Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], а саме з 400 грн. щомісяця до 1300 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття, але не менш як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем по справі, який в подальшому був розірваний. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2012 року, з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 400,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що відповідач надає послуги по перевезенню пасажирів на належному йому автомобілі, отримує дохід і може сплачувати аліменти в більшому розмірі, однак добровільно цього не робить. Аліменти на інших осіб, окрім на утримання сина, відповідач не платить, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Крім того позивач вказує, що відповідач є здоровий та працездатний, має в своєму розпорядженні два легкових автомобілі у звязку з чим зможе сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, у розмірі 1300 грн. щомісяця. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила збільшити розмір аліментів з 400,00 грн. до 1300,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та подав заперечення проти позову, в яких вказав, що позовна заява до задоволення не підлягає оскільки, посилаючись на ч. 4 ст. 223 ЦПК України вказує, що, позивач не зазначила будь-яких обставин, які б свідчили про зміну підстав за яких уже були присуджені аліменти. Зазначив, що в даний час він проживає у шлюбі із [PERSON], яка з 16 листопада 2016 року перебуває на обліку у Новоушицькому районному центрі зайнятості як безробітна. 11 січня 2010 року він дійсно зареєструвався, які фізична особа-підприємець. Видом діяльності у [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено діяльність таксі. У звязку із тим, що у особистій власності чи розпорядженні не має транспортних засобів, здійснювати підприємницьку діяльність не зміг і фактично її припинив, про що 10 лютого 2017 року було внесено відомості про припинення підприємницької діяльності. Постійного місця роботи та отримання доходів не має. На підтвердження заперечення проти позову суду надав відомості про застраховану особу за 2016 рік, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, довідку про склад сімї, довідкою про перебування на обліку у центрі зайнятості, довідку ВРЕРДАІ про відсутність транспортного засобу, витяг з Єдиного державного реєстру МВС України. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 161470 від 06 жовтня 2003 року. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2012 року №2212/1082/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 березня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції, актовий запис №12, розірвано. Відповідно до виконавчого листа № 2212/1341/2012 виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області від 18 жовтня 2012 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Новоушицької селищної ради від 31 січня 2017 року №440 [PERSON] зареєстрований та проживає разом із [PERSON] в с.Каскада, вул.Кармелюка, 23, Новоушицького району Хмельницької області. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів,\~\~визначений\~\~за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом в судовому засіданні встановлено, що заперечення проти позову в більшій мірі не знайшли свого підтвердження, оскільки посилання відповідача на ч. 4 ст. 223 ЦПК України є недоречним, так як ст.192 СК України передбачено можливість збільшення чи зменшення розміру аліментів за позовом платника або одержувача аліментів. Перебування відповідача в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] не позбавляє його обовязку утримувати їх спільну з позивачем дитину, оскільки перебування на обліку у Новоушицькому районному центрі зайнятості як безробітної не передбачає непрацездатність, що унеможливлює виконання роботи та зумовлює необхідність утримання іншою особою. Також, не заслуговують на увагу, надані відповідачем документи, а саме: довідка Управління внутрішніх справ Хмельницької області РЕР [PERSON] адресована старшому державному виконавцю ДВС Новоушицького РУЮ [PERSON] датована 23 листопада 2012 року, яка з огляду на дату не може містити актуальної та достовірної інформації для розгляду справи; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не засвідчений підписом особи, що його сформувала та печаткою відповідного державного органу. Відповідно до ч.2 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Із ч.1 ст.59 ЦПК України вбачається, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд не бере до уваги показання свідків, про те, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність і на теперішній час, так як його послугами після 10 лютого 2017 року не користувались, кошти за перевезення не сплачували. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». З урахуванням зазначених вище норм та матеріалів справи, виходячи з принципу законності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та збільшення\~\~розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, а саме з 400,00 грн. до 700, 00 грн. щомісяця. Відповідно до розяснень абз.1, 4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial