Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 р. за реєстровим № 24333. 15.10.2019 р. позивач подала заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським ВолодимиромАнатолійовичем31.10.2017 р. за реєстровим № 24333, визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» в частині нарахування процентів, штрафних санкцій за кредитним договором № 40.29-48/50 від 31.01.2008 р., укладеним з [PERSON] після 10.07.2009 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2008 р. між АКБ соціального розвитку Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 40,29-48/50, відповіднодо умов якого позивач отримала кредит в сумі 777700 гривень зі сплатою 14% річних. Кінцевий термін погашення визначено 30.01.2018 р. В забезпечення виконання умов Кредитного договору між сторонами укладено іпотечний договір № 013/050-, відповідно до якого передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Умова Договору кредиту були передбачені наслідки неналежного виконання зобов`язань Позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків, а саме у разі прострочення виконання більше ніж 90 днів строк користування Кредитом вважався таки, що сплив і позичальник зобов`язани протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі. Позивач посилається на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком, останній платіж був внесений 04.03.2009 р., а отже строк користування кредитом сплинув 10.04.2009 р. 31.10.2012 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, зазначаючи, що строк платежу настав 2012 р. 31.10.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Ковальчуком С.П. було вчинено виконавчий напис про стягнення на предмет іпотеки, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню відповідно до рішення Подільського районного судум.Києва у справі № 758/6513/13-ц. 31.10.2017 р. Банк повторно звернувся до приватного нотаріуса Кивського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 17.08.2016 р. по 17.08.2017 р. Зазначений виконавчий напис, як зазначає позивач був вчинений з грубим порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріус не перевірив безспірність заборгованості та вчинив виконавчий напис після трирічного строку коли у відповідача виникло право вимоги. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безпірності грошових вимог. Крім того, позивач посилається на незаконність нарахування Банком процентів за користування кредитом після 10.07.2009 р., оскільки строк виконання зобов`язань настав відповідно до положень Кредитного договору. 30.03.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 24.10.2018 р. справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. 28.09.2018 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Банк просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена відповідно до вимог чинного законодавства, нотаріус не звертався до стягувача за наданням додатковох інформації, оскільки були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наянву заборгованість, а виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності. Представником третьої особи - [PERSON] подані письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких вона просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю заявлених вимог, оскільки нотаріусу були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. В ході судового розгляду позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в заяві про зміну предмету позову. Представник відповідача в ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством, а заборгованість стягнута в межах строку позовної давності. Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» особі начальника Подільського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанко» Стяпкіної Юлії Борисівни та [PERSON] , було укладено Договір кредиту № 40.29-48/50. Згідно пункту 1.1 Договору, Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 777 700 зі сплатою 14,0 процентів річних. Відповідно до умов договору погашення суми кредиту здійснюється до 10-го числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення Кредиту - 30 січня 2018 року. В забезпечення договірних зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено іпотечний договір №013/050-1, згідно з умовами якого було передано в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 65,60 кв. м, житловою площею 53,30 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 4.5. Договору кредиту №40.29-48/50, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7 та 3.3.8 Договору, протягом більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до наданого відповідачем розрахунку вимог банку у зв`язку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №40.29-48/50 датою останнього платежу є 04 березня 2009 року. Таким чином, відповідно до умов Договору строк користування кредитом сплив 10 липня 2009 року, а строк платежу настав 10 квітня 2009 року. Судом встановлено, що 31.10.2012 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, зазначаючи, що строк платежу настав 2012 р. 31.10.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Ковальчуком С.П. було вчинено виконавчий напис про стягнення на предмет іпотеки, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню, відповідно до рішення Подільського районного судум.Києва від 29.05.2014 р. у справі № 758/6513/13-ц. 31.10.2017 р. Банк повторно звернувся до приватного нотаріуса Кивського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 17.08.2016 р. по 17.08.2017 р.в розмірі 685955,09 - заборгованості за тілом кредиту, 1178805,97 гривень - заборгованості за відсотками. Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Як вбачається з виконавчого напису, стягувач звернувся з заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №40,29-48/50 від 31.01.2008 р. Як встановлено судом в ході розгляду справи строк виконання зобов`язань за Кредитним договором настав 10.07.2009 р. відповідно до положень п.4.5 Кредитного договору. Відповідно до виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 17.08.2016 р. по 17.08.2017 р. в розмірі 685955,09 гривень за основною сумою кредиту та нарахованих відсотків в розмірі 1178805,97 гривень. З розрахунку заборгованості, наданого відповідачем вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 686955,09 існувала станом на 04.03.2009 р., тобто на дату внесення останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Отже, на момент звернення Банку до приватного нотаріуса минуло три роки з моменту порушення права Кредитора на отримання заборгованості, а тому вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку є порушенням п.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.88 Закону України «Про нотаріат». З боку відповідача суду не надано доказів на спростування зазначених обставин. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при зверненні відповідача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31.10.2017 р. за реєстровим № 24333, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Також є обґрунтованими вимоги позивача про визнання неправомірними дій Банку щодо нарахування відсотків за користування кредитом після 10.07.2009 р. з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладене в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18). З огляду на те, що строк виконання основного зобов`язання є таким, що настав 10.07.2009 р., нарахування відсотків за користування кредитними коштами пілся зазначеного строку є неправомірним і суперечить положенням ст.1048 ЦК України. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved