Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача, посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року сторони по справі зареєстрували шлюб, від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час мешкає з позивачем та знаходиться на утриманні матері. Сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі але шлюбні відносини не підтримують, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач вимушена звернутись до суду з відповідною заявою. Представник позивача та позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2007 року сторони по справі уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дачненською сільською радою Біляївського районну Одеської області, актовий запис № 20 (а.с. 8). Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дачненською сільською радою Біляївського районну Одеської області, актовий запис № 93 (а.с. 9). Згідно довідки виданої Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області № 1328 від 03.06.2019 року дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Окрім того, на підтвердження витрат, які є необхідними у вихованні дитини, позивачем додано копії актів про надання медичних послуг на лікування дитини у 2017 та 2018 роках, та консультаційний висновок спеціаліста про стан здоров`я дитини (а.с. 11-13). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved