Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0367 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436100:07:003:0526, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 20.06.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., відповідно до якого заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, 31.07.2019 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відмовлено, так як вказане майно не було зазначено в заповіті. Позивач, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка, право власності на яку зареєстроване за промерлою [PERSON] , є присадибною, на ній розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який успадкований позивачем відповідно до заповіту, просить визнати право власності на вказану земельну ділянку з підстав, передбачених ч. 1 ст. 120 ЗК України, ст.ст. 377, 1225 ЦК України. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 23.03.2021 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.04.2021 року витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи . 17.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, про що надав відповідну заяву, просив розглядати справу у відсутність. Представник Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за відсутності представника відповідача. Приватний нотаріус в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 20.06.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., реєстровий номер 5257, відповідно до якого заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , та грошові вклади (а.с. 50). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 55). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Варивода В.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 48). 31.07.2019 року приватним нотаріусом Варивода В.В. видано [PERSON] свідоцтво про право власності за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Постановою приватного нотаріуса Варивода В.В. від 19.02.2021 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 5310436100:07:003:0526, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відмовлено, так як вказане майно не було зазначено спадкодавцем у заповіті (а.с. -18). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НИ№543527, [PERSON] є власником земельною ділянки, площею 0,0367 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 17). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексуУкраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною першою ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудовних будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір присадібної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої в містах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,10 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши цільове призначення спірної земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на праві власності, а також волю спадкодавця, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок позивача, інші будівлі та споруди, а земельна ділянка, площею 0,0367 га, призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Висновки суду ґрунтуються на правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 675/2372/16-ц, провадження № 61-29813сво18.

Outcome: approved