Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Дубриницької сільської ради Перечинського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 14 січня 1981 року вона зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. З того часу вона постійно проживала за вказаною адресою як квартиронаймач, сплачувала комунальні платежі, та й на даний час продовжує добросовісно, безперервно та відкрито проживати у даній квартирі. У 2015 році з метою оформлення права власності на квартиру №25 у будинку № 131 в с. Дубриничі, вона звернулася до РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради для виготовлення технічної документації на квартиру. Отримавши технічний паспорт, вона звернулася із заявою до КП «Комунальник» щодо оформлення документів по передачі їй квартири, якою вона користувалася на правах найму, у приватну власність. Однак, у відповідь вона одержала листа про те, що будинок не знаходиться на балансі КП «Комунальник», так як у 2007 році не був переданий ліквідаційною комісією з балансу КП «Будівельник» на баланс КП «Комунальник». 03 листопада 2016 року вона звернулася із заявою до Дубриницької сільської ради як до уповноваженого органу, який управляє майном Дубриницької територіальної громади, про надання дозволу на оформлення права власності на займану квартиру. Але у відповідь отримала інформацію про те, що на балансі сільської ради даний будинок не знаходиться, у звязку з чим їй необхідно звернутися до правонаступника ліквідованого комунального підприємства КП «Комунальник» або вирішити питання про визнання права власності у судовому порядку. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. У судове засідання представник відповідача також не зявилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, про позову не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказах, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлено, що згідно по господарської книги № 9 на 2011-2015 роки та номера обєкта по господарського обліку 693, позивач [PERSON] є головою домогосподарства (квартири), зареєстрованого за адресою: [INFO], що стверджується довідкою виконкому Дубриницької сільської ради Перечинського району № 1852 від 15 грудня 2016 року (а. с. 5). Дана квартира перебувала у комунальній власності (на балансі КП «Будівельник») і цей факт стверджується повідомленням Дубриницького сільського голови за вих. № «Н» 02-12/231 від 04 листопада 2016 року (а. с. 10). Крім цього, як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] з 14 січня 1981 року зареєстрована у [INFO], а також виготовила технічний паспорт на приватизовану квартиру (а. с. 4, 12). Письмового договору житлового найму спірної квартири між позивачем та відповідачем не укладено. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем визнається та не оспорюється факт правомірного вселення позивачки у спірну квартиру та набуття нею усіх прав й обовязків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 344 цього Кодексу, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років). Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивач спірним майном відкрито, безперервно володіє 35 років, таким чином, визнання права власності на квартиру за позивачем в порядку набувальної давності відповідає положенням чинного законодавства України, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved