Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про вселення в квартиру [ADDRESS] в Дарницькому районі міста Києва, усунення перешкод в користуванні цією квартирою. Посилалась на те, що вона є власником спірної квартири де проживають відповідачі, якіперешкоджають їй вселитись та користуватись цією квартирою. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судовезасідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16.10.2012 року визнано за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в Дарницькому районі міста Києва та виселено з вказаної квартири [PERSON] та [PERSON]без надання іншого постійного жилого приміщення. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.04.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16.10.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16.10.2012 рокутаухвалу Апеляційного суду м.Києва від 23.04.2014 рокузалишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 11.02.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 08.04.2013 року,щодо задоволення заяви [PERSON] про роз»яснення заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16.10.2012 року, скасовано і передано питання на новий розгляд до суду перешої інстанції. Постановою Верховного Суду України від 01.07.2015 року заяву [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16.10.2012 року, ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 23.04.2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року в частині виселення [PERSON], [PERSON] без надання іншого постійного жилого приміщення скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 11.03.2013 року, [PERSON] у приватній власності має двокімнатну квартиру [ADDRESS] в Дарницькому районі міста Києва, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у праві власності квартиру, користуються нею для особистого проживання, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою. Враховуючи те, що відповідачі створюють перешкоди для користування спірною квартирою її власнику, то порушене право позивача повинно бути захищено шляхом вселення, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні цією квартирою. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогчизаперечень. Водночас відповідачами у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 8526 грн. з яких 243,60 грн. судовий збір (а.с.1) та 8282,40 грн. витрати на правову допомогу (а.с.101). На підставі викладеного та

Outcome: approved