Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти\~ на утримання: - неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] 1000.00 гривен щомісячно до закінчення її навчання; - половину\~ витрат її, позивача, понесених на сплату контракту за навчання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 12\~250.00 гривен; - повнолітнього сина\~ [PERSON], [INFO] 1500.00 гривен щомісячно, до закінчення його навчання, тобто до 20 серпня 2018 року. Свої вимоги мотивує тим, що син та донька знаходяться на її утриманні і живуть спільно з нею. [PERSON] є неповнолітньою, та навчається в Ізмаїльському медичному училищі, на денному відділені, контрактної форми навчання. За рік навчання на контрактній основі позивач сплатила 24500 гривен.\~ З відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 220.00 гривен щомісячно, що є вкрай не достатнім для утримання дитини. Тому просила стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1\~000.00 гривен щомісячно, та половину витрат понесених нею на сплату контракту за навчання доньки 12250.00 гривен. Син [PERSON] навчається у Ізмаїльському вищому професійному училищі Київської держакадемії водного транспорту ім. Гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного до 20 серпня 2018 року. Він також навчається на платній основі. Лише за один семестр навчання сина, вона позивач сплатила 6300.00 гривен. Відповідач проживає і працює у м. Чорноморськ, Одеської області, тому має змогу надавати дітям матеріальну допомогу, інших дітей у нього не має. З цих підстав позивач просила позов задовольнити. Ухвалою від 21.12.2017 року було відкрито провадження по справі і призначено до підготовчого засідання на 23.01.2018 року (а.с.21). Відповідач подав письмовий відзив 32.01.2018 року, згідно якого позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти лише на утримання доньки до її повноліття, при цьому розмір аліментів не зазначив. Стверджував, що він дійсно проживає в [INFO], де винаймає житло. Не працював і не працює на даний час, важко хворіє, має захворювання хребта: опорізуюча грижа, госрохондроз, потребує термінового хірургічного втручання, на що потрібні значні кошти яких не має (а.с.28). Будучи присутнім в підготовчому засіданні 23.01.2018 року, пояснив особисто, що не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач, оскільки має важке матеріальне становище в звязку з відсутністю роботи, та станом здоровя. В підготовчому засіданні було оголошено перерву в звязку з необхідністю надіслання позивачу відзиву відповідача на позовну заяву. 13.02.2018 року продовжено підготовче засідання за участю позивача, і представників відповідача, за клопотанням яких оголошено перерву до 21.02.2018 року за клопотання учасників в звязку з необхідністю надання доказів. 2102.2018 року позивач подала письмову відповідь на відзив, та наполягала на своїх вимогах (а.с.61-66). Тоді як представники відповідача подали письмові заперечення, згідно яких відповідач визнав позовні вимоги частково, згоден виплачувати по 500.00 гривен щомісячно на утримання доньки та частково на навчання (а.с.67). 21.02.2018 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду Позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення з підстав зазначених в позові. Пояснила, що на її утриманні перебуває двоє дітей, та обоє є студентами, навчаються на контрактній основі, які вона повністю сплатила. [PERSON] не повнолітня, та на її утримання відповідач сплачує всього лише 220.00 гривен. Син повнолітній, але навчається, на нього аліменти з батька взагалі не стягувалися після досягнення повноліття. Усі витрати: на одяг, взуття, продукти харчування, гігієнічні засоби, ліки, на канцелярські приналежності, на проживання в м.Ізмаїл, на проїзд до м.Ізмаїл, і в зворотному напрямку, несе вона самостійно. ЇЇ заробітної плати молодшої медичної сестри Болградської центральної лікарні в середньому біля 4\~000.00 гривен не достатньо для того, щоб забезпечити утриманні дітей та їх навчання. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що коштів катастрофічно не хватає. Графік навчання та обєм начального матеріалу не дають можливості йому підробляти. Батько не допомагає, не цікавиться їх життям. Він в 2017 році їздив до батька, мав намір з ним жити та працювати, але батько ні в чому не посприяв, не надав йому підтримки, хоча проживає в [INFO], де винаймає квартиру, має приватний гараж, де займається ремонтом автомобілів за замовленням приватних осіб, тобто має певний дохід, та спроможний надавати їм допомогу на навчання. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши позовні вимоги (а.с.25). Відповідач (а.с.30-31) в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином (а.с.75) за фактичним місцем проживання: [INFO]. Причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення свого довірителя. Пояснив, що відповідач не відмовляється від дітей, визнає той факт, що аліменти потрібно сплачувати, однак просив врахувати відсутність у відповідача постійної роботи та стан його здоровя. Стверджував, що відповідач згоден виплачувати аліменти на утримання обох дітей, а також витрати повязані з їх навчання, але в сукупності не більше 2\~000 гривен. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач є його сином, а треті особи його онуками. Він з бабцею намагається дітям помагати, та несе витрати по сплаті аліментів, оскільки відповідач не спроможний, а у них з бабкою мінімальна пенсія. Розуміє, що дітям потрібно отримати освіту, тому буде і надалі допомагати відповідачу сплачувати аліменти. Звернув увагу суду, що відповідач дійсно хворіє, має важке захворювання хребта, та потребує термінового оперативного втручання, на що потрібні дуже великі кошти. Розглянувши подані документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 14.09.2005 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-Жд № 006817 (а.с.65). Позивач та відповідач є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЖД № 066503 (а.с.3), та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЖД № 378555 (а.с.9). Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.12.2017 року за № 3544 діти перебувають на утриманні позивача (а.с.8). На час звернення позивача з даним позовом до суду в інтересах третіх осіб, тобто дітей, син [PERSON] є повнолітнім (а.с.4), та навчається в Ізмаїльському вищому професійному училищі Київської державної академії водного транспорту імені [PERSON] Конашевича-Сагайдачного з 01.09.2017 року по 20.08.2018 року на контрактній денній формі навчання (а.с.6). Вартість навчання щосеместрово, та складає зо 05.09.2017 року 6300.00 гривен, до 25.12.2017 року 6325.00 гривен (а.с.7). [PERSON] [PERSON] є неповнолітньою (а.с.10-12), та на її утримання на користь позивача згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 21.05.2010 року, справа №2-ц-320/2010 стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 220.00 гривен щомісячно до повноліття (а.с.33-34). На підставі рішення суду видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у Болградському районному відділі Державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.35. Відповідач аліменти сплачує на утримання доньки саме в розмірі 220.00 гривен щомісячно, що підтверджується оригіналами наданих квитанцій (а.с.38-50), та довідкою ДВС від 23.02.2018 року за № 31-43/172 (а.с.63). Третя особа [PERSON], будучи неповнолітньою є вже студенткою 1-курсу Ізмаїлського медичного училища, спеціальність «Фармация», контрактна форма навчання (а.с.13). Згідно договору про навчання №166 від 02.08.2017 року вартість освітньої послуги по навчальних роках складає: за 1 рік 24500 гривен, 2 рік 25500 гривен, за 3 рік 26500 гривен (а.с.14-15). Позивач в свідоцтві про народження значиться як [PERSON] (а.с.3, 9), яка при розірванні шлюбу змінила прізвище на «Топова» (а.с.65), а у подальшому при реєстрації шлюбу в друге 29.04.2007 року змінила прізвище на «Аврамова» (а.с.64), який 18.11.2016 року було розірвано, справа № 497/1974/16-ц (а.с.66). Від цього шлюбу позивачка має ще двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Болградської центральної районної лікарні від 15.02.2018 року за №42 позивач працює молодшою медичної сестрою, та отримує в середньому заробітну плату 4\~000.00 гривен щомісячно (а.с.62). На підставі досліджених доказів, наданих позивачем, суд вбачає, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів на утримання дітей в дещо більшому розмірі. Відповідач, заперечуючи доводи позивача, частково визнав позовні вимоги. Представники відповідача в судовому засіданні підтвердили, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей по 1000.00 гривен на кожного щомісячного, тоді як окремо сплатити додаткові витрати, понесені на навчання доньки він спроможний в звязку з відсутністю постійної роботи, та станом здоровя. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 20.12.2017 року відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20), проте за даними сільської ради за цією адресою фактично не проживає (а.с.36). Відомості про доходи відповідача за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року - відсутні, що підтверджується довідкою Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в одеській області від 18.02.2018 року за №14361 (а.с.37). Має незадовільний стан здоровя, що вбачається з медичних довідок від 16.01.2018 року, від 10.02.2018 року (а.с.38, 56, 81), за даними магнітно-резонансної томографії встановлено діагноз: «МР-картина дегенеративно-дистрофических изменений пояснично-кресцового отдела позвоночника по типу остеохондроза, начальных проявлений спондилеза. Грыжа диска L5-S1. Сколиоз». На час розгляду справи перебуває на стаціонарному лікуванні (а.с.81). По твердженню відповідача він постійно проживає зі співмешканкою [PERSON] в [ADDRESS], яка має на утриманні також двох неповнолітніх дітей, на підтвердження чого надав довідку про склад сімї [PERSON] (а.с.58). Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.182 СК України встановлюють, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Також, ч.2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (зміни в ч.2 внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років на кінець 2018 року становитиме 2027.00 гривен, та відповідно 50 % становите 1013.50 гривен. Частиною 1 ст.192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів на доньку [PERSON], [INFO] враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, та суд приходить до глибокого переконання про можливість стягнення з відповідача на користь позивача в інтересах [PERSON] аліменти в розмірі 1\~000.00 гривен щомісячно до досягнення донькою повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили/ Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на користь позивача, понесених на оплату навчання доньки [PERSON] на контрактній формі навчання, суд дійшов висновку з огляду на таке. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року). Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, слідує, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Разом з цим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають оскільки навчання дитини на контрактній основі не є тими особливими обставинами, повязаними необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Крім того, суд приймає до уваги не здатність відповідача нести такі витрати в звязку з відсутністю у нього жодних офіційних джерел доходів, та його стан здоровя. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітнього дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначалося судом, позивач самостійно несе витрати на утримання сина: одяг, взуття, продукти харчування, засоби особистої гігієни, лікувальні засоби, канцелярські приналежності, підручники, оплату навчання на контрактній основі, проживання в м.Ізмаїл за місцем навчання, проїзд на навчання і в зворотному напрямку, тощо. Проте, як визначено положеннями ст.141 ч.1 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а тому сплата аліментів на повнолітню дитину, яка навчається є також і обовязком батька, тобто відповідача по справі. Враховуючи те, що розмір аліментів на одну дитину, що визначений чинним законодавством не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, положення Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким визначено розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб станом на час розгляду справи 1762.00 гривен, з 01.07.2018 року 1841.00 гривен, суд дійшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1000.00 гривен щомісячно до закінчення навчання, тобто до 20.08.2018 року. Приймаючи рішення по суті усіх позовних вимог, суд розцінює критично заперечення відповідача про відсутність постійної роботи, та стан його здоровя, оскільки сам відповідач та його представники підтвердили, що він не є інвалідом за станом здоровя, а відтак є працездатним чоловіком, та має нести обовязок по утриманню дітей на рівні з матірю дітей. Посилання відповідача, що він проживає зі співмешканкою, у якої на утриманні також є двоє дітей, та є необхідність в їх утриманні - не має ніякого правового визначення для розгляду даного спору, оскільки відповідач жодного відношення до дітей співмешканки не має, ці діти мають свого батька, який повинен опікуватися своїми дітьми. Одним із доводів заперечень відповідача є те, що він проживає в м.Іллічівськ, та винаймає квартиру для свого проживання, в звязку з чим несе значні затрати. Однак суд звертає увагу, що таке твердження відповідача не співвідноситься з його ж пояснення щодо спільного проживання зі співмешканкою [PERSON], яка має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.58), і саме за ця адреса була названа відповідачем як фактичне місце проживання, і на яку суд надсилав судове повідомлення (а.с.75). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 14 грудня 2017 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Положеннями ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704.80 гривен судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial