Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що з відповідачем по даній справі вона перебуває в шлюбі, укладеному 24 квітня 2010 року і зареєстрованому Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №62. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Наполягає на заочному розгляді справи (а.с.30). Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином /а.с.24,26-27,28-29/, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити предявлені позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 2010 року, зареєстрованому Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №62 (а.с.5). Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6) та відповідачем не оспорюється. Судом встановлено, що донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким внесено зміни до ч.2\~ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Як визначено в ч.3\~ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення вказаних норм деталізовано в ч.4\~ст.2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобовязань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі. За даних обставин суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а аліменти за період з моменту звернення позивача до суду 22.06.2017 року по 08.07.2017 року\~стягнути в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~тому згідно з ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved