Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця - [PERSON] на користь позивача - грошові кошти в сумі 13896.97 гривень, що складається з 7200,00 гривень та 225 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2019р - 6696,97 гривень та витрати пов`язанні із сплатою судового збору. В обґрунтування позову вказує, що 03.03.2018 року позивачем було укладено договір №11 з ФОП Рахметовим [PERSON] В. про надання інформаційно-консультаційних послуг і послуг в посередництві у працевлаштуванні за кордоном. Крім того, що за умовами вказаного договору, та й за переконливими обіцянкам та переконаннями [PERSON] , останній зобов`язувався працевлаштувати позивача в Німеччині. За даним договором позивач повинна була сплатити 450 євро та сплатила частинами [PERSON] грошові кошти: 1000 гривень, 6200 гривень, 225 євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2019 року - 6696,97 гривень, а в загальному - 13896,97 гривень. До серпня 2018 року ФОП [PERSON] так і не виконав своїх зобов`язань за Договором №11 від 03.03.2018р. В зв`язку з чим сторони вирішили у добровільному порядку розірвати вказаний договір про надання послуг і [PERSON] написав розписку від 04.08.2018 року, що у зв`язку з розірвання договору №11 від 03.03.2018 року відповідач зобов`язується повернути позивачу сплачені за даним договором кошти в сумі 7200 гривень та 225 Євро. Дані кошти відповідач зобов`язувався повернути протягом 3-х місяців частинами, а саме: 30.08.2018р, 30.09.2018р та 30.10.2018року. Дані кошти відповідач до сьогодні не повернув. Сторони в\~судове засідання\~не з`явилися. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами\~ЦК України\~щодо захисту судом цивільного права. Відповідно до умов Договору №11 від 03.03.2018 року не передбачено конкретних умов, вимог та наслідків його розірвання в зв`язку з невиконанням Посередником (відповідачем) обов`язків, узятих на себе або розірвання Договору за погодженням обох сторін. Відповідно до п.8.9 Договору №11 від 03.03.2018р у випадках, не передбачених Договором №11, сторони керуються положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, при розходженні положень вказаних кодексів, застосовується Цивільний Кодекс України. Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.907 ЦК України Договір про надання послуг може бути розірвано, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Аналізуючи положення ч.4 ст.653 ЦК України сторони після розірвання договору мають право вимагати повернення того, що було виконане ними за договором до моменту його розірвання. Судом встановлено, що [PERSON] фактично виконала Договір №11 від 03.03.2018 року в частині оплати послуг, а відповідач в частині надання послуг - не виконав. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, ні по Договору №11 від 03.03.2018 року, ні згідно Розписки від 04.08.2018 року, оформленої внаслідок цього договору. Розірвання Договору №11 від 03.03.2018 року було оформлено за згодою сторін Розпискою від 04.08.2018 року. В даній розписці також вказані наслідки розірвання даного договору: повернення відповідачем сплачених позивачем коштів у визначеній сумі протягом трьох місяців. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (Глава 83 ЦК України) застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивачем фактично виконано умови зобов`язання за Договором №11 від 03.03.2018 року, а відповідачем ні, тому в порядку п.3 ч. 3 ст.1212 ЦК України з відповідача підлягають стягненню, безпідставно набуте майно - грошові кошти в сумі 13896.97 гривень, що складається з 7200,00 гривень та 225 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2019р - 6696,97 гривень. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved