Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» з вимогою про стягнення заподіяної моральної шкоди у звязку з трудовим каліцтвом у розмірі 60000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем у період з 04.10.1978 по 12.09.1988, з 08.06.1991 по 27.11.2017. Звільнена у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоровя, що перешкоджало продовженню роботи. 03.09.1981 р. о 10 годині при виконанні трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві, тривалий час перебувала на лікуванні з діагнозом: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку». Відповідно до первинного акту огляду МСЕК від 15.05.2001 їй встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності, а останнім оглядом 01.02.2017 р. встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності. Завданою травмою заподіяно моральну шкоду яку оцінює у 60000 грн. і полягає у втраті здоровя, порушення нормальних життєвих завязків та звичок, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначили, що позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» у період з 04.10.1978 р. по 12.09.1988 р. та з 08.06.1991 р. по 27.11.2017 р., звільнена у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоровя, що перешкоджає продовженню роботи, п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4 - 5). 03.09.1981 р. о 10 годині з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що 03.09.1981 р. складено Акт № 80. Згідно акту кранівниця механо сборочного цеху № 1 ВО «Насосенергомаш» [PERSON] викликала для ремонту крана електрика, який давав останній вказівки по управлінню краном. Кранівниця відчинивши кришку люку намагалася піднятися по сходах для виходу на міст крану. Кришка люка забила голову кранівниці. Причина нещасного випадку конструктивні недоліки кришки люку з точки зору т/б, відсутність фіксуючого пристрою у відкритому стані (п. 11.3), встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (п. 15.1) (а.с. 6, 7). [PERSON] 01.02.2017 р. пройшла повторний огляд МСЕК, їй установлено третю групу інвалідності до 01.03.2019 р., ступінь втрати професійної працездатності 60 %, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 06.02.2017 р., довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 8, 9), повним актом огляду МСЕК. [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя на виробництві у серпні 2018 року, тому на правовідносини, що виникли між сторонами поширює дію Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV в редакції, чинній з 01 січня 2015 року. Частиною 8 статті 36 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що у період трудових відносин 03.09.1981 року з [PERSON], яка працювала кранівницею цеху № 1 ВО «Насосенергомаш» стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Причиною нещасного випадку є конструктивні недоліки кришки люку з точки зору т/б, відсутність фіксуючого пристрою у відкритому стані. Зважаючи на те, що виробничу травму [PERSON] отримала внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, отримана позивачем травма негативно вплинула на її стан здоровя, який постійного погіршується та призвів до встановлення третьої групи інвалідності, від чого вона зазнала моральних страждань, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. З огляду на викладене, ураховуючи розяснення, надані у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 25000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial