Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати з її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову на весь період непрацездатності сина. В обґрунтування позову покликається на те, що в період перебування її у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 2000 року відповідач сплачував призначені Володимир-Волинським міським судом Волинської області аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Незважаючи на те,\~що син досяг повноліття, він з 01 вересня 2015 року є учнем Професійно-технічного училища № 11 м. Нововолинська (ІІ-го рівня акредитації), на даний час навчається на другому курсі по професії «Електрозварник». В той же час син [PERSON] є непрацездатним інвалідом з дитинства ІІ групи, у звязку із чим потребує постійної матеріальної допомоги, догляду та лікування, робота у шкідливих та небезпечних умовах праці йому протипоказана. Водночас у звязку з навчанням він не має змоги влаштуватися на роботу, самостійно отримувати заробіток та забезпечувати себе. Позивач працює експертом з надання фінансових послуг в ТОВ «Смарт-Фінанс» та отримує заробітну плату в розмірі 3200 гривень, яких їй не вистачає, оскільки на її утриманні перебуває також неповнолітня донька від іншого шлюбу [PERSON], [INFO]. Позивач до суду не зявилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково не погодившись із розміром аліментів, які позивач просила стягувати з нього. Зазначив, що окрім старшого сина на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей від інших шлюбів: [PERSON], [INFO], на утримання якого він також сплачує аліменти, та [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем та повністю перебуває на його утриманні. Відповідач зазначив, що до березня 2017 року перебував на військовій службі за контрактом, а відповідно отримував грошове забезпечення з якого міг сплачувати аліменти та брати участь в утриманні своїх дітей. Однак після звільнення із військової служби, 07 березня 2017 року зареєструвався у Володимир-Волинському міськрайонному державному центрі зайнятості як безробітний та отримує лише відповідну соціальну допомогу, з якої теж відраховуються аліменти. Таким чином з відрахуванням аліментів та інших обовязкових платежів на руки отримує близько 3000 гривень. Погодився на сплату аліментів в розмірі 500 гривень. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-ЕГ № 041754, рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2011 року та довідкою про склад сімї позивача. Як вбачається з копії рішення Володимир-Волинського міського суду від 14 лютого 2011 року в цивільній справі №2-98/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, відповідача зобовязано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] 260 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Згідно довідки професійно-технічного училища № 11 м. Нововолинська (ІІ рівня акредитації) № 136 від 23 травня 2017 року, [PERSON], [INFO] з 01 вересня 2015 року зарахований його учнем і на час видачі довідки навчався на 2 курсі по професії «електрозварник». Термін закінчення навчання 01 квітня 2018 року. 27 квітня 2017 року [PERSON] досягнув повноліття. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи із змісту вищевказаних статей, для виникнення обовязку батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей необхідні наявність трьох умов: дитина повинна бути непрацездатною; вона потребує матеріальної допомоги; а батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дитину. Працездатність\~ це здатність до праці, що залежить від стану здоровя, фізичного, духовного розвитку (розумових та емоційних можливостей), а також професійних знань, уміння і досвіду працівника, що дає йому змогу виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості. Тобто здатність людини до праці оцінюється не лише за можливістю виконання роботи та функціональним станом організму, а й за додатковими критеріями (стан здоровя, професійні знання, вміння, досвід). Законодавство України не визначає поняття працездатності, натомість повніше його зміст розкривається через використання понять «непрацездатність» та «втрата працездатності», які вживаються в трудовому праві, праві соціального забезпечення, тощо. Аналіз правових норм дозволяє дійти висновку, що\~втрата працездатності може бути постійна і тимчасова. Постійна\~втрата працездатності\~ це повна чи часткова втрата здатності до загальної чи професійної праці. Повна втрата працездатності\~означає непрацездатність особи. Непрацездатність\~ це стан здоровя (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоровя. Прикладом часткової втрати працездатності є інвалідність. При цьому, необхідно відмітити, що існує два критерії визначення інвалідності медичний та економічний. З медичної точки зору це розлад функцій організму, з економічної точки зору це таке порушення, яке призводить до втрати працездатності: професійної чи загальної. Інвалідність\~ це стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюванням, наслідком травм або вродженим дефектом, який призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Обмеження життєдіяльності це повна або часткова втрата здатності обслуговувати себе, самостійно пересуватись, орієнтуватись, спілкуватись, контролювати свою поведінку, вчитись, займатись трудовою діяльністю. Під\~тимчасовою втратою\~працездатності\~розуміють неспроможність особи виконувати свою трудові обовязки внаслідок короткотривалих обставин обєктивного характеру. Тимчасова непрацездатність має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності. Висновки органів медико-соціальної експертизи про умови і характер праці інвалідів є обовязковими для власників та адміністрації підприємств, установ і організацій. Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України постановою від 4 квітня 1994 р., № 221. Так, у медико-соціальних експертних комісіях (МСЕК) проходять огляд громадяни, які частково чи повністю втратили здоровя внаслідок захворювання, травм та уроджених дефектів, що обмежують їх життєдіяльність, а також особи, які за чинним законодавством мають право на соціальну допомогу, з метою виявлення компенсаторно-адаптаційних можливостей особи для реалізації заходів реабілітації та адаптації інвалідів. В даному випадку, згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 750649, [PERSON], [INFO], з 27 квітня 2017 року встановлену ІІ (другу) групу інвалідності з дитинства. Дата чергового переогляду 21 червня 2018 року. На цей період [PERSON] протипоказана робота у шкідливих та небезпечних умовах праці. У відповідності до поданої позивачем копії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 944 від 23 червня 2017 року Нововолинської міжрайонної МСЕК, [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності у звязку із залишковими явищами отриманої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми. Згідно даного документа, [PERSON] встановлено І ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності. Дата контролю за виконанням індивідуальної програми реабілітації інваліда 23 червня 2018 року. Тобто [PERSON] на період активного лікування, до 23 червня 2018 року, є тимчасово непрацездатним. Тимчасова непрацездатність [PERSON] та факт його навчання у Професійно-технічному училищі № 11 м. Нововолинська доводить його потребу в матеріальній допомозі. При цьому, потреба в матеріальній допомозі означає, що дохід непрацездатної особи не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму, та є меншим, ніж це встановлено прожитковим мінімумом на непрацездатну особу. Вивченням матеріального становища сторін встановлено, що позивач [PERSON], згідно довідки ТОВ «Смарт-Фінанс» № 2205-03 від 22 травня 2017 року у березні-квітні 2017 року отримувала заробітну плату у розмірі 3200 гривень. Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного державного центру зайнятості № 653 від 24 жовтня 2017 року, а також записів у його трудовій книжці відповідач [PERSON] зареєстрований безробітним та отримує доходи у вигляді соціальної допомоги, зокрема за вересень 2017 року в розмірі 4781, 14 гривень, з яких 2390, 56 гривень вирахувано в якості аліментів на утримання інших неповнолітніх дітей. Згідно довідки про склад сімї від 25 липня 2017 року, позивач [PERSON] проживає у [INFO] разом із сином [PERSON], чоловіком [PERSON] та неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. В той же час відповідач від інших шлюбів також має на утриманні двох синів [PERSON], [INFO], що підтверджується поміткою у паспорті відповідача серії АС 038984, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 084837. Не дивлячись на вказані фактори відповідач погодився сплачувати своєму старшому непрацездатному сину щомісяця ? частину свого реального доходу, що становить в твердій грошовій сумі близько 500 гривень. Вищенаведені обставини свідчать про те, що матеріальне становище [PERSON] та матеріальне становище його матері не дозволяють в повній мірі компенсувати витрати на лікування, побутові потреби та навчання. При цьому судом встановлено, що попри безробіття відповідача, розмір його доходу і стан здоровя свідчать про можливість надання ним допомоги своєму повнолітньому непрацездатному сину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, бере до уваги наявність у платника аліментів інших утриманців, яких він за законом зобовязаний утримувати, його бажання частково матеріально забезпечувати сина в період його непрацездатності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial