Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просить суд визнати за нею право на житло за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 13а, кім. 127, у звязку із реєстрацією шлюбу з [PERSON]. Свої вимоги позивачі обґрунтували наступним. Позивач просить суд визнати за нею право житло у звязку із реєстрацією шлюбу із особою, яка є користувачем спірного приміщення на підставі договору найму житла у будинках державного і комунального житлового фонду, згідно якого наймодавець Приморськоа районна адміністрація Одеської міської ради в особі в.о. голови [PERSON] надає наймачу у безстрокове користування квартиру [ADDRESS]. Представник позивача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Третя особа до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно Наказу № 477 від 01.09.1999 року, [PERSON] була прийнята на посаду інженера (змінного) 2 категорії в вагонне депо Одеса-Застава 1 ДП «Одеська залізниця». 01 листопада 2006 року Керівництво служби вагонного господарства звернулося з клопотанням до Заступника начальника Одеської залізниці з кадрів і соціальних питань [PERSON] про надання мені, [PERSON], працівнику вагонного депо Одеса-Застава - 1, після закінчення «Одеського технікуму залізничного транспорту [PERSON]», ліжко-місця в жіночому гуртожитку за адресою: вул. Транспорта, 7-Є, кім. 1 в м. Одеса. 22 грудня 2006 року Адміністрація Одеської залізниці звернулося з клопотанням до Начальника ПВ Шевченківського ВМ Приморського району м. Одеса, полковника міліції [PERSON] про реєстрацію позивача в гуртожитку за адресою: вул. Транспортна 7-Є, кім. 16, м. Одеса. 26 січня 2007 року [PERSON], була зареєстрована органом реєстрації ПВ Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за адресою: вул. Транспортна, 7-Є, кім. 16 м. Одеса. 02 травня 2009 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] укладено шлюб, який був зареєстрований Орлинівською сільською радою Балаклавського району м. Севастополя, про що свідчить Свідоцтво про шлюб Серія 1-АС № 019853 та відповідний актовий запис № 10. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], що підтверджує Свідоцтво про народження Серія 1-ЖД № 189303, видане Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 06 жовтня 2009 року [PERSON], звернулася до Заступника Начальника Одеської залізниці з кадрів і соціальних питань [PERSON] з заявою з приводу реєстрації сина [PERSON], [INFO], за адресою: вул. Транспортна, 7- Є, кім. 16 в м. Одеса. Рішення по цьому питанню було прийняте позитивне, у зв'язку з чим було направлено для виконання клопотання керівництва Одеської залізниці від 10.10.2009 року НЗК - 03/650. щодо реєстрації [PERSON], за місцем проживання у гуртожитку по вул. Транспортна, 7-Є, кім. 16 в м. Одеса. На даний час позивач разом зі своєю сімєю проживає в гуртожитку за адресою: пр.. Гагаріна 13-а. кім. 127, м. Одеса. 02.11.2014 року між [PERSON] (чоловіком позивача) з Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, в особі в.о. голови [PERSON] укладено договір найму житла у будинках державного і комунального житлового фонду, згідно якого наймодавець дає наймачу у безстрокове користування [ADDRESS]. Згідно посвідчення № 25 від 25.03.2014 року [PERSON] ( чоловік позивача) має право на заняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Підставою звернення до суду стали посилання позивача на той факт, що в лютому 2014 року позивача та її вина було виселено з кімнати в жіночному гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул. Транспортна, 7-Є, а також те, що сімейні стосунки, станом на теперішній час, не склалися, вона постійно знаходиться у потенційній зоні ризику залишитись без житла з дитиною на вулиці, та просить суд захистити її право на житло, шляхом визнання за нею права на житло за адресою: и. [PERSON], просп. Гагаріна, 13а, кім. 127. Відповідно ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. З ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Незаконне виселення має місце у разі, якщо воно здійснюється без законних підстав, тобто без судового рішення, яке набуло чинності. Згідно ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст.19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд критично ставиться до посилань позивача на те, що її право на житло порушене, оскільки станом на теперішній час вона постійно проживає за адресою: [INFO], кім. № 127, що не спростовується сторонами, та її право не порушено, а також те, що суд не може вирішувати спір на майбутнє. Відповідно до ч .2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України обовязок доказування лежить на сторонах. Судом встановлено, що права позивача не порушено, а тому йому має бути відмовлено в задоволені позову у звязку з відсутністю для задоволення позову правових підстав. Таким чином, суд прийшов до переконливого висновку щодо необхідності відмови у позові Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed