Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог у своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, оскільки сторони мають різні погляди на життя, сімейні цінності та виховання дитини. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу дитині не бажає, у звязку з чим вона вимушена звернутися з позовом до суду в інтересах своєї доньки про розірвання шлюбу та примусове стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. Позивач надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити та просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив проводити розгляд справи без його участі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2011 року (свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №204779 видане 16 вересня 2011 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №115 ). У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ №402213 від 25 липня 2012 року видане виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №88). Сторони припинили шлюбні відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання своєї дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але згоден надавати та позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та призначити стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн., сплачені позивачем при подачі позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь Держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved