Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позовній заяві вказала, що з відповідачем [PERSON] я зареєструвала шлюб 09 лютого 1985 року у відділі РАГС виконкому Канівської міської ради Черкаської області, актовий запис № 28. Від шлюбу маєть двох повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] За час спільного проживання з відповідачем у шлюбі вони придбали наступне рухоме майно, що є спільним майном подружжя: телевізор «Старт» - 600 грн.; шафа - 400 грн.; диван полуторний- 1500 грн.; письмовий стіл - 300 грн.; компютер - 2000 грн.; кухонний гарнітур - 2500 грн.; кухонний мякий куточок - 900 грн.; меблева стінка - 3200 грн.; диван двохспальний - 2400 грн.; трюмо - 800 грн.; тумбочка книжкова -200 грн.; холодильник «Норд» - 2200 грн; газова плита-500 грн.; витяжка - 900 грн.; автомобіль Рено, 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER] - 69000,00 грн., а всього на суму - 87400,00 грн. Також у період спільного життя, ними за спільні кошти було придбано нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Б.Хмельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл., та земельну ділянку під будинком. Вартість спільного майна складає 87400,00 грн., таким чином, 1/2 частина спільного майна подружжя складає - 43700,00 грн. Позивач претендує на наступне майно із спільного майна подружжя: кухонний гарнітур вартістю 2500 грн., холодильник «Норд» - 2200 грн., витяжка - 900 грн., газова плита - 500 гри., а всього на суму 6100,00 грн. Таким чином, компенсація за перевищення частки у спільному майні складає 43700,00 грн. - 6100,00 грн. = 37600,00грн. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01.08.2013 року (а.с.34), скориставшись своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 31 ЦПК України змінили позовні вимоги та зменшили їх, просять суд позовні вимоги позивача, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог задовольнити в повному обсязі, а саме: визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки під будинком площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.), що розташовані за адресою: вул. Б.Хмельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл. Виділити у власність [PERSON] майно: телевізор «Старт» - 600 грн.; шафа - 400 грн.; письмовий стіл - 300 грн.; кухонний мякий куточок - 900 грн.; меблева стінка - 3200 грн.; диван двохспальний - 2400 грн.; трюмо - 800 грн.; тумбочка книжкова - 200 грн.; автомобіль Рено, 1991 року випуску, д.н.з. 486-09 МА- 41485,20 грн., а всього на суму - 50 285,20 грн. Виділити у власність [PERSON] майно із спільного майна подружжя, а саме: кухонний гарнітур - 2500 грн., холодильник «Норд» - 2200 грн., витяжка - 900 грн., газова плита- 500 грн., а всього на суму -6100,00 грн. Стягнути з Відповідача на мою користь 22092,60 грн. грошової компенсації за перевищення вартості майна від частки спільного майна подружжя. Стягнути з [PERSON] на мою користь судові витрати: 487,20 грн. судового збору при подачі позову до суду; 243,60 грн. судового збору за заяву про забезпечення позову; 738,00 грн. за проведення експертизи., а всього - 1468,80 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підстав довіреності від 25.09.2015 року (а.с.35) в судовому засіданні позов визнали частково. Свої заперечення мотивують тим, що перераховане позивачем майно дійсно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, крім автомобіля. Не заперечують щодо визнання спільною сумісною власністю та поділу житлового будинку і земельної ділянки, щодо іншого майна заперечують. Вважають, що автомобіль повинен бути виключеним із переліку спільного майна подружжя та визнаним таким, що є особистою приватною власністю відповідача. Адже за два роки до укладення шлюбу відповідач вже мав у приватній власності автомобіль, який потім продав та за виручені кошти придбав інший автомобіль марки РЕНО-19, днз СА8573 ВН, який позивач помилково вважає спільним сумісним майном подружжя. Позивачем не надано суду доказів факту порушення її прав відповідачем та не надав суду доказів на підтвердження своїх тверджень. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР №407923 від 09 лютого 1985 року, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.02.19985р., який був зареєстрований у відділі РАЦС Канівського міськвиконкому черкаської області, актовий запис №28 (а.с.9). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч.3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що за період шлюбу між сторонами ними придбано спільно майно: телевізор «Старт», шафу, письмовий стіл, кухонний гарнітур, кухонний мякий куточок, меблеву стінку, диван двохспальний, трюмо, тумбочку книжкову, холодильник «Норд», газову плиту, витяжку, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Б.Хмельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл., та земельну ділянку площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.), а тому суд вважає, що дані обставини не підлягають доказуванню у розрізі положень ч.1 ст. 61 ЦПК України. Спір між сторонами виникає з приводу визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля марки РЕНО-19, днз СА8573 ВН,оскільки відповідач вважає, що даний транспортний засіб належить йому на праві особистої приватної власності, так як придбаний за рахунок його особистих коштів, які виручені з продажу автомобіля, що придбаний був до укладення шлюбу з [PERSON] Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з наступних підстав. На підтвердження своїх доводів відповідач [PERSON] надав суду копію прибуткового касового ордеру від 09.06.1983 р. про оплату коштів за автомобіль на суму 6035 крб.(а.с. 44), але даний доказ не спростовує обставин, що спірний транспортний засіб РЕНО-19, днз СА8573 ВН придбаний у шлюбі та зареєстрований на імя відповідача, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 09.02.1985 р., а транспортний засіб РЕНО-19, днз СА8573 ВН, придбаний у 1998 р. про що свідчить витяг з журналу карток Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м.Канів та Канівського району (а.с.75-76) від 03.11.2015р. та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.59), тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі близько 13 років. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів в частині, що саме кошти від продажу автомобіля придбаного ним у 1983 р. були витрачені в 1998р. на придбання спірного автомобіля РЕНО-19, днз СА8573 ВН. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб РЕНО-19, днз СА8573 ВН є також спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] З огляду на це суд вважає, що майно: телевізор «Старт», шафу, письмовий стіл, кухонний гарнітур, кухонний мякий куточок, меблеву стінку, диван двохспальний, трюмо, тумбочку книжкову, холодильник «Норд», газову плиту, витяжку, автомобіль Рено, 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER], житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Б.Хельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл., та земельну ділянку площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.) є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині проведення поділу спільного майна подружжя та вирішення питання компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що за час шлюбу сторони придбали: телевізор «Старт», шафу, письмовий стіл, кухонний гарнітур, кухонний мякий куточок, меблеву стінку, диван двохспальний, трюмо, тумбочку книжкову, холодильник «Норд», газову плиту, витяжку, автомобіль Рено, 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER], житловий будинок з господарськими спорудами що розташований за адресою: вул. Б.Хмельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл., та земельну ділянку площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вказано, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В судовому засіданні сторони досягли згоди щодо поділу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, які розташовані по вул. Б.Хмельницького, 48 в м.Каневі та виділення кожному з них по 1/2 частині даного нерухомого майна, а тому в силу положень ч. 1 ст.61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Що стосується іншого майна, а саме: телевізора «Старт», шафи, письмового стола, кухонного гарнітуру, кухонного мякого куточку, меблевої стінки, дивану двохспального, трюмо, тумбочки книжкової, холодильнику «Норд», газової плити, витяжки, автомобіля Рено, 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER], то у сторін виникає спір щодо вартості даного майна та порядку його поділу. Судом під час судового розгляду розяснювалися сторонам їх право на заявлення клопотань щодо проведення експертиз по справі. Під час розгляду справи за клопотанням позивача було проведено судову авто-товарознавчу експертизу щодо визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля РЕНО, 1991 року випуску д.н.з. [NUMBER], яка згідно висновку експерта № 1191/15-23 від 29.12.2015р. (а.с.114-129) становить 41485,20 грн. Інше майно було оцінено позивачем одноосібно без погодження з відповідачем по справі про що ним зазначено в своєму письмовому запереченні на позов, клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи позивачем під час розгляду справи не заявлялося, а тому у суду відсутні підстави для проведення поділу цього майна за запропонованим позивачем варіантом з компенсацією їй частки майна у праві спільної сумісної власності, оскільки суд позбавлений можливості оцінити в дійсності вартість спірного майна, а тому суд вважає, що позов в цій частині позивачем не доведений. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] позов визнає частково і таке визнання позову відповідачем в цій частині не порушує права та інтереси інших осіб, не завдає шкоди його інтересам, і свідчить про його волевиявлення в частині розпорядження спільним сумісним майном подружжя. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя майно: телевізор «Старт», шафу, письмовий стіл, кухонний гарнітур, кухонний мякий куточок, меблеву стінку, диван двохспальний, трюмо, тумбочку книжкову, холодильник «Норд», газову плиту, витяжку, автомобіль Рено, 1991 року випуску, д.н.з. [NUMBER], житловий будинок з господарськими спорудами що розташований за адресою: вул. Б.Хельницького, буд. 48, м. Канів, Черкаська обл., та земельну ділянку площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.), та визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки під будинком площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 7110300000:01:004:0249, Державний акт серії ЧР 114485 від 14.06.04р.), що розташовані за адресою: вул. [PERSON], буд. 48, м. Канів, Черкаська обл. В решті позовних вимог суд вважає, що слід відмовити в звязку з їх недоведеністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі пропорційно до задоволеної на користь позивача частини позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 487,20 грн. (а.с.1), заяви про забезпечення позову в сумі 243,60 грн. (а.с. 19), за подання клопотання про проведення авто-товарознавчої експертизи у сумі 243,60 грн. (а.с.66), за проведення експертизи в сумі 738 грн. (а.с.90), а всього 1468,80 грн., оскільки вимоги позивача складалися з трьох частин, дві з яких задоволено, то суд вважає, що вимоги в частині відшкодування судових витрат позивачу необхідно провести у розмірі 2/3 частин, а саме: (1468,80 : 3)х2 = 979,20 грн.

Outcome: partial