Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду 14.03.2018р. з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, зазначивши підставою позову ст.ст. 75, 84, 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), у спосіб захисту, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Позиція позивача викладена в позовній заяві і у вступному слові, полягає в такому. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 12.10.2012 року сторони уклали шлюб. З вересня 2017 року шлюбні відносини між ними припинено. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.01.2018 року, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня донька, не надає. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, своїх клопотань та заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник позивача надав свою згоду на заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 19.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач по первісному позову посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обраним позивачем по первісному позову предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено наступне. 12.10.2012 року сторони уклали шлюб (а.с. 3). З вересня 2017 року шлюбні відносини між ними припинено. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 5-6). Відповідно до судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.01.2018 року, який міститься в матеріалах справи, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня донька, не надає. Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість предявлення до суду позову про стягнення аліментів випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 75, 84 СК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з чим позивач, яка має намір стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, вважає, що в неї є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що 12.10.2012 року сторони уклали шлюб (а.с. 3). З вересня 2017 року шлюбні відносини між ними припинено. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 5-6). Відповідно до судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.01.2018 року, який міститься в матеріалах справи, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня донька, не надає. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по утриманню дружини. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача [PERSON], окрім судового, немає. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи той факт, що згідно судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.01.2018 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача коштів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу). Відповідно дост. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial