Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулась із позовом, в якому, згідно уточнених позовних вимог просила поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] та [PERSON] кожним окремо право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], яке в цілому складається з житлового будинку літ. А. загальною площею 116,7 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. та складається з приміщень: приміщення 1 - коридору площею 8.5 кв.м., приміщення 2 - коридору площею 10,5 кв.м., приміщення 3 - коридору площею 6,5 кв.м., приміщення 4 - кухні площею 10,8 кв.м., приміщення 5 - житлової кімнати площею 26,4 кв.м., приміщення 6 - житлової кімнати площею 12,5 кв.м., приміщення 7 - житлової кімнати площею 14,3 кв.м., приміщення 8 - передпокою площею 19,6 кв.м., приміщення 9 - поєдн.убиральні площею 4,8 кв.м., приміщення 10 - котельні площею 2,8 кв.м., а також з наступних господарських будівель та споруд: літ. а прибудови площею 27,1 кв.м., літ.а-1 - навісу площею 17,1 кв.м., літ. В - літньої кухні площею 51,6 кв.м., підвалу площею 4,0 кв.м., літ. В - гаражу площею 24,3 кв.м., літ.в-1 навісу площею 6,7 кв.м., літ.Г - літнього душу, літ. Д - вбиральні, літ. К - колодязя, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 хвіртки, № 4 - огорожі, № 5 - воріт, № 6 - хвіртки, літ. Я - зливної ями площею 2,3 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS].; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] в домоволодіння [ADDRESS] та встановлення заборони [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] в вільному доступі до зазначеного домоволодіння. В судовому засіданні позивач ті її представник позов підтримали в повному обсязі, вказавши про те, що відповідач не визнає право власності позивача на майно подружжя, перешкоджає позивачу в доступі до майна, зазначили про наявність помилки в п.5 прохальної частини позовної заяви та просили вселити саме позивача до домоволодіння. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON], яка повідомила про те, що в її присутності відповідач не допускав позивача до спірного приміщення, мотивуючи не допуск відсутністю у позивача права власності на домоволодіння. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбно-сімейних відносинах з 25 вересня 1998 року /а.с.4/. 04 червня 2003 року на підставі договорів купівлі-продажу, укладених на товарній біржі «Новомосковська» за № 000004, № 000005, рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-2271/03, [PERSON] набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,2803 га по [ADDRESS] /а.с. 5, 6, 7/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 20 серпня 2013 року Новомосковським районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», за [PERSON] зареєстровано право власності на вищезазначене домоволодіння /а.с.8/ У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20 вересня 2003 року, за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0303 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - ведення особистого підсобного господарства. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20 вересня 2003 року за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст.ст. 60,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст.ст. 60,61 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального вжитку, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.4 ст.71 СК України визначає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Оскільки майно набуте відповідачем за час шлюбу, тобто є майном подружжя, договору щодо порядку користування майном суду не надано, доказів належності майна позивачу на праві особистої приватної власності суду не подано, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на ? частину майна подружжя. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Задовольняючи позовні вимоги в частині усунення перешкод в користування, суд виходить з підтвердження позивачем фактів перешкоджання відповідачем позивачу у володінні та користуванні майном свідченнями [PERSON] та відсутністю доказів на підтвердження протилежного. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved