Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що 22 квітня 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Карабіївською сільрадою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №1. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] .\~Вона разом\~із дочкою\~проживає у\~будинку її\~батьків за\~адресою [ADDRESS] ,\~знаходиться на\~обліку в\~Теофіпольському УПСЗН\~та отримує\~допомогу у\~зв`язку із\~народженням першої\~дитини у\~розмірі 860\~грн.\~щомісячно.\~Одруження з\~відповідачем виявилося\~невдалим,\~подальше сумісне\~життя і\~збереження сім`ї\~стали неможливими,\~шлюбних відносин\~не підтримують. Сім`я розпалася, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дочка залишилися на утриманні позивача та проживає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами\~ не досягнуто. Просить шлюб розірвати та стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дочки [PERSON] \~в розмірі\~3500\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~моменту подачі\~позовної заяви\~до суду\~до досягнення\~дочкою повноліття. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, та розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву в\~якому позовні\~вимоги про\~розірвання шлюбу\~визнав,\~просив шлюб\~розірвати,\~строк на\~примирення не\~надавати,\~оскільки вважає,\~що їх\~шлюб є\~невдалим,\~примирення неможливе.\~Позовну вимогу\~про стягнення\~з нього\~аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття не визнає у повному обсязі, вважає що дана позовна вимога є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від заробітку платника аліментів або в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нестабільний, мінливий заробіток. У зв`язку із тим, що з 18 грудня 2019 року він не працює, не має у володінні чи користуванні ні рухомого, ні нерухомого майна, не має грошових коштів, заощаджень, корпоративних прав він не має можливості сплачувати аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 3500 грн., однак не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дочку у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму визначеного на дитину певного віку, як передбачено законом. Суд вважає\~можливим розглядати\~справу у\~відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Карабіївською сільрадою Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Відповідно до довідки виданої Теофіпольською селищною радою від 02.01.2020 року про склад сім`ї, позивач проживає разом із дочкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою Теофіпольського управління соцзахисту населення від 03.01.2020 року №5, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні першої дитини. Відповідно до запису №10 у трудовій книжці [NUMBER] [PERSON] він 18.12.2019 року звільнений з посади монтажника будівельно-монтажного відділу ТОВ «СОЛАР СТАЛЬКОНСТРУКЦІЯ» за згодою сторін. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~ Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч.3\~ст.109 Сімейного кодексу України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.4\~ст.109 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки і позивач, і відповідач вважають шлюб невдалим, заяв про надання строку на примирення суду не надано, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів. суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного: Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд критично оцінює надані представником позивача скріншоти сторінок з мобільного телефону, оскільки вони не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 95,100 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1779 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на\~ дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач подала позов 15.01.2020 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 15.01.2020 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial