Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області в інтересах малолітньої доньки з вищевказаним позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстрації в ній. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 03 травня 2018 року [PERSON] подарував зазначену квартиру їхній спільній неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], яка є єдиною власницею вказаної квартири. В ній зареєстровані: донька [PERSON], мати відповідача - [PERSON] та відповідач - [PERSON] Починаючи з 2013 року відповідач фактично не проживає за зазначеною адресою, його місце проживання [PERSON] не відоме. Рішенням Орджонікідзевського міського суду, яке набрало законної сили 15.09.2018 року шлюб між відповідачем та нею було розірвано. Відповідач не бере участі в утриманні, облаштуванні та благоустрою квартири. [PERSON] більше не може отримати субсидію на житлово - комунальні послуги, так як для її призначення необхідно подавати документи про доходи кожного члена сім'ї, у тому числі, і відповідача, місце проживання якого їй не відоме. Крім того, у разі виникнення необхідності відчуження квартири, факт реєстрації відповідача в ньому теж буде створювати їй відповідні незручності. В судовому засіданні 16.11.2018 року позивач, яка діє в інтересах малолітньої доньки - [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, з відповідачем вони були у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], якій відповідач на початку 2018 року подарував квартиру [ADDRESS], і вона є єдиною власницею вказаної квартири. Років 6-7 відповідач не проживає за зазначеною адресою, його місце проживання [PERSON] не відоме. Відповідач не бере участі в утриманні квартири, всі комунальні послуги сплачує позивач. [PERSON] необхідно зняти з реєстрації відповідача для отримання субсидії. Не заперечує проти винесення заочного рішення. 20.11.2018 року в судове засідання позивач не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути зазначену справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, надіслала довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] станом на 20.11.2018 року. Відповідач в судові засідання, призначені на 25.10.2018 року, 16.11.2018 року та 20.11.2018 року не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 16.11.2018 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2ст.16 ЦК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних осіб захищають у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], а [PERSON] - її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER], актовий запис №161 (а.с.7). Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 15.08.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало чинності 15.09.2018 року (а.с.16). На підставі договору дарування від 03.05.2018 року серії [NUMBER], зареєстрованому в реєстрі №593, [PERSON], що діяла як законний представник від імені малолітньої [PERSON], прийняла у дар на ім'я [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №122569159 від 03.05.2018 року підтверджується, що [PERSON] є одноособовим власником вищевказаної квартири (а.с.9). Відповідно до акту МКП «Житлкомсервіс» від 08.06.2018 року про перевірку паспортного обліку по [ADDRESS] комісією у складі начальника [PERSON] та паспортиста [PERSON] встановлено, що за вищезазначеною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], акт складено зі слів сусідів [PERSON], проживаючої [ADDRESS], [PERSON], проживаючої [ADDRESS], та встановлено, що по [ADDRESS] не проживає з 2013 року [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 20.11.2018 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON], [INFO], пенсіонер, в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS], з позивачем вони сусіди. Проживає за даною адресою з 2007 року. Раніше бачила [PERSON] , він то приїжджав, то виїжджав з квартири 43, однак вже не бачила його років два чи більше. Свідок [PERSON], [INFO], безробітний, в судовому засіданні пояснив, що з він проживає за адресою [ADDRESS], позивачем вони сусіди. За даною адресою проживає з 2004 року, відповідача бачив спочатку, а останні років п'ять - його не бачив. Коли був у квартирі позивача, то чоловічих речей не бачив. Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. В силу ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003року № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд вважає, що позивач, що діє в інтересах малолітньої доньки - [PERSON], яка є власником житла, довела належними та допустимими доказами порушення її права на користування і розпорядження належним їй майном, а також створення відповідачем перешкод щодо здійснення ним цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 405 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON], який не проживає останні роки за вищезазначеною адресою, не має частки права власності на зазначену квартиру, не виконує зобов'язання, передбачені абз.3 ст.156 та ст.177 ЖК України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved