]. В період шлюбу, а саме 15 травня 1989 року її чоловіку видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON], замість вірного - [PERSON]. Житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області був набутий в період шлюбу, а тому є об'єктом спільної сумісної власності у них, як у подружжя [PERSON]. За життя [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області. Будучи спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого, вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що є розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у його свідоцтві про смерть та у правовстановлюючому документів на житловий будинок. Крім того, оскільки нерухоме майно придбавалося у шлюбі, частки співвласників у праві спільної сумісної власності не виділені та враховуючи той факт, що реєстрація нерухомого майна в державних органах реєстрації нерухомого майна здійснена за іншим, ніж у спадкодавця прізвищем, нотаріус оформити спадщину у нотаріальній конторі не має можливості. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи по суті, в зал судового засіданні не з'явилися, надали суду заяви, в якій просили розглядати справу без їх присутності. Заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 26 червня 1961 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був посвідчений Глеюватською сільською радою Дніпропетровської області, актовий запис № 26, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 7). Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище - [PERSON]. Свідоцтво про одруження складено російською мовою, прізвище подружжя російською мовою вказано - «[PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Позивач проживає на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті (а.с. 5). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В період шлюбу, а саме 15 травня 1989 року чоловікові позивача видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON], що підтверджується ксерокопією дублікату свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с. 13). Реєстрація в КП «Криворізьке міське бюро технічної інвентаризації» також здійснено за прізвищем - «[PERSON]». Суд, оцінивши надані письмові матеріали, вважає, що при заповненні бланку свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок відповідальною особою було допущена помилка в написанні прізвища чоловіка позивача, вказавши його як «[PERSON]», замість вірного [PERSON]. На даний момент внести виправлення до вказаного свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок не має змоги. Вірне написання прізвища спадкодавця підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження, ксерокопією свідоцтва про його смерть, ксерокопією його паспорту (а.с.7,12,17). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області був набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON], його та його дружини частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом (а.с. 38). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про їх одруження. Інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON], син [PERSON], померлого [INFO] року (а.с. 11) від спадщини відмовився, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що є розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у його свідоцтві про смерть та у правовстановлюючому документів на житловий будинок. Крім того, оскільки нерухоме майно придбавалося у шлюбі, частки співвласників у праві спільної сумісної власності не виділені та враховуючи той факт, що реєстрація нерухомого майна в державних органах реєстрації нерухомого майна здійснена за іншим, ніж у спадкодавця прізвищем, нотаріус оформити спадщину у нотаріальній конторі не має можливості (а.с. 18). У зв'язку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 368, 372, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України:

Outcome: approved