Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягненні зі Страхової компанії пені, інфляційних втрат та 3% річних в зв»язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 червня 2014 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007 та підписано акт, яким сторони договору зафіксували відсутність пошкоджень у транспортного засобу. 22 вересня 2014 року був пошкоджений її транспортний засіб Ford Fiesta, 2011 року випуску, д.н. [NUMBER], про що були повідомлені правоохоронні органи та Страхова компанія. В зв»язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06.02.2017 р., яке залишено без змін на підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2017 р., з СК «УНІКА» було стягнуто страхове відшкодування в розмірі 51439,42 гривні, пеня в розмірі 684,71 гривня за період з 24.10.2014 р. по 21.02.2016 р., інфляційні втрати в сумі 25575,54 гривні, та 3% річних в розмірі 2054,14 гривень, а також судові витрати у справі. Позивач зазначає, що страхове відшкодування було сплачено ПрАТ СК «УНІКА» лише 04.08.2017 р. Враховуючи умови Договору страхування, укладеного між сторонами, положення Закону України «Про страхування» та ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 21.08.2016 р. по 03.08.2017 р. в сумі 486,21 гривня, інфляційні втрати за період з з лютого 2016 р. по серпень 2017 р. в розмірі 10184,98 гривень, а також 3% річних за аналогічний період в розмірі 2231,93 гривні. Позивач подала заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила розглянути позов у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. В зв»язку з належним повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду, за згодою позивача, суд вважає за можливе на підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Ford Fiesta, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 19 червня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування на транспорті № 030336/4055/0000007 та підписано акт, яким сторони договору зафіксували відсутність пошкоджень у транспортного засобу. Предмет договору: майнові інтереси Страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. Як встановлено судом, 22 вересня 2014 року транспортний засіб «Форд» д.н. [NUMBER] був пошкоджений. На підставі положень п.3.1 Договору добровільного страхування на транспорті від 19.06.2014 р, укладеного між сторонами, дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком. Пунктом 6.1.3 Договору передбачено обов»язок Страховика при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки. Згідно з п. 7.1 Договору страхування визначені дії Страхувальника у разі настання страхового випадку, що були виконані позивачем. На підставі п. 8.1 Договору Страхове відшкодування, що має бути сплачене за договором сплачується Вигодонабувачу в рахунок погашення простроченої, поточної та дострокового погашення існуючої заборгованості Страхувальника за кредитним договором, якщо на інше не було надано письмової згди вигодо набувача. Частина страхового відшкодування. Що перевищила загальну заборгованість Страхувальника, сплачується Страхувальнику. Розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих транспортному засобу, розрахованого відповідно до умов Договору (п.8.2 Договору). Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення такого страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування зазначаються при укладенні договору відповідно до законодавства. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов»язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов»язковий для виконання сторонами. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «УНІКА» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06.02.2017 р., яке залишено без змін згідно з ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2017 р., з СК «УНІКА» було стягнуто страхове відшкодування в розмірі 51439,42 гривні, пеня в розмірі 684,71 гривня за період з 24.10.2014 р. по 21.02.2016 р., інфляційні втрати в сумі 25575,54 гривні, та 3% річних в розмірі 2054,14 гривень за аналогічний період, а також судові витрати у справі. Як встановлено судом в ході даного судового розгляду і підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», страхове відшкодування на підставі рішення суду було перераховано на рахунок позивача лише 04.08.2017 р. Пунктом 12.3 Договору страхування сторони погодили, що за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування Страховик сплачує пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності, за період з 21.08.2016 р. по 03.08.2017 р. в розмірі 486,21 гривня. Розрахунок розміру пені проведений позивачем відповідно до умов Договору страхування. Зазначені вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст.ст.549, 611, 612 ЦК України, відповідно до яких Договір є обов»язковий для виконання сторонами, а у разі невиконання настають наслідки, передбачені договором або законом. Також, звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача в зв»язку з несвоєчасним виконання зобов»язань по виплаті страхового відшкодування інфляційні втрати та 3% річних на підставі положень ст.625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу виплати страхового відшкодування на підставі Закону України «Про страхування» та Договору добровільного страхування на транспорті. В даному випадку, потерпіла є стороною договору страхування, а тому наділяється правами за цим договором на отримання суми страхового відшкодування. Тобто, зазначені правовідносини є грошовими, ґрунтуються на положеннях договору, а тому на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з лютого 2016 р. по серпень 2017 р. становить 10184,98 гривень, а 3% річних з період з 22.02.2016 р. по 03.08.2017 р. становить 2231,93 гривні. Наведений розрахунок відповідає порядку нарахування зазначених виплат і не спростований відповідачем. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а розмір вимог доведений належними і допустимими доказами, а тому зазначений позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved