Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 11.06.1994 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. 08.11.2020 рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області вказаний шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в Інституті права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка» на третьому курсі денної форми навчання на бюджетній основі. З 2012 року відповідач не приймав участі ні у вихованні, ні в матеріальному забезпеченні спільної доньки. Вона повністю перебуває на утриманні позивачки. Не зважаючи, що донька навчається на бюджетній основі, наявна необхідність сплати за гуртожиток, навчальні матеріали, харчування та ін., доходів [PERSON] не вистачає, щоб забезпечити доньку всім необхідним самостійно, тому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-річного віку. Ухвалою суду від 05.11.2020 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що звернулась до суду із вкзааним позовом, оскільки її доходів не вистачає для забезпечення доньки. Відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні доньки, натомість цього не робив протягом тривалого часу. Також пояснила, що донька отримує стипендію близько 2 000 грн., натомість позивачка щомісячно витрачає на забезпечення її всім необхідним близько 2 000 - 3 000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що не приймає участі в утриманні доньки, оскільки не має фінансової можливості. Наразі проживає у селі, протягом тривалого часу ніде не працює, оскільки за місцем його проживання роботи не має, на життя заробляє тимчасовими заробітками, збором грибів та ягід. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Неявка в судове засідання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються обов`язків батьків по утриманню повнолітніх дітей, і регламентуються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На підставі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровано шлюбі, який був укладений 11.06.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 40. Вказаний шлюб розірвано рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.11.2012, яке вступило в законну силу 26.11.2012 (справа № 2321/1381/12, провадження № 2/2321/397/12). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка є студентом третього курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти /Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання у червні 2022 року, що підтверджено довідкою № 443/2020 від 11.08.2020. На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Зі змісту статті 201 Сімейного кодексу України вбачається, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи наведені норми закону вбачається, що обов`язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини є спільним для обох батьків і вони зобов`язані приймати таку участь у рівних частках. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач витрачає на утримання дитини в середньому щомісячно грошові кошти в сумі близько 2 000 - 3 000 грн. Також суд враховує, що відповідач не має постійного місця роботи та не має постійних доходів, його доходи мають незначний та мінливий характер. У свою чергу [PERSON] отримує стипендію. За таких обставин ухвалення судом рішення лише на підставі визнання позову відповідачем буде суперечити закону, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. З наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та стягненню підлягають аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в сумі 1 000 грн. щомісячно. В іншій частині позов не підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial