Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» , третя особа: [PERSON] про припинення договору поруки , в обґрунтування якого зазначила, що 18.04.2008 року між її чоловіком [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір кредиту № 490064549, згідно з яким відповідач надав Позичальнику в умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (придбання транспортного засобу SUZUKI GRAND VITARA згідно з договором купівлі продажу № 2008 OS/11 від 18.04.2008 року, укладеним між Позичальником та ТОВ «[PERSON] Центр») грошові кошти в сумі 30 055, 51 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 18.04.2015 року. В забезпечення виконання боргових зобовязань за [PERSON] кредиту № 490064549 від 18.04.2008 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року та договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року від 16.01.2009 року, згідно якого позивач відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] Крім того в обґрунтування позову позивач вказала, що прострочена заборгованість у Позичальника виникла 18.03.2010 року. З вимогою про досудове врегулювання спору Банк звернувся до поручителя 20.04.2011 року, і тільки в серпні 2014 року Банк звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда, який рішенням суду від 24 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало чинності, з урахуванням укладених між позивачем та відповідачем [PERSON] поруки та договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнено заборгованість у сумі 317 301, 00 грн. З урахуванням зазначених вище обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Представник позивача та третя особа у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в заяві обставини позов просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги вважав необґрунтованими, просив застосувати у спірних правовідносинах строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2008 року між третьою особою та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір кредиту № 490064549, згідно з яким Банк надав третій особі в умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (придбання транспортного засобу SUZUKI GRAND VITARA, згідно з договором купівлі продажу № 2008 OS/11 від 18.04.2008 року, укладеним між Позичальником та ТОВ «[PERSON] Центр») кредит в сумі 30 055, 51 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 18.04.2015 року. В забезпечення виконання боргових зобовязань за [PERSON] кредиту № 490064549 від 18.04.2008 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року та договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року від 16.01.2009 року, згідно якого позивач відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] Відповідно до підпункту «а» п. 1 підписаного позивачем 16.01.2009 року договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року, сторони домовились змінити п.2.1 [PERSON] поруки та виклали його в наступній редакції: «2.1. У відповідності з цим [PERSON] Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обовязків, що виникли на підставі Основного [PERSON] або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обовязок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором, але в будь якому випадку не пізніше 18 квітня 2020 року; б) обовязок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені Основним договором; в) обовязок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (Десяти) днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення / сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші зобовязання, що виникають із Основного договору; г) обовязок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем своїх зобовязань за основним договором». Згідно з п.2.3 кредитного договору № 490064549 від 18.04.2008 року дата остаточного повернення кредиту визначена до 18.04.2015 року, а відповідно до підпункту «а» п. 1 договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року, за яким сторони домовились змінити п.2.1 [PERSON] поруки та виклали його в наступній редакції: «2.1. У відповідності з цим [PERSON] Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обовязків, що виникли на підставі Основного [PERSON] або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обовязок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором, але в будь якому випадку не пізніше 18 квітня 2020 року. Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало чинності, з урахуванням укладених між позивачем та відповідачем [PERSON] поруки та договору про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490064549 - п від 18.04.2008 року, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнено заборгованість у сумі 317 301, 00 грн. Відповідно до викладених в позові обставин, пояснень представника позивача та третьої особи, а також згідно з листом повідомленням про заборону виїзду за кордон та обовязкову сплату виконавчого збору 10%, направленим відповідачем на адресу позивача від 20.04.2011 року, вих. № 614, відповідач письмово звертався до позивача з питання погашення заборгованості перед Банком (а. с. 14), а тому позивач вважає, що договір поруки вважається припиненим саме з 20.04.2011 року. Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про застосування у спірних відносинах строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст.. 16 ЦК України). Разом з тим, відповідно до матеріалів даної справи, з позовом до суду позивач звернулася 23.03.2015 року, тобто понад встановлений ст. 267 ЦК України строк, який позивач вважає таким, що для неї наступив з 20.04.2011 року, тобто з моменту коли позивач дізналася про порушене своє право, а саме з дня отримання нею вимоги про погашення боргу. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на предявлення такого позову до суду. Суд відхиляє доводи представника позивача щодо поважності причин, за яких позивач не звернулася до суду в межах строку позовної давності, мотивуючи тим, що позивач не була обізнаною про вимоги закону щодо строків звернення до суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу поважності причин не звернення до суду та не було порушено питання про поновлення пропущених на звернення до суду строку. Таким чином, закінчення строку позовної давності до предявлення позову в даній справі суд вважає підставою для відмови у задоволенні позову. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Outcome: dismissed