Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду АР Крим із позовною заявою до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування ордеру на житло. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.1993 року на її ім,я Щолкінською міською радою був виданий ордер про право заняття житлової площі, а саме - кв.[ADDRESS], де вона проживає з 04.02.1993 року по теперішній час. У той же час рішенням виконавчого комітету Щолкінської міської ради №335 від 06.02.1998 року на ім,я відповідача [PERSON] також був виданий ордер про право заняття однієї кімнати у зазначеній квартирі, про що позивачу стало відомо тільки 23.08.2013 року. Позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Щолкінської міської ради №335 не відповідає вимогам закону, а тому дане рішення та ордер виданий на ім,я [PERSON] підлягають скасуванню. За захистом своїх прав позивач звернулася до суду. Позивач, її представник в судове засідання не з,явилися, були повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає з наведених в ньому підстав. Представник відповідача Щолкінської міської ради у судове засідання не з,явився, був повідомлений, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень на позов не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення у пресі, заперечень на позов не надав. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи зі встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених вимог. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.08.2006 року позивач [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках кімнати житловою площею 15,6 кв. м в кв. [ADDRESS] загальною площею 26,7 кв. м (а.с. 39). Згідно довідки КП «Щолкіно-Азов» №104 від 22.08.2013 року [PERSON] проживає за адресою: АРК, [ADDRESS], разом із сином [PERSON] Колишній чоловік [PERSON] виписаний з м. Щолкіне 15.02.2001 року (а.с. 13). 04 лютого 1993 року Щолкінською міською радою на підставі рішенні №241 від 29.12.1992 року був виданий ордер на житлове приміщення у малосімейному гуртожитку №32 [PERSON] (позивачу), яка працює товароведом-декоратором в ОРС, на право зайняття кв. [ADDRESS] житловою площею 26,49 кв. м сім,єю із чотирьох осіб - наймачу [PERSON], чоловіку [PERSON], свекру [PERSON] та сину [PERSON] (а.с. 8,11). 08 лютого 1993 року позивачем було укладено договір найму даного житлового приміщення (а.с. 9-10). Рішенням Ленінського районного суду АРК від 15.01.2007 року було визнано недійсним розпорядження органу приватизації №34 від 23.01.1998 року про приватизацію квартири [ADDRESS] на ім,я [PERSON], визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] видане на ім,я [PERSON] Щолкінською міською радою 23.01.1998 року, визнано недійсною державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 15-16, 38). Рішення набрало законної сили 25.01.2007 року. Даним судовим рішенням було встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат та що 05.11.1997 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відбувся розподіл особових рахунків. Також даним рішенням встановлено, що за [PERSON] на праві приватної власності була зареєстрована одна житлова кімната та підсобні приміщення загальною площею 21,6 кв. м, в тому числі житлова площа 12,6 кв. м в квартирі [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 23.01.1998 року №3425. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже суд вважає встановленим, що на підставі свідоцтва про право власності від 23.01.1998 року №3425 за відповідачем [PERSON] на праві приватної власності була зареєстрована саме одна житлова кімната площею 12,6 кв. м в квартирі [ADDRESS]. Рішенням виконкому Щолкінської міської ради №335 від 06.02.1998 року було вирішено на підставі заяви відповідача [PERSON] видати постійний ордер на займане ним житлове приміщення - одну кімнату житловою площею 12,7 кв. м в квартирі [ADDRESS], склад сім,ї - одна особа (а.с. 45). На підставі даного рішення 10 лютого 1998 року виконкомом Щолкінської міської ради був виданий ордер №3848 [PERSON] (відповідачу) на право зайняття однієї кімнати житловою площею 12 кв. м в кв. [ADDRESS] сім,єю із однієї особи (а.с. 7), що також підтверджується листом КП «Щолкіно-Азов» №1983 від 23.08.2013 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 15 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті, серед іншого, 1) приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (стаття 51); 2) видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Згідно ст. 18 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 51, 58 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст. 150 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998 року відповідач [PERSON] став власником однієї кімнати житловою площею 12,6 кв. м в квартирі [ADDRESS] (а.с. 38). Отже з даного часу зазначене житлове приміщення перестало входити до державного (відомчого, громадського) житлового фонду та стало особистою приватною власністю відповідача [PERSON], а отже виконком Щолкінської міської ради не мав права розпоряджатися даним житловим приміщенням. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло видане на ім,я [PERSON] було лише 25.01.2007 року на підставі відповідного рішення суду (а.с. 15-16). Крім того слід зазначити, що відповідно до ст. 58 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення. Доказів того, що ордер на житлове приміщення у малосімейному гуртожитку №32 від 04.02.1993 року виданий на ім,я [PERSON] на час видачі спірного ордеру [PERSON] було змінено або скасовано матеріали справи не містять. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що спірні рішення виконкому Щолкінської міської ради №335 від 06.02.1998 року про видачу [PERSON] постійного ордеру на займане ним житлове приміщення - одну кімнату житловою площею 12,7 кв. м в квартирі [ADDRESS] та ордер на житло від 10 лютого 1998 року №3848, виданий виконкомом Щолкінської міської ради [PERSON] на право зайняття однієї кімнати житловою площею 12 кв. м в кв. [ADDRESS] сім,єю із однієї особи були прийняті з порушенням діючого на той час законодавства, а тому є незаконним та недійсним відповідно (згідно ст. 59 ЖК України) та підлягають скасуванню. Також суд звертає увагу не невідповідність змісту оскаржуваного рішення в частині зазначення розміру житлової площі кімнати, що надається, ордеру, що був виданий на підставі даного рішення. Оскільки спірні правовідносини виникли під час дії ЦК України 1963 року та не є такими, що продовжуються на даний час, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України 1963 року. Враховуючи, що згідно мотивів заяви про наявність оскаржуваного рішення та ордеру позивач дізналася лише 23.08.2013 року під час звернення до КП «Щолкіно-Азов» за довідкою про склад сім,ї і доказів протилежного суду не надано, суд знаходить можливим передбачений ст. 71 ЦК України 1963 року, ст. 59 ЖК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) строк на підставі ч.2 ст. 80 ЦК України 1963 року поновити, визнавши його причину пропуску поважною. На підставі викладеного та

Outcome: approved