Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою, свої вимоги мотивує тим, що перебуваючи в шлюбі із [PERSON] ними за спільні кошти 11.07.2001 року придбано житловий будинок і земельну ділянку в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчений 11.07.2001р. Сокальською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №1-1993р. Продавцем за договором виступив власник будинку - [PERSON], а покупцем, колишній чоловік позивачки - [PERSON], з яким шлюб розірвано 6.12.2011р.. Зазначає, що згідно п. 6 Договору, продавець ствердив, що житловий будинок та земельна ділянка, зокрема в спорі та під забороною не перебувають, крім цього, нотаріусом при укладенні договору здійснено перевірку про наявність заборон чи арештів. В 2013 році, після розірвання шлюбу позивач була змушена звернутися до суду із позовом до [PERSON] про реальний поділ будинку та земельної ділянки. Рішенням районного суду від 16.01.2014р. її позовні вимоги задоволено частково. Не погоджуючись із вказаним рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу та Апеляційним судом Львівської області 13.03.2015р. ухвалено нове рішення в справі. Апеляційну скаргу задоволено частково та проведено розподіл будинку в натурі між сторонами. Стверджує, що після набрання рішенням законної сили вона звернулась до нотаріуса з метою реєстрації права власності на свою частину будинку, яка залишилась за адресою - [ADDRESS], а відповідача за адресою - [ADDRESS]. Відповідачем зареєстровано свою частку будинку, однак при реєстрації частки позивачки нотаріусом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна виявлено заборону на будинок по [ADDRESS], підставою якого було повідомлення Сокальського відділення «Будбанку» від 11.06.1982р., згідно боржника [PERSON], який є попереднім власником будинку. Вказану заборону зареєстровано Сокальською державною нотаріальною конторою 29.01.2007р., тобто задовго після укладення договору купівлі-продажу (11.07.2001р.), згідно архівного номера 2129694LVOV161, архівна дата 02.06.2000р., дата виникнення 14.06.1982р., №187820-351.. Зазначає, що при розмові з попереднім власником будинку [PERSON] та при перевірці нотаріуса на час укладення договору купівлі-продажу встановлено, що жодних заборон чи обтяжень по будинку немає. [PERSON] також запевнив її, що і заборгованості перед «Будбанком» також немає так як таку погашено ще на початку 90-х років. Позивачем з'ясовано, що відділення «Будбанку» в Сокальському районі було структурним підрозділом Будбанку СРСР, який реорганізовано в Державний комерційний промислово-будівельний банк України (Промбудбанк). Крім цього, документи по наданню кредитів 1982р. на сьогоднішній день знищені. В даний час, позивачка як власник житлового будинку не можу реалізувати своїх прав з приводу володіння, користування та розпорядження належним їй майном, оскільки є заборона на його відчуження, підстав для продовження якої немає. Просить суд зняти заборону відчуження нерухомого майна - повідомлення Сокальського відділення «Будбанк», архівний номер 2129694LVOV161, архівна дата 02.06.2000р., дата виникнення 14.06.1982р., №187820-351, за [PERSON], щодо будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Промінвестбанк» в судове зсідання не прибув, надав суду клопотання в якому просив справу розглядати без його участі за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві росив справу розглядати у його відсутності, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 11.07.2001р. даний будинок придбано чоловіком позивачки [PERSON], згідно договору купівлі-продажу посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою. Дослідженою копією договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 11.07.2001р., встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив належний продавцю житловий будинок в [ADDRESS], і надану для його обслуговування земельну ділянку площею 0,1942га. Згідно п. 6 договору, продавець засвідчив, що вказаний житловий будинок до укладення цього договору нікому іншому не проданий, не заставлений, в спорі та під забороною не перебувають. Із копії реєстраційного посвідчення серії БТІ 007942 від 03.08.2001р., виданого ДКП «Червоноградське МБТІ» встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] зареєстровано та належить [PERSON]. Відповідно до копії рішення Апеляційного суду Львівської області від 13.03.2015р., в справі №454/3394/13, встановлено, що таким проведено реальний розподіл будинку в [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, будинковолодіння [ADDRESS] Сокальського району обтяжене забороною згідно повідомлення Сокальського відділення «Будбанк», архівний номер 2129694LVOV161, архівна дата 02.06.2000р., дата виникнення 14.06.1982р., №187820-351, за [PERSON]. Як встановлено в ході розгляду справи із пояснень наведених позивачкою [PERSON] у заяві, при придбанні вказаного будинку жодних заборон не було, нотаріусом щодо цього проведена перевірка, крім цього попередній власник будинку [PERSON] повідомив позивачку про цілковите погашення заборгованості перед Будбанком ще на початку дев'яностих років. Крім цього, із листа ПАТ «Промінвестбанку» від 28.09.2016р., встановлено, що відділення «Будбанку» в Сокальському районі було структурним підрозділом Будбанку СРСР, який реорганізовано в Державний комерційний промислово-будівельний банк України (Промбудбанк). Оскільки Промбудбанк України був державним банком і відповідно до ст. 12 його Статуту діяльність банку могла бути припинена шляхом його реорганізації або ліквідації за рішенням Уряду України, реорганізація або ліквідація Промбудбанку України мала бути здійснена за рішенням відповідного органу державної влади. Відповідно до Переліку документів Будбанку СРСР і підвідомчих йому установ із вказівкою строків зберігання матеріалів, затвердженого Наказом Будбанку СРСР від 29.09.1976 № 223, строк зберігання документів по кредитах (позиках), що надавалися у 1982 році Будбанком СРСР через його установи на Україні, сплив. Отже, ці документи на сьогоднішній день знищені і підтвердити факт надання та погашення отриманої позики [PERSON], а також факт накладення заборони на відчуження його майна немає можливості. На даний час кредитна заборгованість [PERSON] в ПАТ «Промінвестбанк» за відповідним договором не обліковується. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписів ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved