Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розподіл майна та стягнення грошової компенсації ? частини вартості автомобіля. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 серпня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування в зареєстрованому шлюбі вони придбали легковий автомобіль «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, вищевказаний автомобіль знаходиться в його користуванні, який є їхньою спільною власністю, ринкова вартість якого станом на листопад 2013 року становить 5 000 доларів, що на цей період еквівалентно 39 965 грн. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частину спірного автомобіля та виділити їй в натурі ? частину автомобіля «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] шляхом грошової компенсації в розмірі 19 982,50 грн. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169,224,225 ЦПК України - заочно. Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що автомобіль «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], вже йому не належить, а є власністю [PERSON] В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно ч. 2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Судом встановлено, що 14 серпня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.08.2010 року(а.с.10). Відповідно до довідки ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області №14/5176 від 11.07.2013 року за відповідачем 20.10.2010 року був зареєстрований автомобіль «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], на підставі вантажної митної декларації №110000005/8/504159 від 09.10.2008 року та довідки-рахунку ДДР №733824(а.с.21). Оскільки шлюб між позивачем та відповідачем був укладений 14.08.2010 року, автомобіль зареєстрований за відповідачем 20.10.2010 року, тобто за час перебування у шлюбі з позивачем, тому автомобіль «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя. 29.03.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу прізвище позивача було змінено на «[PERSON]»(а.с.52). Після розірвання шлюбу право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, [PERSON] не втратила, тому на час розгляду справи автомобіль «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що домовленості між сторонами або шлюбного договору не існує щодо поділу спільного майна подружжя, тому частки майна позивача та відповідача є рівними. Відповідно до довідки ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області №14/7143 від 14.10.2013 року спірний автомобіль 16.05.2013 року був знятий з обліку для реалізації та станом на 09.10.2013 року зареєстрований за [PERSON].(а.с.38). Оскільки автомобіль, який є річчю неподільною, було реалізовано відповідачем, виділ у натурі частки із спільного майна неможливий, тому позивач має право на грошову компенсацію своєї частки в спільному майні подружжя, тобто ? частки вартості автомобіля. Згідно з витягом Інтернетсайту «Авто.Риа» станом на листопад 2013 року ринкова вартість спірного автомобіля становить 5 000 доларів, що на цей період еквівалентно 39 965 грн. Таким чином вартість ? частини спірного автомобіля, що повинен компенсувати відповідач позивачеві, становить 19 982,50 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартості автомобіля «Ideal СН7111В» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], а саме 19 982,50 грн. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial