Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON], яка померла 14 січня 2011 року, на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: пров. Франка, 5 (раніше 7а), м. Корюківка Чернігівської області. Свої вимоги аргументує тим, що 14 січня 2011 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. В установленому законом порядку вона прийняла спадщину за законом. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину відсутні. Але оформити спадщину на домоволодіння у нотаріуса вона не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, в якому була б визначена частка житлового будинку з господарськими будівлями, належна особисто спадкодавцю [PERSON], тому завідувачем Корюківської районної державної нотаріальної контори 24.03.201 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому вона змушена звернутись до суду зданого приводу. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні питання покладаються на думку суду. Від третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори у судове засідання надано заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Корюківської міської ради народних депутатів Чернігівської області 4 жовтня 1989 року на підставі рішення №130 від 27 жовтня 1989 року [PERSON], як голові колгоспного двору, належало домоволодіння, що знаходиться в місті Корюківка по провулку Франка, 7а, Чернігівської області. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. За даними будинкової книги на житловий будинок з господарськими будівлями по пров. Франка, 5 (раніше - 7а) м. Корюківка станом на 1 липня 1990 року, крім голови колгоспного двору [PERSON] (після якої відкрилась спадщина), членом колгоспного двору був її чоловік [PERSON], який також мав право на частку в майні колгоспного двору. Проте у правовстановлюючому документі на домоволодіння відсутні відомості про членів колгоспного двору та не визначено частку в майні колгоспного двору. [PERSON] помер 01 грудня 1995 року. Згідно ч.І ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, після прийняття спадщини після смерті [PERSON] єдиним власником домоволодіння стала [PERSON] Її батько - [PERSON], син [PERSON] помер 16 травня 2008 року. [PERSON], її бабуся, померла 14 січня 2011 року. Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В установленому законом порядку вона прийняла спадщину за законом. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину відсутні. Але оформити спадщину на домоволодіння у нотаріуса вона не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, в якому була б визначена частка житлового будинку з господарськими будівлями, належна особисто спадкодавцю [PERSON], тому завідувачем Корюківської районної державної нотаріальної контори 24.03.201 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ № 31/02-18 від 05.02.2018 домоволодіння по пров. Франка, 5 (раніше - 7а) м. Корюківка складається з житлового будинку А-1 деревяного 100% готовності 40% зносу. З надвірних будівель сарай Б-1 деревяний. Загальна площа будинку становить 66,7кв.м., житлова площа становить 23,9 кв.м. Загальна інвентаризаційна вартість за даними Корюківського РБТІ становить 74121 грн. Право власності зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.10.1989 року. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. Позивач, як онука, являється спадкоємцем своєї бабусі. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подав заяву до нотаріальної контори у встановлені законом строки, вважається таким, що прийняв спадщину. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 370 гривень 60 коп. Решту судового збору сплаченого позивачем залишити за нею. Враховуючи викладене,

Outcome: approved