Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить: -розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 05.08.2017 за актовим записом №181, та прізвище залишити - « [PERSON] »; -стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини; -стягнути з відповідача аліменти на особисте утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Вимоги мотивує тим, що спільне господарство не ведуть, проживають окремо, їх сім`я фактично розпалась. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , 2018 р.н., яка проживає разом із матір`ю, відповідач ніякої допомоги на утримання дружини та дитини в добровільному порядку не надає. Тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. У зазначеній заяві після розірвання шлюбу прохала відновити їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №181 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Як убачається зі змісту позову сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Неповнолітня дитина сторін проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка займається її вихованням та утриманням, відповідач матеріальної допомоги на утримання матері та дитини не надає, що також не заперечувалось відповідачем. Згідно із письмовою заявою відповідача, останній позов [PERSON] визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини та дитини у розмірі, вказаному позивачем у позові. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її особисте утримання та дитини. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров`я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) та утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішив у відповідності до ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved