Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] з яким позивач проживала у незареєстрованому шлюбі. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного будинку. На випадок своєї смерті, [PERSON] залишив заповіт на її (позивачки) ім`я. У визначений законом строк вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я померлого. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, судові витрати просить залишити за нею. Представник відповідача Навізької сільської ради Рожищенського району в підготовче засідання не з`явився, суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.13). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). 03.10.2017 року між спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після померлої матері [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого до [PERSON] переходить, зокрема, житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку. З копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] [PERSON] помер (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначений будинок. Відповідно до ст.ст.1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. 23.07.2018 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Навізької сільської ради Рожищенського району, згідно якого житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с.8). Позивач спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла шляхом подачі до державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Волчук Т.М. у встановлений законом 6-ти місячний термін заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає (а.с.12). Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] набула право на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Наявність спірного майна в натурі підтверджується технічним паспортом від 18.07.2019 року на вищевказаний житловий будинок (а.с.15-20). Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності немає можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , про що державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Волчук Т.М. винесено відповідну постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2019 року (а.с.12). Таким чином, враховуючи ті обставини, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем являється [PERSON] , яка прийняла спадщину та не заявила відмови від її прийняття, суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачкою право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 384,20 грн., а 384,20 грн. залишати за позивачем згідно її клопотання. На підставі наведеного та

Outcome: approved