Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобов`язання зменшити суму боргу [PERSON] по валютному кредитному договору № 225/83298 від 20.03.2008 р. на вартість вилученого предмету застави в розмірі, що відповідає вартості автомобіля Ауді А4 д.н. [NUMBER] в доларах США, відповідно до консультаційного висновку про вартість автомобіля № 098 від 10.10.2017 р. на дату його вилучення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № 225/83298 від 20.03.2008 р. з метою отримання кредитних коштів на придбання автомобіля. Відповідач надав позивачу кредит в розмірі 47821 доларів США, строком на сім років до 19.03.2015 року. В зв`язку з неповним погашенням заборгованості відповідачем було прийнято рішення про вилучення предмету застави, а саме автомобіля Ауді А4 д.н. [NUMBER] . Автомобіль був переданий позивачем уповноваженій банком за довіреністю особі 28.05.2013 р., про що складено Акт приймання-передачі транспортного засобу з метою подальшої реалізації. На момент вилучення автомобіля він коштував 14921 доларів США. Про реалізацію транспортного засобу позивач не була повідомлена банком, однак в подальшому, в ході перемовин, було з`ясовано про наявність рішення Третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 723210,37 гривень, що прийнято в 2014 році без участі позивача. Після отримання письмових вимог про погашення суми боргу за кредитним договором, 03.07.2017 р., 27.07.2017 р. позивач звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогою надати інформацію про спосіб реалізації вилученого предмета застави, вартість реалізації, дати реалізації, а також щодо місцезнаходження транспортного засобу, якщо така реалізація не відбулась. Однак, будь якої інформації вона не отримувала. В ході подальшого листування їй була надана відповідь, що вилучений автомобіль Ауді А4 д.н. [NUMBER] не був проданий, однак місце його знаходження повідомлено не було. Позивач посилається на те, що неправомірні дії Банку, який вилучив предмет застави, однак не реалізував його у спосіб, передбачений законом, і в подальшому пред`явлення до суду вимог про стягнення заборгованості без врахування вартості вилученого предмета застави порушують її права, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. 02.01.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що фактично позивач не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором. Однак, такі обставини щодо достовірності заборгованості, пред`явленої Банком до стягнення, були встановлені постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 23.01.2019 р. при розгляді справи № 381/4221/17. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» у своєму відзиві зазначав на неналежність доказу, наданого позивачем, на підтвердження розміру вилученого транспортного засобу, оскільки висновок оцінювачем зроблений без проведення огляду транспортного засобу. На підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.10.2019 р. підготовче провадження у даній справі закрито. 27.07.2020 р. судом до участі у справі залучено правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа Банк». В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій Банку, який вилучив предмет застави - транспортний засіб Ауді, в подальшому не реалізував його, порушуються права позивача, відповідач продовжує нараховувати заборгованість без врахування вартості предмета застави, який був вилучений. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, докази, що підтверджують поважність причин неявки, суду надано не було, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 225/83298 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого Банк надав позивачу у користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 47 821 дол. США на придбання автомобіля Ауді А4, 2007 року випуску. 28 травня 2013 року [PERSON] згідно акту приймання-передачі транспортного засобу (для добровільної реалізації) передала представнику ПАТ «Укрсоцбанк» Кадегісу А.В. , який діяв на підставі довіреності від 29 квітня 2013 року, автомобіль Ауді модель А4 реєстраційний номер [NUMBER] для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості, що виникла у довірителя перед ПАТ «Укрсоцбанком». 14.08.2014 р. Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , відповідно до якого суд стягнув з останньої заборгованість за кредитним договором № 225/83298 від 20.03.2008 р. в розмірі 723210,37 гривень. 11 липня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» на звернення [PERSON] від 06.07.2017 року щодо надання інформації про транспортний засіб, який виступає заставою за Договором кредиту № 225/83298 від 20.03.2008, повідомив, що для отримання цієї інформації їй необхідно звернутися до представника Банку - Анділахая В.С. 02 серпня 2017 року позивач звернулася до представника ПАТ «Укрсоцбанк» Анділахай В.С. щодо надання їй інформації про стан та спосіб реалізації банком автомобіля Ауді А4 реєстраційний номер [NUMBER] , дати його реалізації, вартості, за яку він був реалізований, якщо така реалізація відбулася, а у випадку, якщо така реалізація не відбулася повідомити про місцезнаходження та стан вказаного транспортного засобу. 31 серпня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» Муха П.В. повідомив [PERSON] що внаслідок неналежного виконання нею зобов`язань за кредитним договором №225/83298 від 20.03.2008 року виникла заборгованість у розмірі 73 054,54 дол. США, у зв`язку з чим її справу передано до колекторської компанії «ВЕРДИКТ» для примусового стягнення заборгованості. 12 вересня 2017 року позивач звернулася до ПАТ «Укрсоцбанк» з листом про надання інформації та належним чином оформлених документів, що підтверджують передачу її справ будь-якій третій особі, із вказівкою мети та способу такої передачі в рамках правовідносин; надати їй достовірну, чітку інформацію: щодо фактичних залишків сум боргів, які рахуються Банком за укладеними нею з Банком договорами; щодо стану та способу реалізації банком автомобілів Ауді А4 та Mercedes - Benz В 180, щодо вартості, за яку було реалізоване майно із зазначенням дати реалізації їх банком. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю від 08.11.2017 року Муха П.В. ТОВ «ВЛ ГРУПП» повідомив позивача про заборгованість за кредитними договорами №225/83298 від 20.03.2008 року. На звернення позивача від 12.09.2017 та 20.09.2017 щодо надання інформації про реалізовані транспортні засоби, суму заборгованості за Договорами кредиту № 800/83298 від 03.10.2007 року та № 225/83298 від 20.03.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив, що станом на 21.09.2017 року за договором кредиту №225/83298 від 20.03.2008 року прострочена заборгованість складає 39 867,17 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих процентах - 33 519,60 дол. США, пені, штрафи - 11 313,85 грн., 86 834,16 дол. США. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив [PERSON] про те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ КК «Вердикт» був укладений Договір про надання послуг, згідно якого ТОВ КК «Вердикт» зобов`язується надавати ПАТ «Укрсоцбанк» послуги, допустимі чинним законодавством України та вищезазначеним договором, спрямовані на повернення в досудовому порядку загальної заборгованості Боржників за кредитними договорами, за якими строк невиконання/неналежного виконання Боржниками своїх зобов`язань складає більше 1 календарного дня включно, ТОВ КК «Вердикт» зобов`язано не розголошувати конфіденційну інформацію, яка стала відома йому у зв`язку з виконанням Договору. Зазначені обставини були встановлені постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 23.01.2019 р. у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобов`язання надати інформацію, а тому в силу ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. З наданої ПАТ «Укрсоцбанк» довідки від 07.11.2017 р. про внесені суми в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 225/83298 від 20.03.2008 р. вбачається, що після вилучення у позивача предмета застави, будь-які суми, в розмірі, що відповідала вартості предмета застави, зараховані в рахунок погашення заборгованості не були. Крім того, зі змісту відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу позивача від 04.01.2018 р. № 17-290/96-46 вбачається, що транспортний засіб Ауді А4 д.н. [NUMBER] не реалізований, однак місце його знаходження та стан, в якому він перебуває, повідомлено не було. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.(ст.576 ЦК України) Згідно з ст.585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом. Якщо предмет застави відповідно до договору або закону повинен перебувати у володінні заставодержателя, право застави виникає в момент передання йому предмета застави. Якщо таке передання було здійснене до укладення договору застави, право застави виникає з моменту його укладення. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В силу положень ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. 2. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. 3. Якщо публічні торги оголошено такими, що не відбулися, предмет застави може бути за згодою заставодержателя та заставодавця переданий у власність заставодержателя за початковою ціною, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. В даному випадку Банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет застави в зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, вилучивши транспортний засіб у позивача, що не заперечується сторонами для подальшої його реалізації. На момент розгляду справи суду не надано доказів з боку відповідача, що автомобіль Ауді А4 д.н. [NUMBER] був реалізований і його вартість від реалізації зарахована в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором. Крім того, починаючи з 2017 р., незважаючи на наявність судового рішення про зобов`язання надати інформацію про автомобіль, Банк не повідомив позивачу інформацію про його реалізацію, місце знаходження, його стан. Така інформація не була надана і суду в ході судового розгляду. Фактичне звернення стягнення на предмет застави, вилучення транспортного засобу у позивача без зарахування його вартості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суперечить вимогам закону, що регулює даний вид правовідносин, та призводить до порушення прав Позичальника. Відповідно до висновку,складеного оцінювачем ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал» 10.10.2017 р. № 098 вартість транспортного засобу Ауді А4, 2007 р. випуску станом на 28.05.2013 р. (на момент вилучення транспортного засобу) становить 119263 гривні, що за курсом НБУ становило 14921 доларів США. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо неналежності даного висновку, як доказу у справі, оскільки він був складений без огляду транспортного засобу, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не надавав інформацію про місцезнаходження автомобіля для здійснення його огляду, а крім того, Банком не надано будь-яких доказів, на спростування вартості вилученого майна. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, їх доведеність, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved