Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона є матір'ю [PERSON], відповідачки по справі, [INFO], та бабусею [PERSON], [INFO]. 05.09.2006р. року, у шлюбі Відповідача з [PERSON] народилася донька - [PERSON]. Через зловживання спиртними напоями та аморальний спосіб життя, який вела Відповідач, шлюбні стосунки з чоловіком - [PERSON] були припинені і відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області шлюб було розірвано. З самого народження і на даний час [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Частина (1/2) даного будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку. За даною адресою також проживає і Відповідач. Всіма питаннями виховання та матеріального забезпечення онуки [PERSON] займається позивачка особисто. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, не працює і живе за рахунок позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні та навчанні доньки. Не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником, щодо навчання дитини. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, хоча має таку можливість, так як проживає в одному будинку з донькою. Жодних перешкод Відповідачеві у спілкуванні з дитиною ніхто не створює, але вона навіть не цікавиться її життям, не поводить себе з нею, як мати. Враховуючи наведене позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON]., [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в частці від заробітку у розмірі ? частини усіх видів заробітку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про дату, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. В підготовче cудове засідання представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Звенигородської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації не з'явилися. Про дату, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити. Враховуючи, що підготовчий розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовом про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], звернулась бабуся дитини, з якою вона проживає. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Звенигородського РУЮ 13.09.2006р. батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Звенигородським р/о РАЦС Черкаської області 14.09.1983р батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Звенигородського РУЮ 23.05.2005р. після розірвання шлюбу [PERSON] після розірвання шлюбу присвоєне прізвище «Волонтир» (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Звенигородського РУЮ 15.07.2006р. [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с. 15) Як вбачається з акту, посвідченого депутатом Звенигородської міської ради від 26.02.2018р. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 22). Вказаний будинок належить [PERSON] 17/100 частин на підставі договору дарування від 23.11.2016р. (а.с. 19-20) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 26.02.2018р. встановлено, що в будинку [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вихованням дитини займається рідна бабуся [PERSON] (а.с.22-23). Аналогічне підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 17.01.2018р., та крім того зазначено, що [PERSON] ніде не працює та не дбає про свою дитину. Мати схильна до вживання алкоголю, не цікавиться життям, навчанням, здоров'ям своєї дитини. Батько [PERSON] з сім'єю не проживає (а.с. 24) Як вбачається з характеристики виданої [PERSON] від 18.04.2018р. [PERSON] ніде не працює, разом із своєю дитиною знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON], схильна до вживання алкоголю та бродяжництва, схильна до скандалів, жорстока, відсутнє почуття материнства до дитини. По відношенню до дитини байдужа, участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає. (а.с. 25). Аналогічні обставини вказані і в характеристиках від 30.03.2018 та від 13.04.2018р.(а.с. 26-27, 28) Відповідно до довідки Звенигородської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 02.05.2018р. вихованням [PERSON] та її матеріальним забезпеченням займається [PERSON] Мати дівчинки [PERSON] лише один раз відвідала школу і то в нетверезому стані. (а.с. 29). Як вбачається з протоколу бесіди з [PERSON], проведеної спеціалістом служби у справах дітей, [PERSON] розповіла, що проживає у бабусі і мати в її вихованні участі не бере. Мати часто вчиняє сварки і дитині неприємні спогади про неї (а.с. 32). Відповідно до висновку Звенигородської районної державної адміністрації №232/01-01-25 від 04 червня 2018 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 47). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у житті доньки, а тому свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно дитини самоусунувшись від їх виконання, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд також бере до уваги, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин. Відтак, позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, позивачка не є особою, яка наділена правом на звернення з вказаною вимогою, оскільки не є ані опікуном ані законним представником дитини, враховуючи, що батько дівчинки не позбавлений батьківських прав. У зв'язку з чим суд вважає, що вказана вимога є передчасною у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вимог в редакції викладеній позивачем. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При цьому суд, враховуючи необхідність забезпечення прав дитини передусім вважає за можливе прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, давши оцінку зібраним матеріалам справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведенні частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України за вимогу про позбавлення підлягають стягненню із відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial