Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с. Копіювата в особі Копіюватської сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. У позові позивач вказала, що [INFO] р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно, яке позивачем було успадковане, подавши заяву в Канівську державну нотаріальну контору. Разом з цим виявилося, що за життя його мати відповідно до Договору від укладеного 25.02.2002 року між СТОВ «ЗЛАГОДА» та членами колгоспу отримала у власність у вигляді майнового паю 1/5 частину корівника, загальною площею 879 кв.м., який знаходиться на колишньому тваринницькому дворі [ADDRESS]. Позивач про наявність Договору не знав, оскільки його мати за свого життя не зверталася за здійсненням державної реєстрації права власності та отриманням у встановленому порядку свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Саме тому позивач змушений звернутися до суду. Просить визнати за ним право власності на 1/5 частину корівника, загальною площею 879 кв.м., який знаходиться на колишньому тваринницькому дворі [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.05.2014 року (а.с.8) в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача - територіальної громади с. Копіювата в особі Копіюватської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду телефонограму про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2011р. (а.с.10), що [PERSON] померла [INFO] року в с. Копіювата Канівського р-ну Черкаської області; - з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.1959 року (а.с.29), що матір'ю [PERSON] була [PERSON]; - з копії Договору укладеного 25.02.2002 року між СТОВ «ЗЛАГОДА» та членами колгоспу (а.с.9), що [PERSON] передано у власність, в якості майнового паю, 1/5 частину корівника цегляного, критого шифером, загальною площею 879,1 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], з повідомлення приватного нотаріуса Канівського районного нотаріального округу № 216/01-16 від 30.07.2014 року, що після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняв [PERSON] (а.с.16-46). З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/5 частину корівника, загальною площею 879 кв.м., який знаходиться на колишньому тваринницькому дворі [ADDRESS]. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved