Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона 30 вересня 2016 року у Орджонікідзевському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №309 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого у родині відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини припинено серпня 2017 року. Спільне господарство не ведуть, спору про спільне майно немає. Примирення між ними та збереження сім'ї неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Також просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглядати справу без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 2016 року у Орджонікідзевському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №309, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8) За змістом положень ч. 1ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на дошлюбне «[PERSON]». Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved