Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про усунення від права на спадкування, покликаючись на те, що [PERSON] є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] постійно проживала у Донецькій області, а [PERSON] у квартирі [ADDRESS], в якій йому належало 7/8 часток даної квартири. [PERSON] не була з померлим однією сім'єю, не підтримувала з ним родинні відносини, не утримувала батька та не допомагала, у зв'язку з чим [PERSON] уклав договір довічного утримання 31 серпня 2011 року. Вона належним чином виконувала умови даного договору, однак не змогла виконати зобов'язання щодо похорону та поховання [PERSON] за її кошти, оскільки відповідачем було приховано факт смерті [PERSON] Просить усунути [PERSON] від права спадкування за законом від її батька [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку із тим, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який через похилий вік та непрацездатність був у безпорадному стані та якому потрібна була така допомога. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що згідно вимог ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачем не доведено, що будь-які її права чи інтереси порушуються чи не визнаються відповідачем [PERSON] А також, зазначила, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки, на даний час не претендує на спадкове майно та жодних дій щодо прийняття спадщини не вчиняє. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій повідомила, що нею було посвідчено договір довічного утримання, укладений 31 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] При укладенні даного договору [PERSON] повідомив їй, що укладає такий договір у зв'язку із браком грошей, за віком та загальним станом здоров'я, а донька не має можливості йому допомагати. Просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням документів та доказів, отриманих судом, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Третя особа [PERSON], представник Другої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із заявами про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріальної контори звернулися позивач [PERSON] як спадкоємець за договором довічного утримання, який укладено між нею та спадкодавцем 31 серпня 2011 року та [PERSON], донька померлого, як спадкоємець за законом. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд повинен установити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи і лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Однак, в судовому засіданні, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем чи її представником не подано належні і допустимі докази, а судом не здобуто таких доказів на підтвердження того факту, що спадкодавець [PERSON] знаходився у безпорадному стані, що він звертався до [PERSON] з проханням надати йому будь-яку допомогу, що він потребував допомогу, а відповідач категорично відмовилась надавати допомогу своєму батькові, ухилялась від надання йому такої допомоги. Позивач [PERSON], допитана в судовому засіданні як свідок повідомила, що відповідач [PERSON] ніколи не допомагала [PERSON], абсолютно не спілкувалась з ним. Проте вона повністю опікувалась ним, допомагала у всьому, забезпечувала його їжею, одягом, прибирала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що знала [PERSON], оскільки їздила до його додому декілька разів у 2013-2014 рр. на прохання позивача і завозила йому продукти. Також вона знала, що [PERSON] опікає [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що знайомий із позивачем, оскільки працював у неї. Із [PERSON] він знайомий, оскільки привозив йому на прохання позивача декілька разів на рік продукти. [PERSON] виглядав добре, доглянуто, але важко дихав. Під час спілкування з [PERSON], він ніколи не повідомляв йому про доньку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що знайомий та дружить із позивачем 10 років. Також, він знайомий із [PERSON], оскільки спілкувався з ним, бував у нього вдома, возив йому продукти, одяг, обігрівач. [PERSON] також розповідав йому, що з родичами не спілкується, бо вони його покинули, а також донька не допомагала. Суд не бере до уваги покази даних свідків, оскільки вони не містять жодних відомостей про те, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання допомоги [PERSON] чи про те, що [PERSON] через похилий вік чи тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував допомоги [PERSON] та крім того, дані свідки не були близькими товаришами чи не перебували у родинних відносинах з [PERSON], а відтак не можуть достеменно надати оцінку спілкуванню та відносинам між батьком [PERSON] та його донькою [PERSON] Також, враховуючи проживання спадкодавця [PERSON] у м. Львові та проживання відповідача [PERSON] у м. Крамоторську, які знаходяться на великій відстані одне від одного, відсутність відповідача поряд із батьком та спілкування між ними по телефону, не розцінюється судом, як умисне ухилення від дій, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. В ході судового розгляду, як сторони так і свідки не вказували на те, що померлий [PERSON] звертався до [PERSON] з проханням наданням йому будь-якої допомоги чи скаржився на те, що така допомога йому потрібна, а відповідач ухиляється та не бажає її надавати. Померлий [PERSON] не позбавив відповідача її права на отримання спадщини. Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, має право на спадкування та не ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві. Судом, в ході розгляду справи, не встановлено як факту умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі відповідача.

Outcome: dismissed