Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина, а також 1/6 частину заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 17 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо, при цьому дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. За таких обставин вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, де міститься підпис останнього. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечувала. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №591 (а.с.6). Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого, згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с.7). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, згідно довідки №285 від 07.06.2017 року (а.с.8). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком, як матері, так і батька. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., набула чинності для України з 27.09.1991 р.), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р.). Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. До того ж, таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, який знаходиться на утриманні позивача, проживаючи з нею, матеріальне становище позивача, суд вважає за необхідне, не виходячи за межі позовних вимог згідно принципу диспозитивності позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття сина, а також 1/6 частину заробітку на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved