Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» директор [PERSON], головного бухгалтера ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» [PERSON], виконавчого директора ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» [PERSON], працівника ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» [PERSON] про відмову у відпустці, виплати компенсації за невикористану відпустку, не допуск на робоче місце, незаконні зміни умов праці, про незаконне звільнення, про несвоєчасну видачу трудової книжки, про зміну дати та причин звільнення, про оплату вимушеного прогулу, в якому просить 1)стягнути з відповідача та співвідповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.04.2016 року по день винесення судом рішення: в межах середньої зарплати по регіону в м. Харкові (7500 грн.); 2) змінити в наказі №18-ТР/ВК від 16.05.2017 року про звільнення формулювання «За відмову від продовження роботи при зміні істотних умов праці» на формулювання «Звільнена за власним бажанням за невиконання власником законодавства про працю» (ст. 38 КЗпП); 3) зобовязати відповідача виплатити вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку; 4) зобовязати відповідача перенести дату звільнення з 16.05.2017 року на 10.07.2017 року, у звязку з затримкою видачі трудової книжки та датою звільнення вважати дату закінчення вимушеного прогулу на день винесення рішення судом; 5) зобовязати відповідача відмінити наказ « Про відпустку без збереження заробітної плати», як незаконний та такий, що не має сили; 6) зобовязати відповідача відмінити наказ №6-ВК/ТР від 10.03.2017 року «Про зміну істотних умов праці», як незаконний та такий, що не має сили; 7) зобовязати відповідача виплати компенсацію за невикористану відпустку при звільнені в кількості 19 календарних днів за період роботи з 04.10.2017 року по 10.07.2017 року; 8) постановити окрему ухвалу про виявленні порушення КЗпП при розгляді справи, яке направити в прокуратуру; 9) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при самоуправстві на підставі ст. 356 КК України та направити до прокуратури; 10) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при дискримінації за признаками інвалідності ст. 161 КК України та направити до прокуратури; 11) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при перевищенні службових повноважень на підставі ст. 364-1 КК України, яке направити до прокуратури. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах по безстроковому трудовому договору за основним місцем роботи та перебувала на посаді начальника відділу кадрів, а за сумісництвом провідним інженером з охорони праці, згідно наказу № 4-ОК від 01.03.2016 року. Мотивом для звернення до суду зявилась відмова в наданні відпусток основної згідно заяви від 13.08.2016 року у кількості 24 календарних днів, які невикористані за 2014-2015 роки. Також ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» відмовила позивачці у відпустці без збереження заробітної плати з 20.02.2017 року по 01.03.2017 року. При звільненні їй не виплатили компенсацію за невикористану відпустку з 04.10.2017 року по 10.07.2017 року. Роботодавець [PERSON] здійснювала тиск на позивача, з метою звільнення її за власним бажанням. В результатї її відмови директор відсторонила позивача від роботи, мотивуючи це тим, що немає коштів на виплату заробітної плати, заблокувала електронну перепустку на підприємство, з метою не допущення позивача на робоче місце. З цього факту нею були написані службові записки, які офіційно зафіксовані. Оскільки звільнення за згодою сторін або скорочення посади інженера з охорони праці за ініціативою підприємства не допускається, замість того, щоб дотримуватися висновку комісії, яке є обовязковим для всіх роботодавців будь-якої форми власності, встановити позивачу пільгові послуги, у тому числі і години роботи, відповідач вирішив звільнити позивача за нібито не згоду працювати в нових умовах праці із суттєвими змінами умов праці відповідно до наказу №18-ВК/ТР від 16.05.2017 року про звільнення за п.6 ст.36 КЗпП на підставі наказу №6-ВК/ТР від 10.03.2017 року. Зазначений наказ про звільнення позивач отримала рекомендованим листом 22.05.2017 року. Також рекомендованим листом було відправлено попередження про зміни умов праці, яких насправді не було. Мотивом суттєвих змін умов праці є перевірка підприємства інспектором держпраці. Перевірка підприємства не є тим фактором, який суттєво змінює умови праці. Позивач не відмовлялась від роботи в нових умовах праці, але вважає, що для цього потрібна її особиста заява, чого зроблено не було. Зміна умов праці в бік погіршення повинна бути повідомлена працівникові за два місяці та погоджена з трудовим колективом, отже зазначений наказ не погоджений з трудовим колективом, відсутній протокол зборів трудового колективу, в якому позивачу запропоновано ознайомитися з переходом на нові умови праці та відсутнє техніко-економічне обгрунтування. Позивач зафіксувала свою згоду на роботу в нових умовах у службовій записці №9 від 20.03.2017 року. Коли вона вийшла на роботу 28.04.2017 року, для вирішення організаційних питань, після її тривалої хвороби, електронна перепустка не працювала. Таким чином, як вважає позивач, їй перешкоджали в доступі до робочого місця. Про цей факт позивач повідомила інспекцію держпраці. Більш того позивач в період звільнення перебувала у щорічній відпустці відповідно до наказу 310-ВК/ТМ від 28.04.2017 року, який їй був подовжений на підставі лікарняного листа, направленого до підприємства рекомендованим листом разом із заявою про продовження відпустки. Відпустка була подовжена з 28.04.2017 року по 21.05.2017 року, отже звільнення відбулося у період, коли вона знаходилась у відпустці, яке вона вважає незаконним, у звязку з допущеними юридичними помилками при виданні відповідного наказу. Також позивачу несвоєчасно віддали трудову книжку з моменту видачі наказу про звільнення, яку направили рекомендованим листом, отримала 10.07.2017 року. Датой звільнення вважає 10.07.2017 року. Позивач зверталась з цього питання до керівництва підприємства, однак відповідь не отримала. ЇЇ сімя, яка складається з позивача та батька, який э людиною похилого віку, виявилися за межею бідності, оскільки вона була єдиним годувальником, а компанія ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» є компанією, яка динамічно розвивається, збільшує кількість штату співробітників та є матеріально та фінансово забезпеченим субєктом господарської діяльності. Також позивач просила поновити строк пропущений процесуальний строк на подачу позову до суду, посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин, оскільки в цей період вона хворіла, також зазначила, що здійснювала догляд за батьком [PERSON], якому більше 80-ти років, чекала відповіді послуг адвоката з центру безкоштовної правової допомоги, а також очікуванням відповіді з інспекції по труду, до якого вона зверталась. Просить вважати строк давності з 23.04.2018 року, тобто з моменту отримання відповіді з інспекції по труду (а.с. 103-104 т. 1, а.с. 46 т.2). Неодноразово вточнивши позовні вимоги, в останній редакції позивач [PERSON] просить суд 1)стягнути з відповідача та співвідповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.04.2016 року по день винесення судом рішення: в межах середньої зарплати по регіону в м. Харкові (7500 грн.); 2) змінити в наказі №18-ТР/ВК від 16.05.2017 року про звільнення формулювання «За відмову від продовження роботи при зміні істотних умов праці» на формулювання «Звільнена за власним бажанням за невиконання власником законодавства про працю» (ст. 38 КЗпП); 3) зобовязати відповідача виплатити вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку; 4) зобовязати відповідача перенести дату звільнення з 16.05.2017 року на 10.07.2017 року, у звязку з затримкою видачі трудової книжки та датою звільнення вважати дату закінчення вимушеного прогулу на день винесення рішення судом; 5) зобовязати відповідача відмінити наказ « Про відпустку без збереження заробітної плати», як незаконний та такий, що не має сили; 6) зобовязати відповідача відмінити наказ №6-ВК/ТР від 10.03.2017 року «Про зміну істотних умов праці», як незаконний та такий, що не має сили; 7) зобовязати відповідача виплати компенсацію за невикористану відпустку при звільнені в кількості 19 календарних днів за період роботи з 04.10.2017 року по 10.07.2017 року; 8) постановити окрему ухвалу про виявленні порушення КЗпП при розгляді справи, яке направити в прокуратуру; 9) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при самоуправстві на підставі ст. 356 КК України та направити до прокуратури; 10) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при дискримінації за признаками інвалідності ст. 161 КК України та направити до прокуратури; 11) постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону при перевищенні службових повноважень на підставі ст. 364-1 КК України, яке направити до прокуратури. Також просить стягнути з відповідача мотивовану моральну шкоду за порушення трудових прав; стягнути моральну шкоду за наявність безпосередньої матеріальної шкоди; стягнути моральну шкоду за упущену вигоду у 50-ти кратному розмірі до мінімальної заробітної плат; стягнути з головного бухгалтера [PERSON], виконавчого директора [PERSON], працівника [PERSON], які причинили матеріальному шкоду підприємству, суму спричиненої шкоди перед підприємством в порядку регресу (а.с. 122-129 т.2). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.03.2018 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху (а.с. 89-90 т.1). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року клопотання [PERSON] про витребування доказів залишено без задоволення (а.с. 131-132 т.1). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.05.2018 року до 16.30 год. (а.с. 139 т.1). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2018 року у задоволені заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (а.с. 161-162 т.1). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 15.08.2018 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2018 року залишено без змін. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2018 року підготовче провадження по вищезазначеній цивільній справі закрито то призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24.07.2018 року до 14 год. (а.с. 64 т.2). Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю, яка знаходиться в матеріалах справи - [PERSON], просив залишити позовні вимоги [PERSON] без розгляду, посилаючись на те, що в порушення вимог ст. 233 КЗпП позивач пропустила місячний строк звернення до суду з позовною заяво, оскільки відповідно до ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Крім того зазначив, що жодних порушень під час звільнення [PERSON] керівництвом ТОВ «ПРИЗМА-ЕЛЕКТРИК» допущено не було. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено\~Кодексом законів про працю України. Кодекс законів про працю України\~регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України). Відповідно до ч. 3\~ст.\~12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що з 01.02.2013 року [PERSON] прийнято на роботу з гнучким графіком роботи на посаду провідного інженера з охорони праці на неповний робочий тиждень на неповний робочий час - 4 дня в тиждень (6 годин) щоденно з окладом згідно штатного розкладу і оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу і доручити їй, з її згоди виконання разом з основною роботою додаткової роботи начальника відділу кадрів у порядку суміщення посад без звільнення від основної роботи з доплатою 20 % від посадового окладу (а.с. 59 т.2). Відповідно до наказу №6-ВК/ТР від 10.03.2017 року «Про зміну істотних умов праці [PERSON]А.», з метою забезпечення належної роботи відділу кадрів та охорони праці, враховуючи порушення, які були виявлені в роботі підрозділу перевіркою Головного управління Держпраці в Харківській області,

Outcome: dismissed