Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суд із зазначеним позовом, в якому просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 55,950 грн., що становить половину від витрат. Зазначає, що додаткові витрати на дитину складаються з придбання: телефону 8471,57 грн.; спального дивану 11995,00 грн.; ноутбука 8927,99 грн.; поїздки до Лівану 48000,00 грн., навчання у школі бізнесу для підлітків 3469,00 грн.; виготовлення, протезування та обслуговування брекетів 28570,00 грн.; всього витрати становлять суму 111900,04 грн. Представником відповідача подано відзив, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку із необґрунтованістю та відсутністю доказів. Позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено про не погодження з відзивом. Позивач в судовому засідання просила позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області 23.11.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження із викликом осіб. У задоволення клопотання відповідача про допит в якості свідка [PERSON] , було відмовлено, із занесенням ухвали до протоколу судового засідання, оскільки додаткові витрати на дитину підтверджуються не показами дитини, а платіжними документами. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Заявляючи додаткові витрати, позивач повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. На підтвердження встановлення брекетів, позивач надала фото дитини, копію талону про відвідування стоматологічної поліклініки та роздруківку із інтернет сайту щодо вартості брекетів. Брекети\~ це пристрої, що використовуються в ортодонтії для вирівнювання та випрямляння зубів і також допомагають покращити стоматологічне здоров`я пацієнта. Належними та допустимими доказами на підтвердження стану здоров`я дитини, який потребує встановлення даного пристрою, є медичні документи, видані лікувальною установою або відповідним лікарем. Належними та допустимим доказами на підтвердження вартості брекетів та їх обслуговування є відповідні платіжні документи, які б свідчили про їх придбання, або про оплату роботи лікаря. Належних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров`я [PERSON] , який би потребував надання медичної допомоги з встановлення брекетів позивачем не надано, як і не надано доказів на підтвердження витрат у розмірі 28570,00 грн. на придбання та обслуговування брекетів. Сертифікат про закінчення курсу для тинейджерів «Архітектор майбутнього» - не є належним та допустимим доказом на підтвердження вартості навчання у розмірі 3469,00 грн., крім того його не можна вважати офіційним документом, оскільки він не заноситься до офіційних реєстрів. Суд не бере до уваги копії квитанції на переказ коштів на ім`я фізичної особи, у якості оплати навчання на курсах, оскільки не надано доказів наявності договору із зазначенням вартості навчання. Крім того, навчання на даних платних курсах не є здобуттям освіти і не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Проходження таких курсів не обумовлено особливими потребами дитини внаслідок станом її здоров`я або іншими особливими обставинами. З копії квитанції від 28.03.2019 року вбачається, що придбано смартфон Meizu X8 та супутні товари за 8471,57 грн. З копії квитанції від 16.06.2019 року вбачається, що придбано ноутбук Lenovo із встановленням програми та сервісом за 8927,99 грн. Дані речі придбані у 2019 році, тобто до запровадження карантину та дистанційної форми навчання. Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що придбання смартфону та ноутбуку обумовлено наявністю особливих обставин щодо дитини. 26.10.2020 року придбано диван за 11999,00 грн., що вбачається з копії квитанції на оплату. Витрати на придбання дивану не можуть рахуватись, як додаткові витрати на утримання дитини, оскільки є витратами на зміну інтер`єру. Доказів, що придбання дивану обумовлено особливими обставинами суду не надано з боку позивача. Позивач не\~довела належними\~та допустимими\~доказами,\~що поїздка\~в Ліван обумовлена особливими обставинами, не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо такої поїздки, доказів неможливості обрання більше бюджетного відпочинку. Крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат у розмірі 48000,00 грн. на поїздку в [PERSON] . Роздруківка із інтернет сайту із зазначенням найдешевшої вартості квитка, не є доказом придбання такого квитка. Суд не бере до уваги копії квитанції щодо придбання речей, оскільки це не відноситься до обставин позову та позовних вимог. Отже витрати, за які позивач просить стягнути 55950,00грн. не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні\~статті 185 СК України. Суд також враховує правову позицію Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Крім того позивачем не надано доказів на підтвердження факту проживання дитини [PERSON] із матір`ю [PERSON] . Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 263-265 ЦПК України суд,-

Outcome: dismissed