Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала наступним. У період з червня 2006 року по листопад 2015 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами малолітня донька проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач, починаючи з серпня 2015 року, участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не спілкується з нею, про її фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток не піклується. На даний час донька досягла 11-річного віку та для забезпечення нормальних умов для її життя, окрім звичайних витрат, вимагаються також додаткові, які пов`язані з відвідуванням донькою спортивних гуртків, лікувальних закладів. Крім того, донька має вади зору та страждає на міопію слабкого ступеню обох очей, у зв`язку з чим потребує постійного санаторно-курортного оздоровлення. Загалом у період з 2015 року по 2018 рік позивач на лікування, навчання, оздоровлення та відпочинок доньки витратила 75533,50 грн. У добровільному порядку відповідач половину цих витрат не відшкодував. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 04.03.2019, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь: аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання доньки за минулий час у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2015 року та до дня пред`явлення даного позову; а також понесені додаткові витрати, пов`язані із фізичним вихованням, лікуванням та оздоровленням доньки у сумі 37766,75 грн. Ухвалою судді від 27.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв, відзиву суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.06.2006 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 8). [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2015 шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. За приписами ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст. 191 СК України). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] року народження, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відтак, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (31.08.2018) і до повноліття дитини. Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час, починаючи з серпня 2015 року задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що нею вживалися заходи, направлені на одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Позивач просила стягнути з відповідача 50% понесених нею додаткових витрат на утримання дитини у сумі 37766,75 грн., до складу яких включила витрати на лікування, оздоровлення та відпочинок, заняття в спортивних гуртках. Так, згідно з випискою із медичної картки амбулаторного хворого від 11.01.2018 малолітній [PERSON] встановлений діагноз «міопія слабкого ступеню обох очей,» у зв`язку з чим їй рекомендовано носіння м`яких контактних лінз, окулярів, жорсткі контакні лінзи (а.с. 19-20). За наданими позивачем доказами, вона сплатила за окуляри для дитини 2897,00 грн., що підтверджується квитанцією № 657 від 17.01.2018 та товарним чеком від 19.01.2018 (а.с. 29, 30). Вказані витрати, у розумінні ст. 185 СК України, є додатковими витратами, а тому з відповідача підлягає стягненню половина цієї суми. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача половину понесених позивачем витрат на лікування дитини в стоматології у період з серпня 2015 року по червень 2018 року, загальний розмір яких становить 24692,00 грн., оскільки понесення позивачем таких витрат обумовлено особливими обставинами - забезпеченням належної медичної допомоги і вони підтверджені належними та допустимими доказами (а.с. 23-27). В матеріалах справи містяться також товарний чек від 31.12.2017 (а.с. 22), який вказує на придбання позивачем мобільного телефону та квитанція про оплату жіночого одягу, однак яке вони мають відношення до потреб дитини з`ясувати неможливо, а тому вимога про стягнення з відповідача цих витрат задоволенню не підлягає. До того ж за своїм змістом вказані витрати позивача не відносяться до обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на дитину. Крім того, позивачем не доведена необхідність здійснення таких витрат, як відпочинок в Туреччині, Єгипті, Греції, те що такий відпочинок є необхідним з урахуванням стану здоров`я дитини, рекомендований лікарями. Витрати на тренування у басейні, проведення дитячого масажу не є такими, що зумовлені особливими здібностями дитини, не надано доказів про необхідність здійснення таких витрат. Крім того, відсутні дані про погодження цих витрат з батьком дитини. Таким чином, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 13794,50 грн., тобто 1/2 частину від загальної суми понесених позивачем додаткових витрат. В іншій частині вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до досягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial