Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Зазначила, що є власником будинку, у якому зареєстрований та проживає її син [PERSON], з яким у нею виникають конфлікти через вживання останнім алкоголю та застосування ним до неї фізичної сили та погроз. Звернення до правоохоронних органів результатів не дали, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду. У звязку з наведеним просить виселити та зняти з реєстрації відповідача з належного їй будинку. У судове засідання зявилися позивач, її представник та відповідач. Позивач просила задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у заяві; також посилалась на той факт, що відповідач зруйнував паркан та веранду біля належного ій будинку. Відповідач позовних вимог не визнав; зауважив, що іншого житла, окрім належного позивачу будинку, не має. Стосовно руйнування паркану та веранди повідомив, що здійснював побудову нового паркану та перебудову веранди, також встановив у будинку нові пластикові вікна. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94053925 від 09 серпня 2017 року (а.с. 5) та довідки Виконавчого комітету Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 884 від 24 травня 2017 року (а.с. 12) позивач є власником житлового будинку, загальною площею 75.4 кв. м, який знаходиться за адресою: вул. Островського, 1, с. Старошийка, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 5), у якому, згідно з довідкою Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08 червня 2016 року № 957 (а.с. 11), та довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с. 18) зареєстрований, зокрема відповідач. Встановлено, що позивач у 2014 році зверталася до Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою по факту неправомірних дій відповідача щодо насильства в сімї, розглянувши яку відділом було повідомлено, що в діях відповідача відсутнє кримінальне правопорушення, водночас у діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, за яке щодо останнього було складено адміністративний протокол, який направлено на розгляд до суду (а.с. 9). З довідки-характеристики Виконавчого комітету Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 959 від 08 червня 2016 року вбачається, що сільська рад не володіє компрометуючими даними стосовно відповідача, окрім усних скарг позивача про те, що він не пускає її додому, обзиває, погрожує, бє (а.с. 10). Згідно з листом сільського голови Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 04 травня 2017 року останній був присутній під час висловлення відповідача в грубій формі з елементами нецензурної лайки щодо заборони позивачу бути присутньою на подвірї та в житловому будинку (а.с. 15). У ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із завдань житлового законодавства України визначених ст. 2 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), є регулювання житлових відносин із метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР). Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР). Статтею 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, якою визначено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У процесі розгляду справи була допитана в якості свідка [PERSON], яка повідомила, що зі слів інших осіб їй відомо, що відповідач погрожує позивачу та що бє її, однак свідком цього вона не була. Також, вказала, що відповідач вживає алкоголь, однак не часто. Допитана в судовому засіданні [PERSON] повідомила, що була свідком вчинення у 2015 році відповідачем насильства щодо позивача. Відповідач зазначений [PERSON] факт визнав, повідомив, що суд розглядав справу стосовно вчинення ним насильства в сімї, однак чи було накладено стягнення не памятає. Також відповідач повідомив про те, що у 2016 році позивачем був здійснений виклик поліції стосовно руйнування ним житлового будинку, однак, як було зясовано під час судового розгляду та визнано сторонами, відповідачем здійснювалася реконструкція веранди та паркану, крім того, останній у належному позивачу будинку встановив нові вікна. Також на підтвердження того, що не зловживає алкогольними напоями надав для дослідження в судовому засіданні консультативні висновки, з яких вбачається заключення про те, що відповідач має хронічний холецистит та поверхневий гастрит. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Правильне застосування ЖК УРСР має важливе значення в забезпеченні гарантованого Конституцією України права громадян на житло і зміцнення законності в житлових правовідносинах. Житлове законодавство покликане сприяти забезпеченню права громадян на житло. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що неприязні стосунки сторін та один лише факт звернення позивача до відділу поліції не можуть слугувати підтвердженням систематичного порушення відповідачем правил співжиття, а тому, зважаючи на відсутність доказів того, що стосовно відповідача вживалися заходи запобігання та громадського впливу, які, на переконання суду, мають обовязково передувати примусовому виселенню особи, для унеможливлення порушення гарантованого Конституцією України права відповідача на житло, слід відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed