Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалася на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 14.10.2000 року. Від цього шлюбу у них є двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони з 2018 року не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. Вони втратили почуття любові один до одного. Окрім того, позивач вказував на те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вони із відповідачем не мають наміру зберегти шлюб. Примирення між ними неможливе. В даний час їх шлюб носить формальний характер, кожен із них фактично живе своїм особистим життям, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про стягнення аліментів та поділ майна між ними немає. Просить розірвати шлюб. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Позивач у підготовче засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання до суду також не зявився. Подав до суду заяву про визнання позову, просив ухвалити рішення за наслідками підготовчого провадження. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 ЦПК цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований 14.10.2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління Тернопільської області України, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1198 (а.с. 4). Від цього шлюбу у сторін дітей є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства з 2018 року. Згідно поданих до суду заяв, примиритись вони не бажають, що підтверджує наявність підстав для задоволення позову. Розірвати шлюб у позасудовому порядку позивач можливості не має, оскільки у сторін є неповнолітні діти, у звязку з чим було порушено право позивача, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved