Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Дніпровського району м. Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що 28 травня 2005 року [PERSON] склала заповіт на користь своєї позивачки. Згідно з вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві приватної власності 1/5 частину квартири [ADDRESS] , який розташовано по [ADDRESS] [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина відносно її майна. Позивачка у встановлений строк не звернулась із заявою до нотаріальної контори, а отже вважається такою, що пропустила строки для звернення з заявою про прийняття спадщини. Після смерті позивачка перебувала у вкрай важкому психоемоційному стані. А в лютому 2016 року позивачка зазнала нового життєвого удару - її вітчим [PERSON] отримав гострий серцевий напад та у нього стався інфаркт міокарда. [PERSON] Єдиною людиною, яка могла б допомогти [PERSON] була позивач. [PERSON] важко хворів до серпня 2016 року по момент смерті [INFO]. Майже чотири місяці позивачка проходила в нормальний емоційний стан, після двох смертей протягом року рідних їй людей. Таким чином, позивачка вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено нею з поважних причин, тому позивач просить суд визначити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась внаслідок смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO], який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого в лютому місяці 1999 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації (а.с. 8, 8 зворот.) Відповідно до заповіту складеного 28 травня 2005 року та посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] належну їй на праві власності 1/5 частини квартири [ADDRESS] заповідає [PERSON]. (а.с. 7) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від [INFO]. (а.с. 9) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], з порушенням строків для прийняття спадщини визначених ст. 1270 ЦК України, а саме 26.01.2017 року. Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Гаєвської О.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частини квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини встановленого ст. 1270 ЦПК України. (а.с. 11) Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин і тому йому слід визначити додатковий строк на прийняття спадщини, терміном в три місяці. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved