Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 03.10.2007р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 2754, та повернення їй квартири за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2015р. залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача [PERSON], померлого 17.02.2013р., [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON]. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Треті сторони явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У звязку з неявкою у судові засідання відповідача, за відсутності заперечень представників позивача суд у судовому засіданні 24.11.2015р. ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представників позивача, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 03.10.2007р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (далі Договір довічного утримання), згідно з яким відчужувач ([PERSON]І.) передає у власність, а набувач ([PERSON]А.) отримує у власність на умовах цього договору квартиру № 1, що знаходиться у місті Дніпропетровську, вул. Шаляпіна, 7, а набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. У цей же день приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням Договору довічного утримання накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить [PERSON], до припинення чи розірвання вищевказаного договору. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що [PERSON] помер 17.02.2013р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], спадкоємцями, які прийняли спадщину є його дружина [PERSON] та малолітня донька [PERSON], а відтак суд доходить висновку, що до вказаних осіб перейшли обовязки набувача за Договором на підставі ст.757 ЦК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні, набувач з моменту підписання Договору довічного утримання його умов не виконував, а його спадкоємці взагалі проживають в іншому місті та ніколи не звертались до позивача з приводу виконання обовязків по її догляду. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надала суду жодних доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд доходить висновку про неналежне виконання [PERSON], який помер 17.02.2013р., та його спадкоємцями своїх зобовязань як набувачів, передбачених Договором довічного утримання, що відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України є підставою для його розірвання. За змістом ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи наявність підстав для розірвання Договору довічного утримання, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог також в частині повернення позивачу права власності на квартиру за адресою [ADDRESS]. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved