Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . На реєстраційному обліку в квартирі перебуває вона, її донька [PERSON] , онуки та її брат [PERSON] , який з 2006 року за даною адресою не проживає, його особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує її права як власника. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2019 року прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Куницею Т.В. 26.09.2006 року, належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 17.07.2018 року та акту про не проживання від 18.07.2018 року, виданих ОСББ «Таврик» вбачається, що на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] перебуває [PERSON] , 1958 р.н., але за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved