Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23.07.2016 року актовий запис №37, та стягнення аліментів на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що уклала 23.07.2016 року шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у них з відповідачем спільне життя не склалося, через те, що відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у сім`ї, не здатен був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, взаємоповаги. Крім цього, відповідач не бере участі у вихованні дитини, коштів на її утримання не надає та відмовляється їх платити, приховує свій дійсний заробіток, не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, шлюб між ними існує лише формально і подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Крім цього, вказує, що їхня малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Оскільки між відповідачем та позивачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання малолітньої дочки та проживає окремо, вважає, що стягнення аліментів саме у такому розмірі відповідатиме інтересам малолітній дитині та сприятиме якнайкращому її соціальному забезпеченню. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 15.08.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.15). 23.01.2019 року відповідач надіслав заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Таку позицію мотивував тим, що за період перебування у шлюбі ним придбано квартиру в новозбудованому будинку. Також, він купив все необхідне для молодої сім`ї, посуд, побутову техніку, меблі, зробив опалення, провів світло, воду, постійно перераховує грошові кошти на картковий рахунок для придбання одягу, взуття, продуктів харчування та інших потреб (а.с.22-24). 05.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому останній просив вимоги позивача задовольнити частково, а саме розірвати зареєстрований шлюб між позивачем і ним, у випадку не відмови позивача від стягнення з нього аліментів на утримання дочки, стягнути з нього у її користь на утримання дочки аліменти в межах 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Зазначену вимогу відповідач мотивував тим, що він за дочку дбає, факти систематичного пересилання грошових коштів позивачу на утримання дочки із часу, коли стали проживати окремо стверджуються ксерокопіями квитанцій (а.с.35-36). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 02.07.2019 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті (а.с.85). У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги і просила розірвати шлюб між нею і відповідачем; стягнути з нього на її користь на утримання їхньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково та просив задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, а щодо стягнення аліментів вказав, що на його думку, позовна вимога позивача про стягнення аліментів в сумі 5000 грн. є безпідставною, а тому просив визначити розмір аліментів на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , в межах 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані ними документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.2016 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23.07.2016 року серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу у сторін є одна дитина, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе і кожен з них живе своїм особистим життям, що згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки визнається сторонами. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов в цій частині, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви та заявленні позовної вимоги про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок) щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд відхиляє вимогу і доводи відповідача щодо визначення розміру аліментів на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , в межах 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, ним не було надано суду жодних доказів на підтвердження таких доводів. Крім того, судом встановлено, що відповідач просить стягувати з нього мінімальний гарантований державою розмір аліментів, що становить половину розміру прожиткового мінімуму, хоча він взмозі сплачувати аліменти у розмірі визначеному Сімейним кодексом України, як мінімальний рекомендований, що становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відтак, доводи відповідача суперечать тим обставинам, які встановлені судом та підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Згідно з ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1409,60 грн., з них на користь позивача 704,80 грн. в частині вимог про розірвання шлюбу та на користь держави 704,80 грн. в частині вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial