Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації, в якій просить поновити її на посаді інженера з охорони праці групи технічного обслуговування загальноосвітніх навчальних закладів та установ освіти відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області, стягнути на її користь 10\~000 моральної шкоди. Ухвалою Рокитнівського районного суду від 02.03.2021 року відкрито провадження за позовною заявою. 05.04.2021 року позивач звернулась із заявою про зміну (уточнення) позовних вимог. Відповідно до поданої заяви просить визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Рокитнівської РДА Рівненської області від 27.01.2021 № 20-к про звільнення її з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП; поновити на посаді інженера з охорони праці групи технічного обслуговування загальноосвітніх навчальних закладів та установ освіти відділу освіти Рокитнівської РДА Рівненської області з 27.01.2021 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 478,06 грн. за один робочий день та моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн., внаслідок незаконного звільнення. Просить допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на роботі та виплати середньої заробітної плати за один місяць. До заяви долучила довідку про доходи та розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с. 58-60). Одночасно звернулась із клопотанням залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сарненську районну державну адміністрацію Рівненської області. Ухвалою суду від 15.04.2021 року вказане клопотання задоволено. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги згідно заяви про зміну (уточнення позовних вимог), просила суд скасувати наказ відділу освіти Рокитнівської РДА Рівненської області від 27.01.2021 № 20-к про звільнення її з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, визнавши його незаконним; поновити її на посаді інженера з охорони праці групи технічного обслуговування загальноосвітніх навчальних закладів та установ освіти відділу освіти Рокитнівської РДА Рівненської області з наступного дня після звільнення, тобто з 28.01.2021 року, а не 27.01.2021 як про те написано у заяві, оскільки останнім днем її роботи - 27.01.2021; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку виплат, згідно довідки, виданої бухгалтерією відділу освіти № 224 від 07.04.2021, моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн. та допустити негайне виконання рішення суду. Зазначила, що має на своєму утриманні двох дітей, на момент попередження про майбутнє звільнення старшій дитині не виповнилось 14 років, відносно меншої дитини має статус одинокої матері, що підтверджується відповідним актовим записом. Про вказану обставину керівництво відділу освіти, бухгалтерія та кадри були обізнані, так як копії підтверджуючих документів заходяться у її особовій справі. На підставі цих документів їй надавалась додаткова відпустка до чергової щорічної. Однак, повідомити про ці обставини профспілкову організацію вона не мала можливості, так як про засідання профкому, яке відбулось 03.12.2020 року її не повідомляли та не викликали. Погодження було надано у її відсутність, хоча вона в той час перебувала на роботі і не знаходилась на лікарняному чи відпустці. Пояснила суду, що про своє наступне звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України була попереджена не 27.11.2020 року, а 30.11.2020 року. Під час попередження повідомила про перебування на її утриманні двох дітей до 14 років. Вважає звільнення незаконним, оскільки всупереч вимоги ч. 3 ст. 184 КЗпП України її, як одиноку матір, яка має двох дітей до 14 років було звільнено з роботи без подальшого працевлаштування. Внаслідок незаконного звільнення вона та діти знаходяться у скрутному матеріальному становищі, через що вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 10000,00 грн. Не погоджуючись із своїм звільненням зверталась в інспекцію праці, де їй підтвердили, що її звільнення проведено із порушенням чинного законодавства, оскільки не було дотримано вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України. Звернула увагу на ту обставину, що інших працівників відділу освіти було працевлаштовано до новоствореного відділу освіти Рокитнівської селищної ради. Просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судові засідання 22.03.2021, 15.04.2021р., 05.05.2021р. не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, з огляду на що суд вважає таку неявку з неповажних причин. 22 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказується, що на підставі Закону України від 17.09.2020р. «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 р. «Про утворення та ліквідацію районів» прийнято наказ № 20-к від 27.11.2020 року «Про скорочення штату працівників структурних підрозділів відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації». Скорочення штату працівників погоджено профспілковим органом. 27.11.2020 року видано наказ № 21-к «Про попередження працівників структурних підрозділів відділу освіти Рокитнівської райдержадміністрації у зв`язку зі скороченням штату працівників» [PERSON] вручено попередження про наступне вивільнення з 27.01.2021року згідно з п.1 ст.40 КЗпП України та в подальшому було звільнено. Вакантні посади, які можна було б запропонувати позивачу відсутні, оскільки структурні підрозділи та відділ освіти перебувають в стані припинення, а тому просить з цих підстав відмовити позивачу в задоволенні позову. А також, 09.04.2021 року від відповідача до суду надійшло повідомлення, аналогічне відзиву та долучено довідку про доходи позивача № 224 від 07.04.2021, штатний розпис на 2020 рік та повідомлення про відсутність вакантних посад. Згідно інформації з ЄРПУОУ на момент розгляду справи відповідач не припинив свою діяльність. 28 березня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій [PERSON] зазначає, що відзив їй не було надіслано відповідачем, через що він не відповідає вимогам ст.178, ст.191ЦПК України, а тому не повинен братися судом до уваги. Заперечує, що розірвання трудового договору мало місце з дотриманням вимог трудового законодавства: розгляд питання профспілковою організацією проведено без її участі, про засідання профспілкового органу її не повідомлено, тому вона була позбавлена можливості звернути увагу на те, що має законодавчо визначені гарантії для одинокої матері, що поширюються на неї під час звільнення на підставі п.1ч.1ст.40КЗпП. Звертає увагу на те, що її попередження про наступне вивільнення проведено у строк пізніше ніж два місяці та без пропозиції іншої роботи, тобто з порушенням вимог ч.1 та ч. 2 ст. 49-1КЗпП. Стверджує, що у її випадку, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП не допускається звільнення, крім випадків повної ліквідації установи, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Разом з тим, зазначає, що у разі реорганізації юридичної особи, дія трудового договору продовжується. До відзиву долучила засвідчені копії документів: довідки про членство в профспілці, протоколу засідання профкому від 03.12.2020 року, попередження про вивільнення, розпорядження про реорганізацію структурних підрозділів, свідоцтва про смерть [PERSON] , рішення суду від 02.12.2009 р., свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу, заключення ЛКК щодо захворювання дитини ( а.с. 41-54). \~ \~ \~ \~Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, проте надіслав відзив на цивільний позов, у якому вказує, що Сарненська РДА, як правонаступник відділу освіти Рокитнівської РДА вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Стверджує, що відділ освіти Рокитнівської РДА є юридичною собою публічного права, має самостійний баланс, казначейські рахунки, виконує покладені на нього основні завдання та має структурні підрозділи, в тому числі, групу технічного обслуговування загальноосвітніх начальних закладів району та установ освіти. Повноваження щодо управління об`єктами спільної власності комунальними закладами та установами освіти району делеговані Рокитнівській РДА в особі відділу освіти. Фінансування структурних підрозділів, в тому числі, групи технічного обслуговування загальноосвітніх начальних закладів району та установ освіти здійснювалось до 31.12.2020. Видатки з районного бюджету мали були припинені до 01.01.2021, а працівники централізованої бухгалтерії та групи технічного обслуговування загальноосвітніх начальних закладів району та установ освіти підлягали звільненню до 31.12.2020 до початку реорганізації відділу освіти Рокитнівської РДА. Начальником відділу освіти Рокитнівської РДА прийнято Наказ від 27.11.2020 №20-к «Про скорочення\~ штату\~працівників структурних\~підрозділів відділу\~освіти \~Рокитнівської \~ \~районної державної\~адміністрації».\~Профспілковим органом\~ погоджено\~скорочення штату\~працівників структурних\~підрозділів.\~27.11.2020\~видано наказ\~№ 21\~ «Про попередження працівників структурних підрозділів відділу освіти Рокитнівської райдержадміністрації у зв`язку зі скороченням штату працівників», відповідно до якого працівники були належним чином повідомлені про наступне вивільнення з 27.01.2021. Відповідач дотримався вимог ч. 1 ст. 49-1КЗпП, оскільки позивача було персонально попереджено про наступне вивільнення не менш ніж за два місяця. Позивачу не пропонувалась інша робота у відділі освіти Рокитнівської РДА, оскільки такі посади, що відповідають професії, кваліфікації чи спеціальності відсутні. Вважає, що відповідачем було вжито вичерпні заходи щодо працевлаштування позивача. Просить відмовити у позові за безпідставністю, оскільки Сарненська районна державна адміністрація не має можливості поновлення позивача у зв`язку з відсутністю вакантних посад не державних службовців. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що вказані правовідносини виникли із трудових, які урегульовані положеннями Конституції України, нормами КЗпП України. \~ \~ \~ \~Право на працю включає можливість заробляти собі на життя працею, яку людина вільно обирає чи на яку вільно погоджується. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений\~статтею 5-1 КЗпП України\~правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1\~ст. 40 КЗпП України). Згідно з частинами першою-третьою\~статті 49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Власник вважається таким, що належно виконав наведені вимоги\~КЗпП України, якщо запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу (посаду), тобто, вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують в межах всієї юридичної особи, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працював працівник, який вивільнюється. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то за змістом частини третьої\~статті 49-2 КЗпП України\~роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися протягом цього періоду, і які існували на день звільнення. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, у тому числі враховуючи переважне право на залишення на роботі. Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184\~КЗпП України). Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Зазначена норма гарантує обмеження звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років та передбачає можливість такого звільнення у випадках повної ліквідації підприємства і за умови обов`язкового працевлаштування. Вказаний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року справа N 820/11570/15 (провадження N К/9901/6679/18), від 28 січня 2019 року в справі N 392/1505/17-ц (провадження N 61-38857св18). Крім того, як вбачається із практики розгляду спорів вказаної категорії Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа N 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа N 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа N 21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020р. у Рівненській області утворено Сарненський район з центром у м. Сарни у складі територій в тому числі, Рокитнівської селищної ради; натомість ліквідовано серед інших Рокитнівський район. Згідно із п.4 «Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються», затв. Постановою КМУ № 1321 від 16.12.2020р. у разі, якщо територія ліквідованого району включається до території новоутвореного району, в адміністративному центрі якого вже існує райдержадміністрація, то райдержадміністрація, що діяла на території ліквідованого району реорганізується шляхом її приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району. Як вбачається із Розпорядження голови районної державної адміністрації №1-к від 06.01.2021року «Про реорганізацію структурних підрозділів Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області, які мають статус юридичної особи публічного права» відділ освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області (код ЄДПОУ 02145895) реорганізовується шляхом його приєднання до Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що зі сторони відповідача мала місце реорганізація, що узгоджується із вище наведеними нормативними актами, а відтак обов`язок дотримання вимог, передбачених ч.3 ст.184\~КЗпП України не змінився. На підтвердження доводів позивача про те, що вона є одинокою матір`ю, а тому на неї в обов`язковому порядку поширюються гарантії, закріплені ч. 3 ст. 184 КЗпП України в матеріалах справи міститься свідоцтво серії [NUMBER] від 14.01.2016 р. про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), а також витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). Окрім того, позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.01.2007 (а.с. 8). Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2020 року (а.с. 49). Тобто, на момент попередження позивача про її наступне вивільнення та під час звільнення у зв`язку з скороченням штату на позивача поширювались гарантії, передбачені ч.3 ст.184 КЗпП України, як на одиноку матір, яка має дитину до 14 років. Незважаючи на вказані обставини, її було попереджено про звільнення, однак не 27.11.2020 року, як про це зазначено відповідачем та третьою собою, а 30.11.2020 року, що підтверджується власноручно виконаним нею записом у попередженні (а.с. 46). Одночасно позивач повідомила про наявність у неї двох дітей до 14- річного віку та пільг, передбачених ст.184 КЗпП України. А відтак суд знаходить, що попередження позивача про звільнення у зв`язку з скороченням штату працівників проведено з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП, а саме у строк, який був менше ніж два місяці. Вказана обставина спростовує твердження відповідача про те, що позивачку було своєчасно попереджено про її звільнення. Окрім того, як вбачається із довідки № 2 від 29.03.2021 [PERSON] є членом профспілки. Однак, на засіданні профкому відділу освіти, де 03.12.2020 року розглядалось питання надання згоди на вивільнення працівників, в тому числі позивача, позивач був відсутній що підтверджується протоколом № 6 від 03.12.2020р. ( а.с. 44, а.с 45). Відповідно до ч. 1-3 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених\~пунктами 1\~(крім випадку ліквідації),\~2-5,\~7 статті 40\~і\~пунктами 2\~і\~3 статті 41\~КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Доказів наведеного відповідачем не надано. Натомість позивач стверджує, що не була повідомлена про розгляд питання щодо її вивільнення, на засідання профспілки її не викликали, що не було спростовано стороною відповідача. Отже, в даному випадку мало місце порушення вимог ч.3 ст.43 КзПП України. Наказом відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області № 20 к від 27.01.2021 року «Про кадрові питання» звільнили [PERSON] , інженера по охороні праці групи технічного обслуговування ЗНЗ відділу освіти Рокитнівської районної державної адміністрації 27 січня 2021 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1статті 40 КЗпП України та про що внесено запис під № 11 до трудової книжки (а.с. 10 та а.с. 16). Таким чином, відповідачем було звільнено позивача із займаної посади на підставі п.1ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників без дотримання вимог ч.3 ст.43, ст. 49-2, ч. 3 ст.184 КЗпП України. З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача щодо незаконності її звільнення обґрунтованими та доведеними. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При цьому, розрахунок середнього заробітку за період затримки у видачі трудової книжки, як перевірено судом обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. В даному випадку суд виходить із розміру заробітної плати за два місяці, що передували звільненню позивач з роботи і який підтверджується довідкою про доходи № 224 від 07.04.2021р., наданої відповідачем (а.с.64). Так, сума заробітної плати за листопад-грудень 2020 року склала 18247,00 грн. 18247.00 : 43 робочих дні ( 21 день у листопаді та 22 дні-у грудні) = 424,35 грн. /день. Відтак розмір середнього заробітку, який втрачено позивачем, у зв`язку із незаконним звільненням за період з наступного дня після звільнення - 28 січня 2021 року по дату ухвалення судом рішення становить 29704,50 грн. (70 днів, з яких у січні-4, лютому-20, березні-22, квітні-22, травні-2). Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, яку оцінено у 10000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом беззаперечно встановлено, що мало місце порушення законних прав позивача внаслідок її незаконного звільнення, через що вона була змушена звернутися до суду та відстоювати порушене право на працю з причин, які не залежали від її волі. На переконання суду, факт звільнення позивача з допущеними порушеннями трудового законодавства певною мірою негативно вплинув на психоемоційний стан позивача і міг порушити нормальні життєві зв`язки, що вимагало у позивача додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права, а тому суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Однак розмір такої шкоди, яку просить стягнути позивач є очевидно завищеним, оскільки розрахунок з позивачем проведено, строк розгляду справи судом був незначним. Відтак, достатнім розміром компенсації понесеної моральної шкоди суд вважає суму у розмірі 2000,00 грн. Окрім того, на підставі ст.137 ЦПК України та ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судових витрат, що пропорційна до розміру задоволених позовних вимог та становить 2724 грн. Крім того, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 181,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом. При цьому суд враховував розмір судового збору, який повинен був би бути сплачений за кожною позовною вимогою та стягнутий, виходячи з цих сум пропорційно до задоволення в тому чи іншому обсязі кожної із позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial