Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про звернення стягнення на заставлене майно. Свої вимоги мотивує тим, що 15.05.2012 року між нею та третьою особою [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 4000000 доларів США. Відповідно до п.1 договору третя особа [PERSON] зобов'язувався повернути суму грошових коштів, одержаних у позику до 31.05.2016 року. 24.01.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави валютних цінностей, відповідно до якого для забезпечення виконання зобов'язань з повернення грошових коштів відповідачем передано їй у заставу 888000 доларів США. Пунктом 4.2 договору застави визначено, що валютні цінності належать на праві власності відповідачу та знаходяться на рахунку [NUMBER], що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо». Так як третьою особою [PERSON] не було повернуто їй суму позики у строк до 31.05.2016 року, вона має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна (грошових коштів, що знаходяться у третьої особи ПАТ «Банк Камбіо»), переданого їй в заставу відповідачем в рахунок забезпечення виконання зобов'язань третьої особи [PERSON] Просить визнати за нею право власності на грошові кошти в сумі 888000 доларів США, що належать відповідачу та знаходяться на рахунку [NUMBER], що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» на ім`я відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і пояснив, що право позивача звернути стягнення на грошові кошти на підставі договору застави передбачене законом. При цьому позивач не заявляє вимоги до ПАТ «Банк Камбіо», так як кошти, на які вона просить звернути стягнення, належать не банку, а його вкладнику. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як за договором застави валютних цінностей позивач має право звернути стягнення на грошові кошти, що знаходяться на рахунку відповідача у банку. Представник третьої особи ПАТ «Банк Камбіо» вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як ПАТ «Банк Камбіо» перебуває в стадії ліквідації, а депозитний рахунок [NUMBER].840 в іноземній валюті на ім`я відповідача закритий на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2 «Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку». Крім того, відповідач не звертався до банку з кредиторськими вимогами, тому він не включений до реєстру вимог кредиторів банку. У зв`язку із закінченням 06.04.2015 року строку приймання вимог кредиторів, в силу ст.49 ч.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI вимоги відповідача до ПАТ «Банк Камбіо» вважаються погашеними. Суд, заслухавши представника позивача, третіх осіб та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.05.2012 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала третій особі [PERSON] 4000000 доларів США, а третя особа [PERSON] зобов'язався повернути позику у строк до 31.05.2016 року. 24.01.2014 року між позивачем, відповідачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір застави валютних цінностей для забезпечення належного виконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем за договором позики від 15.05.2012 року. Відповідно до п.1.1 договору застави валютних цінностей позивач має право у випадку невиконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 15.05.2012 року отримати задоволення своїх вимог за рахунок валютних цінностей, що належать відповідачу. Згідно п.п. 4.1,4.2 договору застави валютні цінності в сумі 888000 доларів США знаходяться на рахунку [NUMBER], що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» на ім`я відповідача що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо». Постановою Правління Національного банку України від 04.12.2014 року №782 ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.12.2014 року №140 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Камбіо» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05.12.2014 року по 04.03.2015 року. Постановою Правління Національного банку України №144 від 27.02.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Банк Камбіо». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46 від 02.03.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 02.03.2015 року та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка В.І. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №212 від 22.02.2016 року строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» продовжено на два роки по 01.03.2018 року включно. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.590 ч.ч.1,2 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 23 Закону України «Про заставу» визначено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставного права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань. Згідно ст.45 ч.5 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Відповідно до ст.49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Ст.50 Закону передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору. Відповідно до п.2.3 глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 року, уповноважена особа Фонду на ліквідацію не має права здійснювати будь-які операції з активами та зобов'язаннями неплатоспроможного банку (зокрема здійснювати зарахування зустрічних вимог (у тому числі однорідних), договірне списання, перерахування коштів клієнтів, вимоги яких акцептовані Фондом, для їх обліку на балансовому рахунку вимог кредиторів), крім визначених Законом. Згідно п.2.8 Положення передбачено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй Фондом повноважень ліквідатора) зобов'язана: закрити своїм рішенням поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів, на яких немає коштів. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Виходячи з аналізу наведених норм, слід зробити висновок , що грошові кошти, які знаходились на рахунку відповідача у ПАТ «Банк Камбіо» не є майном банку, а їх власником, навіть після закриття рахунку та перерахування залишку грошових коштів з нього, залишається відповідач. Таким чином, звернення стягнення на грошові кошти в сумі 888000 доларів США, що належать відповідачу, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань третьої особи [PERSON] за договором позики від 15.05.2012 року, не суперечить закону та може бути реалізоване шляхом визнання за позивачем права власності на предмет застави. Посилання представника третьої особи ПАТ «Банк Камбіо» на вимоги спеціального законодавства, що регулюють порядок погашення вимог кредиторів неплатоспроможного банку, суд до уваги не бере, оскільки вони суперечать гарантованому Конституцією України праву власності особи, яке є непорушним. Крім того, відповідач є вкладником, а не кредитором ПАТ «Банк Камбіо», тому положення ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині погашення вимог до банку на нього не розповсюджуються. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 6890 грн підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України Враховуючи наведене та

Outcome: approved