Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду 16.08.2017 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 472. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], яка проживає з нею та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. З 2014 року шлюбні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб; після розлучення залишити їй прізвище «[PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, надала телефонограму, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає(а.с.27). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує(а.с.28). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 198229,виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, 27.12.2003року (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. З 2014 року шлюбні відносини не підтримують, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачем та буде проживати з ним після розірвання шлюбу. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В звязку з викладеним позивач звернулася до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене також підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги та довіри, що призводить до скандалів, з»ясування відносин між ними, та відображається на морально психологічному стані дитини, тому шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved