Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2017 року. Згідно п. 3.8 вказаного Договору купівлі-продажу квартири продавець квартири зобов'язався до 09.04.2017 року звільнити квартиру від особистих речей та зняти з реєстрації всіх зареєстрованих у ній осіб. Однак, всупереч зазначеній умові Договору відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі, хоча в квартирі з 2016 року не проживають, комунальні послуги, які на них нараховуються не сплачують. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного. Так, згідно Договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2017 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2017 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-6, 7). Згідно п. 3.8 вказаного Договору купівлі-продажу квартири продавець квартири зобов'язався до 09.04.2017 року звільнити квартиру від особистих речей та зняти з реєстрації всіх зареєстрованих у ній осіб (а.с.5 зі зворот.боку). Однак, згідно довідок від 19.06.2017 року відповідачі залишаються зареєстрованими у зазначеній квартирі (а.с.14, 15). Судом на підставі наявних у справі доказів установлено, що відповідачі в зазначеній квартирі не проживають з 2016 року, однак з реєстраційного обліку не знімаються (а.с.8, 9, 14, 15). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців. Отже, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідачі добровільно залишили зазначену квартиру, більше шести останніх місяців у вказаній квартирі відсутні, суд уважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved