Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів га утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову до закінчення ним навчання чи досягнення двадцятитрьохрічного віку. Посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. 21 лютого 2002 року шлюб між ними розірвано, син залишився проживати з нею. Син досяг повноліття, однак навчається на другому курсі заочної форми навчання в Ужгородському торговельно-економічному інституті Київського національного торгово-економічного університету; термін навчання по лютий 2020 року. Крім оплати освітньої послуги вона несе значні витрати на одяг, взуття, харчування сина, проїзду до місця навчання та багато інших потреб для забезпечення належних умов отримання сином освіти. За період дії договору 12 лютого 2018 року відповідачем було здійснено оплату за навчання сина у сумі 4 250 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку надалі відмовляється надавати фінансову допомогу на утримання сина, вона сама не має змоги повністю оплачувати його навчання, при тому, що на даний час перебуває на обліку в Перечинському районному центрі зайнятості як безробітна, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача частину вартості освітньої послуги, з врахуванням вже сплаченої ним суми (4 250 грн.), у розмірі 8 000 грн.\~\~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні змінений позов визнав повністю.\~ Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно частини 2 статті 150 цього Кодексу батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 043998, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області від 23 березня 1999 року (а. с. 7-9). Також встановлено, що [PERSON] з 14 серпня 2017 року навчається в Ужгородському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на факультеті обліку фінансів та торгівельного підприємництва за спеціальністю «072 Фінанси, банківська справа та страхування» з подальшим здобуттям освітнього рівня «бакалавр» на заочній формі навчання; при успішному виконанні навчального плану [PERSON] закінчить навчання в лютому 2020 року, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу вих. № 19 від 14 листопада 2018 року (а. с. 12). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як розяснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Отже, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Як вбачається з Договору № 254 Б-фБС17з про навчання (підготовку) від 14 серпня 2017 року загальна вартість освітньої послуги становить 24 500 грн., перший етап оплати якої було внесено відповідачем [PERSON] у розмірі 4 250 грн. (а. с. 10-11, 13). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог\~ і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved