Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому зазначила, що вона є матір'ю, а відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року з відповідача на користь позивача на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, а також аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду щодо сплати аліментів відповідач не виконує, жодної участі у вихованні дитини не бере, дитина проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні. Відповідач не піклується про сина, не спілкується з ним, а також не надає дозволу позивачу для виїзду з дитиною за кордон. Таким чином відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина. Просила також стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах. Уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позов в частині стягнення заборгованості по аліментах за заявою позивача був залишений судом без розгляду. Відповідач у судове засідання не зявився. Будучи допитаний в судовому засіданні в Деснянському районному суді м. Києва, відповідач зазначив, що позов не визнає, оскільки взагалі не являється батьком [PERSON], проте доказів цього факту у нього немає. Витрати, пов'язані з розглядом справи відповідач не бажає сплачувати, оскільки цей позов є ініціативою позивача, а не його. Брати участь у судовому засіданні не побажав (а.с.33-34). Представник третьої особи [PERSON] опіки і піклування Жмеринської районної державної адміністрації не заперечувала щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він, зі слів позивача, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] опіки і піклування Деснянської районної державної адміністрації міста Києва в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяви, в яких просив справу розглянути у його відсутність (а.с.30, 43-44). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача і проживає разом з нею та малолітнім онуком [PERSON]. Відповідач жодного разу не навідувався до сина, не сплачує аліменти згідно з рішенням суду, не бере участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача вже тривалий час. Відповідач ніякої участі у вихованні малолітнього [PERSON] не приймає, аліменти на його утримання не сплачує. Вихованням дитини займається виключно позивач та її мати. Заслухавши позивача, представника третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на таке. Відповідно до копії заочного рішення Відповідно до копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року з відповідача на користь позивача на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, а також аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року з відповідача на користь позивача на її утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, а також аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року відповідача визнано батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до копії витягу з кримінального провадження №12015100030005156 від 05 травня 2015 року позивач звернулась до Деснянського районного управління ГУ МВС України в м . Києві з приводу того, що відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини (а.с.8). Згідно з довідкою № 682 від 15 квітня 2015 року Северинівської сільської ради Жмеринського району про склад сім'ї, дитина проживає біля позивача та її матері (а.с.9). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Згідно зі ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у відповідності із ст.165 цього ж Кодексу мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні установлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі викладеного суд вважає, що ухилення відповідача від батьківських обовязків акт його свідомої поведінки, оскільки він має реальну можливість виконати свій обовязок, але не вчиняє відповідних дій, більше того, взагалі не вважає себе батьком дитини, хоча рішення суду про визнання його батьком набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча має таку можливість. Тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини, згідно зі ст.164 СК України. У відповідності із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати позивача на суму 243,6 грн. по сплаті судового збору підтверджені відповідною квитанцією і підлягають стягнення з відповідача на її користь (а.с.14).

Outcome: approved