Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернулася в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.04.1999 року вона з відповідачем по справі, зареєстрували шлюб відділом РАЦСу Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис №361 (свідоцтво серії [NUMBER] від 23.03.1999р., а.с. 4). Від даного шлюбу у них є двоє дітей -повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, шлюбні відносини вони не підтримують. За наведених обставин просила суд розірвати шлюб, щодо поділу сімейного майна та місця проживання неповнолітньої дитини у сторін спору немає. Також позивач просить суд не вживати визначених ст.111 Сімейного Кодексу України заходів щодо примирення подружжя. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився і також подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.1999р. (а.с.4), сторони зареєстрували шлюб відділом РАЦСу Івано-Франківського міськвиконкому 23 квітня 1999 року, актовий запис № 361. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved