Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом з вимогами усунути [PERSON], [INFO] від права на спадкування за законом на все майно після смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS]. Спадкоємицями першої черги є позивачка та відповідачка, як діти померлої. У встановлений законом строк сторони подали відповідні заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що відповідачку необхідно усунути від права на спадкування, оскільки відповідачка не проживала в будинку, де проживала мати, з 2007 року взагалі припинила з нею будь-яке спілкування, не доглядала за матір'ю під час її хвороби, матеріально не забезпечувала. Тому вважає, що відповідачку необхідно усунути від права на спадщину, як таку, що ухилилася від надання допомоги своїй матері, яка внаслідок тяжкої хвороби перебувала у безпорадному стані, а також потребувала матеріального утримання. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка та її представник позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №215 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй на праві власності на підставі договору дарування жилий будинок [ADDRESS] Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Заповіту за своє життя [PERSON] не склала, тому спадкування на майно повинно здійснюватись за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, яка визначає черговість спадкування за законом передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Серед спадкоємців першої черги за законом на день смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON]. Правовою підставою звернення до суду позивачем визначені положення ч. 5 ст. 1224 ЦК, відповідно до якої особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону та вимог позивача суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed