Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просить суд визнати за нею право приватної власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 77, 7 кв м, житловою площею 16, 1 кв м, з надвірними господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити повністю, а справу розглянути у свою відсутність. Представник відповідача повністю визнав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а справу розглянути у свою відсутність. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] у віці 61 рік в селі Свердлове Комінтернівського району Одеської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Сведловської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 7. Після її смерті залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , в якому вона постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті. При житті, 04.02.1984 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Свердловської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області, яким зробила заповідальне розпорядження, що вищевказаний житловий будинок заповіла позивачці. За таких обставин, в силу ст. 1217 ЦК України [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом майна, що залишилося після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що інших спадкоємців немає. Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавицею та продовжує проживати у спадковому будинку, а також на час відкриття спадщини позивач була неповнолітньою. Згідно ст. 1268 ч. 4 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно довідки сільської ради, на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивач проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у державного нотаріуса Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області неможливо через відсутність у спадкодавиці правовстановлюючих документів на будинок, оскільки це не передбачено Законом України «Про нотаріат». При таких обставинах, судовий порядок - це єдиний шлях оформити спадщину на спадкове майно. Вищезазначений житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами при житті знаходився в повному володінні та користуванні [PERSON] (нині померлої) та належав її згідно запису в по господарській книзі № 40, сторінка 20, рахунок № 6501 Красносільської сільської ради значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] , що підтверджується витягом з по господарської книги, який додається до позовної заяви за № 1067 від 09.01.2020 року. Згідно первинної технічної інвентаризації даний житловий будинок літ. А має загальну площу 77, 7 кв м, житлову - 16, 1 кв м, допоміжну - 61, 6 кв м та надвірні господарчі будівлі та споруди значиться за [PERSON] (нині померлою) за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС», додається). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок, збудований на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Проте, до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, записом в по господарській книзі Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області підтверджено право власності [PERSON] (нині померлої) на вищевказаний житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідка сільської ради доводить, що позивач фактично вступила в управління і володіння майном, що залишилося після смерті [PERSON] . На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз`ясненню, викладеному у п. 23 постанови ПВС України від 30.05. 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивач лише у судовому порядку може реалізувати своє право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами. Таким чином, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved