Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому зазначає, що що згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 21.01.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] , дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, з 08.07.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було внесено зміни до Сімейного Кодексу України, зокрема, в ч.2 ст.182, де зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, позивач просить змінити розмір стягуваних з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліментів з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Судом встановлено, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 21.01.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] , дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.12.2014 року і до повноліття дітей. Як свідчить копія виконавчого листа і довідка Андрушівського районного відділу ДВС дане рішення суду знаходиться на виконанні і позивач отримує аліменти, але вважає, що зміни в законодавстві є підставою для перегляду раніше прийнятого рішення та збільшення розміру аліментів. Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За ч.2 ст.182 СК України, в редакції Закону №2037 VІІІ від 17.05.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п.17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року за №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Однак як видно із позовної заяви [PERSON], її вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, нею не наводяться будь-які обставини зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, не надаються докази цих обставин, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів, яким визначено розмір аліментів у частці від доходу, і дану частку позивач не просить змінити. В даному випадку зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину є законодавчою підставою та обов»язком для автоматичного нарахування аліментів у розмірі визначеному законом. З врахуванням того, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить вимогам закону, суд не приймає його до уваги та вважає, що в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed