Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про розподіл житлового будинку, як спільного нажитого майна, посилаючись на те, що 01.12.1984 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Диминській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області. Під час перебування у шлюбі за спільні з відповідачем кошти подружжя придбало житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами по [ADDRESS] Власником житлового будинку є відповідач [PERSON]. Рішенням Новоукраїнського районного суду від 29.01.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з тим, що домоволодіння придбане під час шлюбу, просить суд, визнати право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарчими і побутовими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] та визнати за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими і побутовими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.12.1984 року. Згідно довідки, виданої виконкомом Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 110 від 17 лютого 2017 року, встановлено, що гр. [PERSON] дійсно являється головою домогосподарства будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок [NUMBER] (а.с. 6). Згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01 грудня 1984 року в Диминській сільській раді Новоукраїнського району, Кіровоградської області, актовий запис № 8. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 30.03.2010 року, житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а згідно частини 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ч.1 ст. 71 СК України. Пунктом 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11Пленум Верховного Суду України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК , ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Враховуючи викладене, а також те, що відсутні вимоги щодо поділу майна внатурі, зважаючи на те, що житловий будинок придбано в період шлюбу, за своїми технічними характеристиками становить із себе річ неподільну, та те, що сторони не наполягають на розподілі спірного будинку в натурі, суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарчими і побутовими спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS]та визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити спірний, будинок у їх спільній частковій власності, в розмірі по 1/2 частині вказаного майна кожному із співвласників, відповідно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved