Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 13 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Самостійне утримання дитини ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом і просити суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву від 16 січня 2015 року за вхід.№248, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450004117002 від 30.012015 року, яке повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, так як згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС, УДМС України у Вінницькій області від 23.01.2015 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], куди йому й направлялась судова повістка із рекомендованим повідомленням. Судом встановлені такі обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 13 листопада 2011 року судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 13 листопада 2011 року. Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2012 року встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки вих.№61 від 15.01.2015 року виданої виконавчим комітетом Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що позивач зареєстрована у [ADDRESS] і до складу її сім'ї входить син [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши інші обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, а оскільки відповідач працює у ПАТ «Ямпільський приладобудівний завод», що підтверджується довідкою про доходи вих..№17 від 17.01.2015 року, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням матеріального становища платника аліментів [PERSON] який не має на утриманні інших дітей, так як ніхто із сторін про це не заявив, працевлаштований, оскільки на це вказує позивач, а також підтверджено письмовими доказами, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача викладену у позовній заяві, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працевлаштованим, і тому має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, оскільки доказів про стягнення ніхто із сторін не подав. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 16 січня 2015 року за вхід.№232, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 16 січня 2015 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved