Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що 13.11.1992 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Разом з відповідачем однією сім`єю вони прожили 26 років. Проте спільне життя не склалось з причин того, що вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові, протягом з серпня 2019 року по теперішній час разом проживають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з серпня 2019 року. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання з відповідачем неможливе. Неповнолітніх дітей не має. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливо і суперечить її інтересам та просить суд даний шлюб розірвати. Згідно автоматизованого розподілу судової справи від 21.11.2019 року справа передана судді Гриню Н.Г. Ухвалою суду від 29.11.2019 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Від позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Прізвище залишити без змін. Від відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.11.1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] відділом записів актів громадянського стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, про що зроблено актовий запис №1032 (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з серпня 2019 року, спільне господарство не ведуть. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам та їх доньки, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому провадженні із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] відділом записів актів громадянського стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, актовий запис №1032. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за доцільне залишити без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.142 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384,20 грн., а інші 50% (384,20 грн. відповідно) повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved