Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом, уточненим під час розгляду судом, до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 січня 2017 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 03 березня 2017 року вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дитини, не являється половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На даний час у неї важке матеріальне становище, доходи у неї не значні, ніяких сторонніх доходів не має. Поряд з тим, зазначила, що внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дитини. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім і їх не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дитини. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 16.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.04.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась подала письмову заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просила стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно. Розгляд справи просила проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає на суму 1000 гривень і згідний саме в такому розмірі сплачувати аліменти, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, сободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 12.01.2017 року розірвано. Від спільного проживання у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 03 березня 2017 року вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 02 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини, забезпечення їй належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 12 січня 2017 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті її дитини на користь якої стягнуто аліменти. На даний час розмір раніше визначених аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина виросла, на даний час навчається, і потребує в зв'язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою дитина проживає. Визначений судом розмір аліментів в сумі 700 гривень є недостатнім для задоволення всіх потреб дитини, відповідного харчування, забезпечення одягом, відповідно до його віку та витрат, а тому є всі необхідні підстави для збільшення розміру аліментів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що визначений судовим рішенням розмір аліментів необхідно збільшити та вважає за можливе визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши змінені позовні вимоги повністю. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved