Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати, [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Свої вимоги мотивуючи тим, що 28 / 100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] 72/100 частини вказаного житлового будинку належить [PERSON], сторонній людині, яка померла ще в 2010 році. В даному житловому будинку з 2009 року зареєстровані: позивач, син позивача - [PERSON] та колишній чоловік позивача - [PERSON] Відповідач [PERSON] незважаючи на те, що в будинку зареєстрований з 09 вересня 2009, однак фактично в ньому ніколи не мешкав, на даний час його особистих речей в будинку не має. Всі комунальні послуги позивач сплачує самостійно, що ставить її в скрутне матеріальне становище, та позбавляє можливості оформити субсидію. На даний час місцезнаходження відповідача їй не відомо, добровільно знятися з реєстрації він не бажає. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надав до суду заяву в якій просить розглядати справи без її участі, у разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку. Відповідач, третя особа причини неявки суду не повідомили, заперечень за позовом або заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Враховуючи,що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, надають йому права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо про їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, необхідною передумовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, являється не проживання особи протягом певного часу без поважних причин.. Судом встановлено, що 28 / 100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу р № 2373 від 24.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрага С.О. Як вбачається з будинкової книги у даному будинку з 09.09.2009 року зареєстрований також [PERSON], 1984 року народження. Крім того, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS] Згідно акту депутата Мереф»янської міської ради Харківського району Харківської області від 11.06.2015 року, в житловому будинку за адресою [ADDRESS] з 09.09.2009 року зареєстрований [PERSON], однак фактично ніколи не проживав за даною адресою і особистих його речей в будинку не має. Доказів не проживання відповідача в спірному будинку з поважних причин суду не надано. Враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки відповідач в спірному будинку не мешкає без поважної причини понад один рік. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України ). Відповідно до квитанції № 426 від 17.06.2015 року позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок На підставі викладеного,

Outcome: approved