Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти з реєстраційного обліку. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником вказаної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів. Разом із нею в даній квартирі зареєстрований [PERSON] . Після розірвання шлюбу 12.03.2015 року між позивачем і відповідачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться, витрати по комунальних послугах не сплачує, але при цьому з реєстраційного обліку не знімається, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.06.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Відповідно до ст. 278 ЦПК України, відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подала. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування належить [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, номер правочину 1631209. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з заяви засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 15.12.2014 року [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів про не проживання від 31.12.2014 року, 16.02.2015 року, 16.04.2015 року, 30.05.2015 року, 17.09.2015 року, 17.03.2016 року [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає. Згідно із ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача знаходять своє підтвердження матеріалами справи і відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців. Оскільки відповідачем не надано доказів поважності причин її відсутності у вказаній квартирі понад шість місяців, інших домовленостей між власником житла і відповідачем на користування цим житлом у разі її відсутності понад шість місяців судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову до суду судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved