Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовною заявою про визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим\~ приміщенням, зокрема квартирою №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що саме вона є власником квартири №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстрований також [PERSON].\~ Відповідно до тверджень позивача, у вказаній квартирі відповідач не проживає з 2014року по даний час, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою. Як вбачається із поданої до суду позовної заяви, а також наданих пояснень позивача, жодних особистих речей відповідача у квартирі квартирою №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ немає, на думку позивача, відповідач втратив\~ інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Крім того, реєстрація відповідача у даній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які ж відповідач не оплачує. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у звязку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив\~ право користування жилим приміщенням. а саме: квартирою №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ. В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги, а після оголошеної по завершенню допиту свідків і пояснень позивача перерви, в судове засідання не прибула, при цьому подавши суду заяву за змістом якої просили позовні вимоги задовольнити, а подальший розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справи у відсутності відповідача, за наявних матеріалів справи. В судовому засіданні по розгляду даної справи, в якості свідків були допитані [PERSON], 02.02.1955року народження, що проживає за адресою [INFO], [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [INFO]. Так, свідок [PERSON], пояснила суду, що знає позивача, як сусіда,часто буває у неї вдома (приблизно раз на тиждень), вказує, що відповідача [PERSON] останній раз у спірній квартирі бачила приблизно 7 років тому, також свідок зазначила, що оскільки вони з позивачем разом ходять здійснювати проплати за комунальні послуги, то їй відомо, що відповідач жодних витрат на утримання спірної квартири не несе. Свідок [PERSON], пояснив суду, що знає позивача, як сусіда і йому відомо, що відповідач з 2014 року за адресою вулиця Будівельників,23/87 в м. Івано-Франківську не проживає. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ. Відповідно\~ до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 7) власником квартири №87 що знаходиться за адресою: вулиця І.Павла ІІ, м.Івано-Франківськ є позивач. В спірній квартирі, окрім позивача на даний час зареєстрований і відповідач [PERSON] (а.с.10) У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач з 2014 року у квартирі не проживає, обовязків\~ по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у звязку з чим просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив\~ право користування жилим приміщенням. Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується безпосередньо свідченнями свідків, відповідно до яких відповідач вже значний період часу не проживає у вказаній квартирі, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача у спірній квартирі несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірною квартирою відповідачу не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такими, що втратила\~ право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача, згідно до ст. 141 ЦПК України . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved