Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить встановити факт, що місцем відкриття спадщини щодо майна [PERSON], померлого 20.05.2013 в м. Луганськ, Україна, та [PERSON], померлої 03.04.2014 в м. Луганськ, Україна, є місцезнаходження нерухомого майна, а саме: смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки площею 5,4773 га, кадастровий номер 4423355300:10:005:0046, та площею 5,8600 га, кадастровий номер 4423355300:10:005:0047, розташовані на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області; право на земельні частки (паї) згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0079572 та ЛГ № 0079573. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 20.05.2013 в м. Луганськ помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,4773 га, розташованої на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423355300:10:005:0046, та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0079572. За життя батько склав заповіт на її користь, яким вказані земельну ділянку та право на земельну частку (пай) заповів їй. Спадщину після смерті батька вона прийняла, звернувшись до Другої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Але, окрім отриманих запитів нотаріуса до Земельних ресурсів Новопсковського району про надання витягів з оцінки земельних ділянок, жодної нотаріальної дії вчинено не було. 03 квітня 2014 року в м.Луганськ померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,8600 га, розташованої на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423355300:10:005:0047, та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0079573. Вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Крім того, за життя мати склала заповіт на її користь, яким земельну ділянку та право на земельну частку (пай) заповіла їй. Інших спадкоємців за законом або заповітом немає. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Спадщину після смерті матері вона прийняла, звернувшись до Другої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Але жодної нотаріальної дії вчинено не було. За теперішнім місцем знаходження Другої луганської державної нотаріальної контори їй було рекомендовано для реалізації своїх спадкових прав звернутися до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна. При зверненні в жовтні 2017 року до Новопсковської державної нотаріальної контори за місцем знаходження нерухомого майна із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після [PERSON], померлого 20.05.2013, та [PERSON] померлої, 03.04.2014, та розяснено, що отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона не може, оскільки спадкові справи були заведені Другою луганською державною нотаріальною конторою та відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини. У звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення на позовну заяву, відповідного до якого справу просить розглядати без його участі. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. [PERSON] з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2013 року в м. Луганськ помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 363850, виданим 21.05.2013 Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 629. Після смерті [PERSON], померлого 20.05.2013, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,4773 га, розташованої на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423355300:10:005:0046, вартістю 82778,96 грн; та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім. Куйбишева розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5769,95 грн. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №042339, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №635 від 24.06.2003; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4400725202014 від 05.03.2014, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0079572, виданим 03.01.1997, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31.01.1997 за №415, витягами з технічної документації із землеустрою щодо вартості земельної ділянки та земельної частки (паю). Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], який помер 20.05.2013, оскільки останній був її рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ЯС № 135767 від 23.08.1948, свідоцтвом про одруження серії І-АБ №340162 від 15.05.1970, відповідно до якого позивач уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого їй присвоєно прізвище «Дедюхіна». За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої луганської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5-77, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану на території Білолуцької селищної ради Луганської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 042339; земельну частку (пай), розташовану у колгоспі ім. Куйбишева смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну часку (пай) серії ЛГ №0079572 від 03.01.1997, заповів позивачу [PERSON] [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47840365 від 24.05.2017, зазначений вище заповіт на користь позивача є чинним. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], у встановлений законом строк позивач звернулася до Другої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №55218779, (номер у нотаріуса 501/2013) від 29.10.2013, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47840299 від 24.05.2017. Постановою нотаріуса від 25.10.2017 про відмову вчинення нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого [PERSON] у звязку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, а довідки з тимчасово непідконтрольної території України не мають юридичної сили. Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року в м. Луганськ померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 403139, виданим 07.04.2014 Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 464. Після смерті [PERSON], померлої 03.04.2014, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,8600 га, розташованої на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4423355300:10:005:0047, вартістю 82778,96 грн; та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім. Куйбишева розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 8647,72 грн. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №042340, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №634 від 24.06.2003; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-44002232472018 від 03.01.2018, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0079573, виданим 03.01.1997, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31.01.1997 за №416, витягами з технічної документації із землеустрою щодо вартості земельної ділянки та земельної частки (паю). Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], яка померла 03.04.2014, оскільки остання була її рідною матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ЯС № 135767 від 23.08.1948, свідоцтвом про одруження серії І-АБ №340162 від 15.05.1970, відповідно до якого позивач уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого їй присвоєно прізвище «Дедюхіна». За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої луганської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5-76, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану на території Білолуцької селищної ради Луганської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 042340; земельну частку (пай), розташовану у колгоспі ім. Куйбишева смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну часку (пай) серії ЛГ №0079573 від 03.01.1997, заповіла позивачу [PERSON] [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29853085 від 13.03.2012, зазначений вище заповіт на користь позивача є чинним. Як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], у встановлений законом строк позивач звернулася до Другої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №55952738, (номер у нотаріуса 190/2014) від 08.04.2014, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47832986 від 24.05.2017. Крім того, як вбачається з довідки за підписом голови вуличного комітету [PERSON] від 21.05.2014, позивач на момент смерті [PERSON] проживала разом з нею, тобто у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Постановою нотаріуса від 25.10.2017 про відмову вчинення нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлої [PERSON] у звязку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, а довідки з тимчасово непідконтрольної території України не мають юридичної сили. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітами після смерті батька та матері, однак не може цього зробити. [PERSON] ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. [PERSON] ч. 2 ст. 1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 20.05.2013, та [PERSON], померлої 03.04.2014, відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме земельних ділянок, розташованих на території Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що місцем відкриття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] є місцезнаходження нерухомого майна, а саме: смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] п. 3 Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. [PERSON] вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після померлих [PERSON] та [PERSON], спадкоємці, які мають обовязкову частку у спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначені вище земельні ділянки та права на земельні частки (паї). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок та права на земельні частки (паї) за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Outcome: approved