Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та з урахуванням уточнення просила стягнути з останнього на свою користь інфляційні втрати від суми основного зобов'язання у розмірі 130 840,00 грн та судові витрати. У обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 було стягнено [PERSON] на користь з [PERSON] 1/ 6 частину належної [PERSON] вартості будинку з надвірними будівлями та спорудами в розмірі 130 860,00 грн (рішення набрало законної сили 02.02.2015). Проте вищезазначене рішення відповідачем не виконується, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з інфляційних втрат за період з 03.02.2015 по 31.12.2016 в розмірі 72 889,02 грн. У судовому засіданні представник позивача позов з урахуванням уточнення підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Представники третіх осіб в судові засідання не з*являлися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14.10.2014 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку виділу частки спільної часткової власності грошову компенсацію вартості 1/ 6 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами в розмірі 130 860,00 грн та судові витрати в розмірі 2 011,23 грн. Також вказаним рішенням частково задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] (а.с.6-8). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 вищевказане рішення скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовлено та стягнуто з [PERSON] на користь з [PERSON] 1/ 6 частину належної [PERSON] вартості будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в розмірі 130 860,00 грн та судові витрати у розмірі 1 308,60 грн (рішення набрало законної сили 02.02.2015) (а.с.9-14). Вишгородським РВДВС ГТУЮ у Київській області по виконанню рішення Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 відкрито виконавче провадження №51459867 (а.с.113). Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №51459867 судом встановлено, що рішення боржником [PERSON] не виконано і не сплачено на користь [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 132 168,60 грн (а.с.96-129). У зв'язку з тим, що рішення Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 не виконується, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з інфляційних втрат за несплату грошових коштів за період з 03.02.2015 по 31.12.2016 у розмірі 72 889,02 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов*язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд вважає, що є усі правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд вважає необхідним позовні вимоги з урахуванням уточнення задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 728,90 грн, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 527, 625 ЦК України,

Outcome: approved