Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03.08.2004 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 871. Від сумісного життя дітей не мають. З відповідачем проживала до 2011 року, після чого її проживання з [PERSON] було фактично припинено. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та обов'язки, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, на підставі чого в сім'ї відбувались сварки і суперечки. Вони втратили почуття взаємного кохання. Можливості зберегти сім'ю немає. Шлюбні відносини припинилися з кінця 2010 року. Спільне господарство не ведеться. У 2010 році сторони виїхали до Італії, через деякий час відповідач повернувся до України, а вона залишилась. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. В заяві від 22.08.2017 представник позивача вказала, що в порядку ст. 106 СК України, сторони не можуть розірвати шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану , оскільки сторони між собою не спілкуються, а таким чином не можуть подати спільну заяву про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі та вказала, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. ст. 224-226 ЦПК України, суд визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами в порядку заочного розгляду . У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.08.2004 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 871. Від сумісного життя дітей не мають. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved