Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини (але не менше 33 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається в позові на те, що 02.10.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей, доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Зазначила, що відповідач у вихованні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського МУЮ. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.04.2015 року, сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.05.2016 року, сторони мають сина [PERSON], [INFO] Встановлено, що малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Як зазначає у своїй заяві позивач, відповідач являється військовослужбовцем Центру розвідки об'єднаного оперативного штабу Збройних сил України ВЧ 0135, має заробіток, у зв'язку з чим має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, суд визначаючи розмір аліментів враховує положення вказаних Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про оплату праці». Крім того, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на їх утримання. Слід зазначити, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. Стягнення аліментів за рішенням суду покладено на органи Державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. Враховуючи майновий стан сторін, те, що відповідач має дохід та те, що він зобов'язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Крім цього, позивач просила стягнути кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачем, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частини, а саме в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на користь держави судового збору в сумі 1280,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial