Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася 12.03.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 21.05.2010 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 198. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін - [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та, просить суд, їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився від нього до суду надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, та, просить суд, їх задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають із шлюбно - сімейних правовідносин і на підставі ст. ст. 110 - 112 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., одружилися 21.05.2010 р. н., про що в книзі реєстрації актів про одруження 21.05.2010 р. зроблено запис за № 198. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Місце реєстрації: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 21.05.2010 р. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2010 р., мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2010 р.н. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу надалі іменується шлюбним прізвищем. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved