Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з відповідача 44300,00 грн. в якості відшкодування спричиненої шкоди, та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 28 березня 2016 року, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д/н [NUMBER] на вул. Набережно-Рибальська в м. Києві, [PERSON] не дотрималась безпечної дистанції, порушила вимоги п. 13.1 ПДР, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків позивачу. Факт порушення ПДР, спричинення ДТП та вину відповідача встановлено постановою Подільського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення. Згідно звіту серії SL №24348 про оцінку колісного транспортного засобу Nissan Micra реєстраційний номер [NUMBER], проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16581/14 від 10.06.2014 року) на замовлення ПрАТ «СК «Перша» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 121513,42 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 77022,10 гривень. Вартість ремонту та розмір збитку підтверджується також страховим актом №ЦВ0011047 від 16 травня 2016 року. Позивач зазначає, що 06 червня 2016 року ПрАТ «СК «Перша» виплатила страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн. Ліміт відповідальності страховика 50000,00 грн. Розмір франшизи 510,00 грн., що підтверджується страховим актом №ЦВ0011047 від 16 травня 2016 року та платіжним дорученням №30967 від 06.06.2016 року. 11 липня 2016 року позивачем проведено ремонт транспортного засобу, відновлено попередній стан транспортного засобу, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №6. Вартість реально понесених збитків становить 93800,00 грн. з ПДВ, згідно рахунку-фактури №0006 від 07.06.2016 року. Таким чином, як вказує позивач, внаслідок ДТП 28 березня 2016 року з вини відповідача позивачу було завдано збитків у розмірі 93800,00 грн. Частина збитків у розмірі 44300,00 грн. не відшкодована. Оскільки, відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати матеріальний збиток, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що надав відповідне клопотання (а.с. 93). Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 березня 2016 року об 11 годині 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER] в м. Києві на вул. Набережно-Рибальська, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Нісан» д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України (а.с.а.с. 8, 9). Згідно з даними постанови Подільського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності (а.с. 8). Відповідно до даних звіту серії SL №24348 про оцінку колісного транспортного засобу Nissan Micra реєстраційний номер [NUMBER], проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16581/14 від 10.06.2014 року) на замовлення ПрАТ «СК «Перша» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 121513,42 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 77022,10 гривень (а.с.а.с. 10-64). Вартість ремонту та розмір збитку підтверджується також страховим актом №ЦВ0011047 від 16 травня 2016 року (а.с. 65). Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2016 року ПрАТ «СК «Перша» виплатила страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн. Ліміт відповідальності страховика 50000,00 грн. Розмір франшизи 510,00 грн., що підтверджується страховим актом №ЦВ0011047 від 16 травня 2016 року та платіжним дорученням №30967 від 06.06.2016 року (а.с.а.с. 65-66, 67). Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з п. 3 зазначеної постанови володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Судом встановлено, що ДТП сталася з вини водія [PERSON]. Зазначена обставина, зокрема, підтверджується даними постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи також встановлено, що 11 липня 2016 року позивачем проведено ремонт транспортного засобу, відновлено попередній стан транспортного засобу, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №6. Вартість реально понесених збитків становить 93800,00 грн. з ПДВ, згідно рахунку-фактури №0006 від 07.06.2016 року (а.с.а.с. 68, 69). Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Віповідач не надала доказів на спростування розміру завданої шкоди. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що матеріальну шкоду у розмірі 44300,00 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved