Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача грошову суми в розмірі 441\~400,0 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 25 серпня 2013 року отримав позику від позивача в сумі 20\~000,0 доларів США, без кінцевої дати повернення боргу. За вимогою [PERSON] кошти повернуті не були. Відповідач [PERSON] жодних дій, що свідчили б про намір повернути борг, не здійснював, до сьогоднішнього дня суму позики не повернуто. Відповідач у судове засідання не зявлявся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошень у ЗМІ, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за останнім зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено на підставі доказів, наданих позивачем, та не заперечене відповідачем, що 25 серпня 2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму в гривнях України еквівалентну 20\~000,0 доларів США. На підтвердження змісту та умов договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу останнім складено 25 серпня 2013 року письмову розписку. Таким чином, між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник зобовязався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана. У передбачені договором умови [PERSON], у порушення своїх договірних зобовязань, суму позики не повернув на час вирішення спору судом. На претензії про добровільну сплату заборгованості в сумі 20\~000,00 доларів США, відповідач відмовляється виконати зобовязання, що підтверджується фактом предявлення суду названої розписки без відмітки про повернення всієї суми боргу, а також непредявленням відповідачем оригіналу самої розписки, що могло б свідчити про виконання зобовязання. Суд дійшов висновку, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений письмовою розпискою, складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та яка є борговим документом. Зазначена розписка, складена відповідачем, яку передано позивачу, є належним борговим документом. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Враховуючи ці обставини та звернення позивача до суду з названим позовом свідчить, що це грошове зобовязання виконано відповідачем не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор\~ прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. За правилом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач предявив вимогу відповідачу шляхом звернення з цим позовом до суду 30 липня 2015 року. Відповідач про вимоги позивача сповіщений згідно з правилами цивільного процесуального законодавства шляхом поміщення оголошення у встановлених ЗМІ. Наведене свідчить про виконання позивачем вимог частини 2 статті 530 ЦК України, з огляду на що суд вважає таким, що настав строк виконання за вказаним зобовязанням. Стосовно валюти зобовязання. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобовязання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу за розпискою, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 20\~000,0 доларів США. Офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складає 2587,7397 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 517\~547,94 гривень. Проте, суд обмежений заявленими позовними вимогами, з огляду на що, має стягнути з відповідача на користь позивача 441\~400,0 гривень. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення суми боргу за договором позики, та стягнути на користь позивача 441\~400,0 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Outcome: approved