Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 06.11.2007 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що в них різні типи характерів і останнім часом відносини між ним стали напруженими, оскільки між ним не було взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства, укладу сім'ї. У зв'язку з чим їхні стосунки набули негативного характеру, зникло почуття любові та поваги один до одного і вони стали сторонніми людьми. Фактично шлюбні відносини вони припинили влітку 2012 року та з того часу не ведуть спільне господарство і проживають за різними адресами. Позивачка тривалий час проживає і працює в м.Москва Російської Федерації та приїжджає в с.Бандурівка два рази на рік, при цьому кожного разу намагається зустрітись з відповідачем для вирішення питання про розірвання шлюбу в органах РАЦС, але відповідач ухиляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС, а тому вона вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач, представник позивача та відповідач на розгляд справи не явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, де зазначив, що позовні вимоги підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач на розгляд справи не явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин суд ухвалив, провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно позовної заяви, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органі РАЦСу, позивач звернулась до суду з даним позовом. Сторони подружнє життя припинили влітку 2012 року, оскільки за час спільного проживання, між ним не було взаєморозуміння з питань ведення сумісного господарства, укладу сім'ї. У зв'язку з чим їхні стосунки набули негативного характеру, зникло почуття любові та поваги один до одного і вони стали сторонніми людьми. Згідно позовної заяви, позивач фактично проживає та працює в м.Москві та подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Відповідач на розгляд справи не явився, не надав до суду письмових пояснень чи заперечень в спростування обставин викладених позивачкою. Позивач подальше збереження шлюбу та спільне проживання з відповідачем вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки з літа 2012 року та проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved