Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, у [INFO] помер її батько - [PERSON] Після його смерті залишилися спадкоємці першої черги - мати позивача [PERSON], позивач та дві сестри позивача [PERSON], [PERSON] Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Ані позивач, ані сестри не мали наміру вступати у права спадкоємців, оскільки вважали, що це право належить виключно їх матері. Однак після смерті матері виявилось, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.12.1984 року, і вона не є спадкоємцем першої черги у зв'язку з чим, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено з підстав пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку із викладеним, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини оскільки вважає, що відсутність інформації про не перебування її матері та батька у зареєстрованому шлюбі, є поважною причиною пропуску визначеного законом строку, для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення на підставі поданих позивачем доказів. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення на підставі поданих позивачем доказів. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.06.2017 року (а.с. 8). Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.01.2017 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.12.1984 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 11.12.1984 року (а.с. 11). Із договору купівлі-продажу від 20.12.1996 року убачається, що позивач [PERSON], та її батьки [PERSON] та [PERSON] є в рівних частинах власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.11.2017 року заявником [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, та не надані до нотаріальної контори усі необхідні документи, тому їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14-15). За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно с. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи убачається, що позивач є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про перебування її матері у шлюбі із спадкодавцем, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На думку суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що строк подачі заяви про прийняття спадщини був нею пропущений з поважних причин, оскільки позивач мала реальну можливість, не залежно від перебування її батьків у зареєстрованому шлюбі, звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини, чого, у встановлений законом строк свідомо не зробила. Ті причини на які посилається позивач як на поважність пропуску визначеного строку, не можуть бути визнані судом такими які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed