Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що вона перебувала з відповідачем зареєстрованому шлюбі, який 19 жовтня 2016 року розірвано рішенням Талалаївського районного суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Талалаївського районного суду від 19 жовтня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 450 грн. на кожну дитину щомісячно. 08 липня 2017 року надрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягення аліментів», згідно якого збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час позивач не може забезпечити дітям належного утримання, аліменти, які сплачує позивач, не відповідають законодавчо встановленому мінімуму на одну дитину, не забезпечує їм належного життєвого рівня. Відповідач працездатний, офіційно працює, має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, щоб забезпечувати належний життєвий рівень дітей та їх потребу, так як позивач для цього уклала кредитний договір з АТ КБ «Приватбанк», поскільки її власних коштів не вистачає. Тому позивач [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, стягнути з відповідача, та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на одну дитину. Згідно наданого відповідачем [PERSON] відзиву позов він не визнає, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, поскільки зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитину, не є підставою для зміни розміру відповідно до ст. 192 СК України. Також збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів і в силу ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки тут вказано, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК України. Збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для визначенням державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності відповідних змін, незалежно від розміру аліментів призначених за рішенням суду. Крім того, законодавчо передбачено щорічну індексацію розміру аліментів, визначеного рішенням суду, у випадку знецінення цієї твердої грошової суми, і це є механізмом захисту прав дітей. Отже, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину не є підставою для отримання стягувачем нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки питання визначення мінімального розміру аліментів що підлягають стягненню із боржника належить виключно до повноважень державного виконавця. Тому відповідач [PERSON] просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Ухвалою від 20 травня 2019 року було відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 червня 2019 року, яке було відкладено на 30 липня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату час і місце підготовчого судового засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 30 липня 2019 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 20 серпня 2019 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням наданого відзиву, позов не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.09.2012 року та серії [NUMBER] від 25.09.2015 року (а.с.15). Рішенням Талалаївського районного суду від 19 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 01.11.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9-9зв.). Рішенням Талалаївського районного суду від 19 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 01.11.2016 року, із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 450 грн. на кожну дитину щомісячно з дня звернення до суду з позовом - 28 вересня 2016 року, і до повноліття (а.с.8-8зв.). Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Староталалаївської сільської ради Талалаївського району від 12.03.2019 року (а.с.11). Відповідач [PERSON] по місцю проживання дітей в с. Стара Талалаївка із 2016 року не з`являвся, дітей не відвідував, участі у їх вихованні не приймав, що підтверджується довідкою Староталалаївської сільської ради від 27.03.2019 року (а.с.12). Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За змістомст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Згідно положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як це передбачено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою ВР України 27.02.1991 року, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. За вимогами ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно практики Верховного Суду України, яка відображена у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивачки [PERSON] із вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дітей є підставним. Розглядаючи вимогу щодо суми пред`явлених до стягення аліментів, суд виходить з наступного. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлені Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік» за пoданням Міністерства фінансів. Так, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлений з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року - 1626 грн, з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року - 1699 грн, з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року - 1779 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року - 2027 грн., з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року - 2118 грн., з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року - 2218 грн. Термін «тверда грошова сума», який застосовується у ст. 184 СК України, є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду, а також є такою, що не буде змінюватися автоматично у випадку зміни розміру заробітку або доходу платника аліментів. В даному випадку позивач заявляє про необхідність збільшення розміру аліментів, які підлягають щомісячній сплаті відповідачем, у сумі по 3000 гривень. В свою чергу відповідач заперечуючи проти позову, не зазначає, що він не може сплачувати дану суму, що його матеріальний стан є недостатнім для цього. На думку відповідача, розмір стягуваних з нього аліментів - по 450 грн. на дитину - на даний час є достатнім і не потребує звернення до суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що після постановлення рішення Талалаївського районного суду 2016 році через значні інфляційні процеси в Україні та значне підвищення вартості життя, розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно вищевказаного рішення, значно менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дітей. Аналізуючи зібрані та дослідженні під час судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи доводи та заперечення сторін, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище сторін та, вимоги ст. 182 СК України, й зважаючи на законодавчо встановлений мінімальний рекомендований розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що розмір аліментів, який буде достатнім та розумним для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей слід визначити у сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 3000 грн. щомісячно суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Посилання позивача на необхідність лікування дитини є підвагою для звернення до суду про стягення додаткових витрат на дитину, а не стягення аліментів у заявленому позивачем розмірі. Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою та може працювати і виконувати обов`язок по утриманню дітей та сплачувати визначену судом суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дітей. Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу. При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивачки щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, а в решті позову відмовити. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист, виданий по справі № 747/995/16ц підлягає відкликанню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial