Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом її вселення у квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником даної квартири. Іншими співвласниками є мати та сестра відповідача. За час її відсутності у зазначеній квартирі, відповідачі почали здавати її кімнату наймачам. Через певні життєві обставини, їй довелось повернутись до своєї квартири, оскільки іншого місця для проживання не було, проте мати відмовилась пускати у квартиру та повідомила, що там проживають наймачі, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачі у встановлений судом строк надали відзив, згідно якого просили відмовити у задоволенні позову, посилаюсь на невірний спосіб захисту, обраний позивачем, зазначивши, що неодноразово пропонували позивачу продати їх спільну квартиру та розділити отримані гроші відповідно до належної кожному із співвласників частку. Також відповідачі звернулись із заявою про розгляд справи у загальному позовному провадженні, Ухвалою суду від 04.02.2019 року така заява залишена без задоволення. Пояснення на відзив позивач до суду не надсилала. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, ознайомившись з відзивом на позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка у справі [PERSON] є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сестра позивачки [PERSON] та її мати - [PERSON], також є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач певний час не проживала у спірній квартирі, однак через життєві обставини, вона вимушена була повернутись до свого житла, проте отримала відмову у дозволі на проживання від інших співвласників квартири. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Норма ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З приводу наданого відповідачами відзиву, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, що міститься в постановах по справі №6-81кс11від 16.01.2012р., №6-37цс13 від 15.05.2013р., ухвалі в справі №ц6-1348ц16 від 02.07.2016р. частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Таких доказів про позбавлення позивачки як співвласниці квартири відповідачі до суду не надали. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вимоги за позовом підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивачка є співвласником квартири, іншого житла не має, перешкоджання інших співвласників у можливості користування своєю часткою є протиправним та підлягає судовому захисту.

Outcome: approved