Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина- [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 1 000 грн., починаючи з дня подання позову до настання повноліття дитини, тобто до [INFO] року включно. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 1 200 грн., що викликані особливими здібностями, щомісяця, починаючи з дня подання позову до настання повноліття дитини, тобто до [INFO] року включно. Також, позивач просила допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу, встановленого Законом. В судовому засідання позивачка повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, сповіщався судом про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї відсутності суду не повідомив, в зв'язку із чим суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: 10.04.2001 року було укладено шлюб між сторонами, що встановлено зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.04.2001 року Ромітанським ЗАГС Республіки Узекистан. Від цього шлюбу [INFO] року народився [PERSON], що встановлено зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.10.2001 року Ромітанським ЗАГС Республіки Узекистан. В теперішній час відповідач не бере участі в утриманні дитини, що змусило позивачку звернутись до суду. Крім того, [PERSON]. є інвалідом з дитинства, що встановлено зі змісту посвідчення серії [NUMBER], виданого 10.01.2005 року УПФУ Комінтернівського району Одеської області. В теперішній час дитина отримує медичну допомогу з наявного у нього захворювання, що підтверджено довідкою про медичну реабілітацію від 14.12.2010 року, консультативними висновками спеціаліста від 11.06.2012 року, 30.05.2013 року. Матеріали справи не містять доказів того факту, що відповідач має постійне офіційне місце роботи та отримання постійного стабільного доходу. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей. Суд повторює, що обов'язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини дещо завишені, і справедливим буде стягнення суми, що приблизно дорівнює розміру половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги в частині стягнення аліментівгрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, однак підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного: В силу ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Зокрема, законодавець відносить до таких особливих обставин хворобу дитини. В силу ст. 185 ч. 2 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд вважає, що матеріалами справи повністю доведено факт наявності тяжкої хвороби у дитини, факт необхідності постіного медичного лікування з приводу цієї хвороби, тому суд вважає достатніми підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Разом із тим, суд вважає, що розмір додаткових витрат на утримання дитини позивачем завищений, і справедливим буде стягнення з відповідача суми в розмірі 800 грн., оскільки участь матері у цих витратах законодавцем не виключається, а також є її обов'язком. Тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. В силу положення п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України обгрунтованими є вимоги позивача про допущення негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial