Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідача із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 18.06.2004 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачем. Відповідач на сьогодні має абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач не цікавиться життям доньки, та не турбується про її здоровям. Дитина отримала травму менікса правого коліна та потребує оперативного лікування в Ізраїлі. Позивач має можливість забезпечити дитині виїзд за кордон, оздоровлення та розширення її світогляду. Оскільки не можливо отримати згоду відповідача для надання дозволу на виїзд дитини за кордон, тому позивач просить суд гадати дозвіл на виїзд доньки за кордон без дозволу (згоди) батька, дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон до досягнення дитиною повноліття. Позивач надав до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169, 224, 225, 226 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи - Управління служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не зявилася, звернулася із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти вирішення справи в інтересах дитини. В судове засідання сторони не зявилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 4 ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що з 18.06.2004 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.06.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачем. Відповідач на сьогодні має абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач не цікавиться життям доньки, та не турбується про її здоровям. Дитина отримала травму меніска правого коліна та потребує оперативного лікування в Ізраїлі. Позивач має можливість забезпечити дитині виїзд за кордон, оздоровлення та розширення її світогляду. Відповідач має абсолютно незалежне від позивача життя, він не цікавиться життям доньки, та не турбується про її здоров'я. Відповідач не цікавиться життям дитини та не приймає участь в її вихованні. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або у інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що дитина постійно проживає з позивачем, фактичним вихованням та всебічним розвитком її займається позивач, суд також бере до уваги сумлінне ставлення позивача до своїх батьківських обов'язків, та виходячи із пріоритетності інтересів дітей, враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам та є доцільним з точки зору її виховання та розвитку, а також приймаючи до уваги, неможливість отримання необхідної для цього згоди батька створює перешкоди для виїзду дитини за кордон, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved