Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2001 року по 06.04.2018 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Аліменти на утримання дитини стягуються на підставі судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2017 року в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 21.09.2017 року та до повноліття дитини. Однак, вона самостійно несе додаткові витрати на утримання їх спільної дитини повязані з її навчання та лікування. Так, [PERSON] навчається у Херсонському академічному ліцеї ім. О.В.Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті та отримує додаткові платні освітні послуги, які складають 8600,00 грн. Крім того, дитина має хронічні захворювання та потребує постійного лікування та придбання медичних товарів, зокрема окулярів, контактних лінз, ЛФК та інше, у звязку з чим нею були понесені витрати на придбання контактних лінз у розмірі 1239,00 грн. та оплачені відповідні заняття ЛФК шляхом придбання річного абонементу у розмірі 1680,00 грн. Також, 03.01.2017 року дитині були надані стоматологічні послуги на суму 8000,00 грн. Відповідач не приймає участі у додаткових витратах на лікування дитини. У звязку з чим просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки, а саме: половину витрат на лікування доньки, придбання медичних товарів та ЛФК, які вона понесла самостійно, в розмірі 9759,50 грн. Також, позивач просить стягувати з відповідача щомісячно передбачувані затрати на лікування дитини у розмірі 300,00 грн. до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважали їх необґрунтованими, оскільки позивачем не було підтверджено належними доказами понесені не ю додаткові витрати на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2001 року, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2018 року розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 81, складений 21.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона. [PERSON] проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з 21.09.2017 року та до повноліття дитини. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістомст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разовою, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. З наданого позивачем договору № 04-11/44/17 вбачається, що 31.08.2017 року між Херсонським академічним ліцеєм ім. О.В.Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті та [PERSON], [PERSON] укладено угоду про надання додаткових освітніх послуг [PERSON], оплата за послуги на 2017-2018 навчальний рік складає 8600,00 грн. [PERSON] має вади зору та потребує постійного лікування та придбання медичних товарів, зокрема окулярів, контактних лінз, ЛФК та інше, що відповідачем не заперечувалося, на їх придбання позивачем було сплачено 1239,00 грн., що підтверджується звітом про продаж. 03.01.2017 року [PERSON] були надані стоматологічні послуги на суму 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1533 від 03.20107 року. Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача що понесені витрати на ортодонтичне лікування та навчання поніс відповідач так як сторони перебували у перебував у шлюбних відносинах, оскільки зазначені обставини спростовуються рішенням про розірвання шлюбу та судовим наказом. З вказаним вимогами [PERSON] звернулась до суду 21.09.2017 року, плата за навчання була здійснена відповідачем в рахунок сплати присуджених аліментів за вересень жовтень 2017 року, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. З наданих медичних витягів № 861, № 1558, № 1429, та №1562 з історії хвороби [PERSON] вбачається, що дитина має хронічне захворювання та потребує лікарського нагляду та лікування, зокрема ЛФК постійно, позивач зазначила, що нею були оплачені відповідні зайняття ЛФК шляхом придбання річного абонементу у розмірі 1680,00 грн., однак наданий товарний чек від 21.07.2017 року не підтверджує сплату саме ЛФК., а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене вище, хворобливий стан дитини, що потребує додаткових витрат повязаних з обстеженнями та відповідним лікуванням, а також отримання дитиною додаткової платної освітньої послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем, а саме на лікування (послуги лікаря ортодонта, придбання лінз) та навчання дитини, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення щомісячно з відповідача додаткових витрат в розмір 300 грн. на лікування дитини, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки додаткові витрати на які посилається позивач не є передбачуваними та фактичними, що підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 185 СК України. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 141,180,185 СК України,

Outcome: partial