overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, не допомагає фінансово. Донька проживає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Оскільки відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу, інших утриманців не має, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №8296 від 04.01.2016 р. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим порушуються інтереси неповнолітньої дитини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи і відповідачем не спростовані, оскільки доказів надання допомоги на утримання дитини ним не надано. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на весь час проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтувала тим, що на її утриманні перебуває дитина-інвалід, відповідач самоусунувся від обов`язку матеріально забезпечувати сина. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12.09.2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства та дитина інвалід, термін дії посвідчення вказаний до 25.02.2028 року (а.с. 5). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 88, 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, зваживши докази по справі, з урахуванням визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позивач самостійно забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини-інваліда не може та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дитини і повинен її надати, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, на утриманні позивачки знаходиться дитина-інвалід, відповідно відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання дружини на весь час проживання з дитиною інвалідом. Витрати по справі, а саме: судовий збір, відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд, покладає на відповідача з урахуванням визнання ним позову до початку розгляду справи по суті. На підставі ст.ст. 88, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що утворилась станом на 01.07.2014 року у сумі 49480,36 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2005 року працювала у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді начальника відділу. У зв'язку із систематичним та тривалим порушенням строків оплати праці, позивач 17.12.2013 року змушена була звільнитись із підприємства. Заборгованість по заробітній платі станом на 01.07.2014 року становить 49480,36 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] 01.10.2005 року прийнята на посаду інженера-конструктора 1 категорії ЦКБ «Ізумруд» та 17.12.2013 року звільнена за своїм бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 14.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.07.2014 року складає 49480,36 грн. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виробничим органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, із урахуванням вищевикладено, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що утворилась станом на 01.08.2014 року у сумі 19020,18 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з лютого 2006 року по вересень 2011 року працювала у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді інженера-конструктора 3 категорії. З березня 2012 року знову працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на тій самій посаді. У зв'язку із систематичним та тривалим порушенням строків оплати праці, станом на 01.08.2014 року утворилась заборгованість, яка становить 19020,18 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач надала заяву якою просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, а саме, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі станом на 01.08.2014 року у сумі 19020,18 грн. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 2006 року прийнята на посаду інженера-конструктора 3 категорії ЦКБ «Ізумруд» і досі продовжує працювати. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 26.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.08.2014 року складає 19020,18 грн. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виробничим органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, із урахуванням вищевикладено, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що утворилась станом на 01.09.2014 року у сумі 23045,05 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 1975 року працювала у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді інженера-конструктора 2 категорії. У зв'язку із систематичним та тривалим порушенням строків оплати праці, позивач 08.12.2011 року змушена була звільнитись із підприємства. Заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2014 року становить 23045,05 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач надала заяву якою просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, а саме, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі станом на 01.09.2014 року у сумі 23045,05 грн. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] 01.07.1993 року прийнята на посаду інженера-конструктора 2 категорії ЦКБ «Ізумруд» та 08.12.2011 року звільнена за своїм бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 02.09.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.09.2014 року складає 23045,05 грн. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виробничим органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, із урахуванням вищевикладено, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу нерухомого майна в розмірі 7185 грн. 05 коп., а також суму судового збору в розмірі 1102 грн. 42 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але надала заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], де проживає разом з своїм чоловіком [PERSON] 01.07.2016 року відповідач [PERSON], в результаті неприязних відносин з позивачем, що склалися в результаті того, що чоловік позивача [PERSON] зробив зауваження [PERSON] щодо гучного прослуховування музики в пізній час доби, прийшов до квартири позивача де здійснив пошкодження двох москітних сіток та вхідної двері, чим заподіяв позивачу матеріальні збитки в розмірі 7185 грн. 05 коп., що підтверджується наданими до суду письмовими доказами (а.с.11,12). Заподіяння саме відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди позивачу, підтверджується матеріалами проведеної, співробітниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП, перевірки повідомлення про заподіяння шкоди (а.с.43-49). Добровільно відшкодовувати спричиненні збитки [PERSON] відмовився. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з викладеного вище, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу майна, в розмірі 7185грн. 05 коп. а також суму судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], 16.04.1999р.н. та [PERSON] 28.04.2005р.н. у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 02.10.1998року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. 16.12.2011року шлюб було розірвано, діти залишилися проживати з позивачем. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх навчанні та забезпеченні не приймає. У звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про отримання відповідачем судових повістокпричини поважності неявки суду не повідомив, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], 12.10.2005р.н. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином причини не явки не повідомила. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Ірпінського міського суду від 09.10.2015року. (а.с.8) Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], 12.10.2005р.н., у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. (а.с.9) Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, всі витрати на утримання доньки позивач несе сама. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки, це не зашкодить інтересам відповідача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, але у звязку з тим, що позивач сплатила судовий збір на користь держави, та у звязку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що із відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], 24.04.2014р.н. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 2013 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], 24.04.2014р.н., у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки, це не зашкодить інтересам відповідача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому у звязку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved