Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власницею трикімнатної упорядкованої квартири [ADDRESS] . З 14.07.2005 року вона зареєстрована та постійно проживає в цій квартирі. До лютого 2019 року разом із нею проживав її син [PERSON] . [INFO] . Зараз в квартирі вона проживає одна. При оформленні субсидії в даний час з`ясувалось, що в належній їй квартирі є зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який колись був співвласником цієї квартири, що вбачається з запису його даних в технічному паспорті на квартиру. Реєстрація відповідача в її квартирі приводить до порушення її прав і законних інтересів, оскільки комунальні послуги нараховуються на всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, і відповідно ці послуги нараховуються і на відповідача. Відповідач ще з 1995 року не приймає ніякої участі у витратах на утримання квартири, житлового будинку та прибудинкової території, а також по сплаті комунальних платежів. У зв`язку з реєстрацією відповідача у зазначеній квартирі порушуються її права володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою, оскільки зазначена обставина пов`язана з додатковими витратами по оплаті комунальних послуг та інше. У зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 12.12.2019 року за позовом відкрито спрощене провадження та призначено судовий розгляд з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 04.09.2002 року р.№ 5771, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В. (а.с.7-10). Згідно інформації про місце проживання відповідача, отриманої на запит суду з відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, встановлено, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] . У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] відповідач по справі [PERSON] записаний співвласником вищевказаної квартири, ще до переходу права власності від колишньої власниці - [PERSON] до позивачки по справі (а.с.10). Згідно довідки ТОВ ПБК «Акві-Буд» від 07.11.2019 року відповідач за адресою реєстрації, а саме: [ADDRESS] , не проживає з 1995 року (а.с.14). У зв`язку з реєстрацією відповідача у зазначеній квартирі порушуються права власника на вільне володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою, оскільки зазначена обставина пов`язана з додатковими витратами по оплаті комунальних послуг, тощо. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 1995 року без поважної причини не проживає за місцем реєстрації. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] , понад двадцяти п`яти років, фактично змінивши своє місце мешкання і не перереєструвавши це у відповідності до діючого законодавства. Те, що відповідач залишається зареєстрованим у вищевказаній квартирі, перешкоджає його власнику реалізувати своє право на вільне користування та розпорядження своєю власністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved