Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб та залишити проживати з нею неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 23.01.1999 року. Від шлюбу мають доньку та сина. Стверджує, що шлюб з відповідачем не склався, постійно виникають суперечки та конфлікти, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімейні цінності, відповідач неодноразово наносив тілесні ушкодження. Відповідач не розуміє сутності непорозумінь та проблем у сім'ї, не хоче будувати відносини на основі взаємоповаги, взаєморозуміння та любові один до одного. Сумісне проживання припинено, а тому просить розірвати шлюб між сторонами та місцем проживання неповнолітніх дітей визначити з нею. Ухвалою суду від 12.07.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.12.2017 року провадження у справі зупинено надавши сторонам строк для примирення. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду, зазначила, що термін, наданий судом на примирення, результатів не дав, вона не помирилася з чоловіком. Відповідач щодо розірвання шлюбу заперечив та вказав, що хоче зберегти сім'ю, та визнає, що діти мають проживати з мамою. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.01.1999 року, який був зареєстрований в м.Пустомити відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис №4, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача в суді та покликання у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, враховуючи заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу, які жодними доказами не підтверджені, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживаннядитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Позивач просила визначити місцем проживання дітей за місцем її проживання, проти чого не заперечив відповідач, а тому позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1280,00 грн. сплаченого судового збору за звернення до суду.

Outcome: approved