Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована дочка позивачки - [PERSON] , зять - [PERSON] , онука [PERSON] та онука [PERSON] .. Проте з 2000 року по даний час відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідачів. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сідорова І.А. позов підтримала та просить його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином. Причини їх неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлялися про день, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин і не повідомили причини неявки та не подали відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 серпня 1992 року Кременецькою державною нотаріальною конторою та реєстраційним посвідченням від 22 жовтня 1992 року. Згідно будинкової книги та акту обстеження на факт проживання, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , але не проживають там з 2000 року, знаходяться у м.Порто, Португалія. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] близько 19 років без поважних причин не проживають за місцем своєї реєстрації, тому втратили право на користування житловим приміщенням - квартира [ADDRESS] .

Outcome: approved