Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 19.10.2007 року по 28.09.2015 року. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги, на її утримання. Дитина є інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим потребує особливої дієти (аглютенової), періодичного (один раз на півроку) стаціонарного лікування, що вимагає від неї постійного піклування. Вона не має можливості влаштувати дитину у дитячий садочок чи інший заклад так, як жоден садочок міста Херсона не має можливості забезпечити їй спеціальної дієти, а інші відповідні спеціалізовані заклади відсутні, тому вона вимушена постійно перебувати з дитиною, з метою її виховання та забезпечення інших потреб, зокрема, дієтичних. Матеріальний стан позивача не дає можливості самостійно повною мірою забезпечити потреби дитини. Згоди з приводу надання коштів на утримання та додаткові витрати по утриманню дитини сторонами не досягнуто.\~\~В звязку з чим просила стягнути з відповідача на її користь Стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів [PERSON] до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів [PERSON], до припинення проживання разом з дитиною-інвалідом та опікування нею; додаткові витрати, фактично понесені, на лікування та дієтичне харчування дитини в сумі 2095 грн.; додаткові витрати на лікування та дієтичне харчування дитини щомісячно в сумі 129 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав зазначених в заяві. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню В останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2007 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона шлюб між ними розірвано 28.09.2015 року. Відповідно до актового запису № 809 від 25.10.2012 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 2 від 13.04.2016 року ОСН Дніпровського району м. Херсона «Квартальний комітет № 15» за адресою: м. Херсон, вул. Бабушкіна, 26 проживає [PERSON] разом з сином, який перебуває на її утриманні. Відповідно до медичного висновку № 80 від 15.01.2015 року комунального закладу «Херсонська міська лікарня їм. Лучанського» [PERSON], [INFO] хворіє на Целіакія автоімунне захворювання тонкого кишечника, у звязку з чим має статут дитини-інваліда. [PERSON] одержує державну соціальну допомогу, на дитину-інваліда, в розмірі 949 грн., щомісяця, про що свідчить посвідчення серії ААБ № 314615, видане 11.11.2015 р. УПСЗН Дніпровського району м. Херсона. З виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 170735, 175793, 181924, 189162, [PERSON], [INFO], проходить періодично курс лікування. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Згідно ч.1\~ ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, відсутність у відповідача аліментів на утримання інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України\~та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3,\~суд вважає, що позов обґрунтований у зв'язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Як вбачається з матеріалів справи позивачем понесено витрати на лікування та дієтичне харчування згідно призначеного лікування що підтверджується виписками з медичних карток та копіями чеків на придбання ліків у сумі 4190 грн. (а. с. 15-21) , тому з відповідача підлягає стягненню 1\\2 вказаної суми, а саме 2095 грн., як додаткові витрати на дитину пов'язані з її хворобою та розвитком дитини. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на позивача, суд приходить до висновку що вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивач проживає разом з сином-інвалідом, за яким вона здійснює постійний догляд, піклується та утримує дитину за власні кошти. Як розяснено п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, заявлена позивачем вимога щодо стягнення щомісячно з відповідача додаткових витрат, на лікування та дієтичне харчування дитини-інваліда не підлягає задоволенню, оскільки додаткові витрати на які посилається позивач не є передбачувальними, що підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України та той факт, що заявлені вимоги позивача задоволено частково, що становить 75 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 413,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial