Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем з 28.08.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені восени 2013 року, через те, що під час спільного проживання між ними не склалися відносини, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Миритися та жити з відповідачем не бажає, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, не надає, позивач просила суд, шлюб, зареєстрований 28.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, відповідний актовий запис № 62, - розірвати, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх отримуваних ним доходів (заробітку), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засіданні не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 13.04.2020 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.9-10). Відповідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року, про що складено відповідний актовий запис № 62 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про народження, виданими 21.03.2011 року Охотниківською сільською радою Сакського району Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 14, та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 02.03.2020 року, виданою Центром надання адміністративних послуг Рубіжанськох міської ради Луганської області 02.03.2020 року за № 3279 (а.с.6, 8). Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано декларацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності зазначених вище обставин, суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому надалі є недоцільним. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стаття 51 Конституції України також передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи положення статей 182 та 183 СК України, відсутність даних про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, а також беручи до уваги те, що донька зареєстрована за однією адресою разом з позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Нас підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача наступні судові витрати. На підставі пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання до суду позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу, у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с.4). Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення аліментів, його має бути стягнуто з відповідача в дохід держави у розмірі за подання до суду позивачем позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, а саме 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 840,80 грн.

Outcome: approved