Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 11.01.2004р.н. та [PERSON] 16.04.2012р.н., мотивуючи, що на теперішній час сторони разом не проживають, внаслідок чого відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що є обтяжуючим фактором для позивача. Крім того, молодша дитина потребує додаткових витрат, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат. У звязку з наведеним просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2000,00грн. щомісячно, які підлягають індексації до закону, до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина в розмірі 600,00грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання в межах суми платежу за один місяць; стягнути судові витрати в сумі 5120,00грн. Позивач приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позові, які просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 970,00грн. аліментів на двох дітей, в решті вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], 11.01.2004р.н. та [PERSON] 16.04.2012р.н.,, що підтверджується свідоцтвами про народження долученими до матеріалів справи, які проживають разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтвержено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами. Молодша дитина відвідує гуртки розвитку. Відповідач є безробітним, що підтвержено довідкою від 11.07.2017р. ХМЦЗ. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За заявою одержувача аліментів, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Це має місце тоді, коли платник аліментів одержує нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК). Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище дитини. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме про стягнення аліментів по 1000,00грн. на кожну дитину та додаткових витрат в сумі 500,00грн., в решті вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, на підставі долучених до матеріалів справи документів, оскільки відповідач має можливість влаштуватись на роботу та заробити кошти, з яких щомісячно виділяти на своїх дітей, при цьому вказаний судом розмір аліментів та додаткових витрат не поставить його в скрутне становище, та забезпечить мінімальний рівень існування дітей, а обставина, що відповідач не працює без поважних причин, не звільняє останнього від обовязку утримувати власних дітей. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем відповідно до квитанції долученої до матеріалів справи сплачено за юридичні послуги 5120,00грн., що не перевищує граничного розміру.

Outcome: partial