Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вона зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею зареєстровані у квартирі її діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача та також зареєстрований за вказаною адресою. Зазначила, що відповідач з серпня 2011 року у квартирі [ADDRESS] не проживає. Крім того, відповідач не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами. Усі обов'язки, що випливають утриманням жилого приміщення виконуються виключно позивачем. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS]. Разом з нею зареєстровані у квартирі її діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У зазначені квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується довідкою форми №3, виданої ЖЕД №906 20.05.2016 року за №2519. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою, на що слід зазначити наступне. З акту ЖЕД №906 від 15.06.2016 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з серпня 2011 року, його особистих речей у квартирі немає. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з серпня 2011 року в спірній квартирі не проживає, житлом він не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням не вчинив. Дані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Слід зазначити, що рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку, а тому в задоволенні вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 551,20 грн.

Outcome: partial