Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення посилаючись на те, що 16.03.2018 року близько 08.00 години [PERSON] , керуючи автомобілем «Заз Sens», державний номерний знак [NUMBER] , знаходячись на нерегульованому перехресті вулиці А. Малишко та Броварський проспект в м. Києві, виконуючи лівий поворот, здійснила наїзд на пішохода - [PERSON] , яка рухалась на нерегульованому пішохідному переході та мала перевагу в русі, в результаті чого вона (позивач) отримала ушкодження здоров`я та була госпіталізована каретою швидкої допомоги до медичного закладу. 23.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 12018100040002912, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В рамках цього кримінального провадження її визнано потерпілою. В наслідок даної пригоди вона отримала наступні тілесні ушкодження: наскрізна рана нижньої губи; перелом альвеолярного відростку верхньої щелепи в проекції 21, 22, 23 зубів з вивихом 22 зуба; садна в підборідковій ділянці; садна на долонно-внутрішній поверхні правого променевого-зап`ясткового суглобу. Ушкодження підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 693/Е від 11.05.2018 року. 26.09.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу. Згідно висновку судової автомеханічної експертизи № 12-1/773 від 07.05.2018 року у відповідача була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху. Причиною виникнення пригоди є невідповідність дій водія п. 16.2 ПДР. Внаслідок даної пригоди вона (позивач) отримала травми, та змушена була лікуватись, купувати ліки та оплачувати медичні послуги, що завдало їй значних фінансових втрат. 16.03.2018 року їй проведено операцію по обробці ран, ушиті та накладені гладкої шини-скоба на верхню щелепу. На даний час нею придбано ліків та понесено витрат на медичні послуги у розмірі 26 241,64 грн., що підтверджується копіями чеків. На даний час її лікування продовжується. В подальшому потребується реставрація коронованих частини зубів, корекція прикусу у фронтальній ділянці верхньої щелепи. Крім того, їй необхідно пройти стоматологічне лікування, яке складається з підготовки зубів 11 12 21 для відновлення анатомічної форми керамічними вінірами, приблизна вартість такого лікування становить 18 500 грн., та ендодонтичне лікування 31 зуба, внутрішньоканальне відбілення та відновлення анатомічної форми композитивним матеріалом, вартість такого лікування приблизно 2 080 грн. Крім того, через травму у вигляді забійної наскрізної рани нижньої губи, в процесі загоювання утворилась рубцева деформація нижньої губи, для усунення якого вона була змушена звертатись до пластичного хірурга для усунення цього рубця та зняття набряку нижньої губи, що потребувало фінансових витрат. Також, через отримані травми щелепи та зубів і накладення накладної шини-скоба на верхню щелепу, вона була змушена купувати спеціальний прилад, створений для забезпечення гігієни порожнини роба - іригатор та нести додаткові витрати в сумі 1 600 грн. Окрім того, 17.03.2018 року вона разом з мамою [PERSON] та батьком [PERSON] повинні були вилітати на відпочинок до м. Валенсія (Іспанія), квитки на літак були придбані ще 06.11.2017 року, вартість яких за один - 250 доларів США. Проте, через отримані травми та перебування її на лікарняному, відпочинок довелось відкласти на іншу дату, а саме 12.05.2018 року. Це призвело до додаткових фінансових витрат та перебронювання квитків на літак, та здійснити доплату в сумі 98 доларів США за кожен квиток, загальна сума 294 доларів США, еквівалент 7 718,56 грн. Таким чином, матеріальна шкода становить 35 560,20 грн. (26 241,64 + 1 600 + 7 718,56), та не є остаточною, оскільки продовжує лікування. Крім матеріальної шкоди, їй завдано і моральної шкоди, яку оцінила в 260 610 грн., яку обґрунтувала тим, що в момент пригоди вона перенесла значний фізичний біль, зазнала душевних страждань, які супроводжувались почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя, її обличчя було закривавлене та набрякле. 16.03.2018 року їй проведено операцію по обробці ран, ушиті та накладені шини, що супроводжувалось сильним фізичним болем, а також принижує її честі, оскільки після операції вона постійно відчуває приховану і не приховану жалість з боку знайомих. Її бабуся - [PERSON] , яка хворіла на цукровий діабет, дізнавшись, що її онука потрапила в ДТП та побачивши її обличчя, перенесла сильний стрес, внаслідок якого у неї ввечері піднявся цурок, який не могли понизити, та о 06.00 годині 17.03.2018 року вона померла. У смерті бабусі вона (позивач) винить себе, що завдає душевних страждань. Крім того, через перебування на лікарняному, довелось перенести відпочинок. Через ушкодження, вона була змушена відвідувати лікувальні заклади. На сьогодні лікування продовжується. Наскрізна рана довго не загоювалась, що не давало можливості проводити лікування зубів та щелепи. Відвідування лікувальних закладів призводить до напруги з керівництвом та колегами. Через отримані травми вона по даний час не може нормально харчуватись, відчуває біль. Через металеву пластину постійно натиралась верхня губа до крові, що завдавало фізичного болю та страждань. Рубець на обличчі виражений та помітний, що негативно впливає на її зовнішній вигляд. Душевні страждання, які вона зазнала, негативно вплинули на її подальше життя і об`єктивно призвели до тривалого дистресу (хронічної втоми). Факт заподіяння моральної шкоди підтверджується висновком соціально-психологічного дослідження № 08-06-18 від 08.06.2018 року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали викладені в позовній заяві обставини та позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивача зауважив, що страхова компанія відповідача в процесі ліквідації, а тому позов пред`явлено до винної особи. Представник відповідача просив врахувати їх пояснення та задовольнити позов частково. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 755/7975/18, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 18.12.2018 року. 12.12.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та забезпечено позов. 04.04.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 16.09.2019 року надійшов відзив на позовну заяву. 03.10.2019 року надійшла відповідь на відзив. В суді встановлено, що 16.03.2018 року о 08.00 годині, [PERSON] , керуючи автомобілем «Заз Sens», державний номерний знак [NUMBER] , знаходячись на нерегульованому перехресті вулиці А. Малишко та Броварський проспект в м. Києві, виконуючи лівий поворот, здійснила наїзд на пішохода - [PERSON] . Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу. Цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. В наслідок пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразились в наступному: наскрізна рана нижньої губи; перелом альвеолярного відростку верхньої щелепи в проекції 21, 22, 23 зубів з вивихом 22 зуба; садна в підборідковій ділянці; садна на долонно-внутрішній поверхні правого променевого-зап`ясткового суглобу. Ушкодження підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 693/Е від 11.05.2018 року. Вивчивши надані позивачем документи щодо матеріальної шкоди, суд вважає за можливе стягнути 27 841,64 грн. матеріальної шкоди понесеної внаслідок лікування травми, отриманої в ДТП. В частині стягнення 7 718,56 грн. суд відмовляє, оскільки сторона позивача не надала доказів щодо виліту за кордон. Крім того, підстави для стягнення коштів щодо доплати за квитки на батьків позивача відсутні, шкоду завдано саме позивачу. Не надано і доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та відтермінуванням виліту за кордон. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Стаття 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», ліміт шкоди заподіяної життю та здоров`ю становить 200 000,00 грн. Однак, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань установлено, що ТДВ «СТ «Домінанта» перебуває в стадії припинення. Крім того, страхова компанія 02.07.2018 року втратила членство в МТСБУ. Дане свідчить про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 27 841,64 грн. з винної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 260 610,00 грн., з підстав, викладених в позовній заяві. Враховуючи обґрунтування позивача, причинно-наслідковий зв`язок, докази надані позивачем, вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, на суму 25 000,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 21 000 грн. Однак, доказів понесення даних витрат позивачем та виконаних робіт до справи не було надано, у зв`язку з чим підстави для стягнення давних кошті відсутні. Оскільки, позивач по даній категорії справи звільнена від сплати судового збору, в дохід держави слід стягнути 2 466,80 грн. Представник відповідача просив скасувати заходи забезпечення позову. Однак, враховуючи вимоги статті 158 ЦПК України, суд не убачає підстав для їх скасування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial