Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що вона та відповідач по справі зареєстрували шлюб 15.08.2008 року. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] . У 2013 році шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачем, яка займається її вихованням та утриманням, відповідач у добровільному порядку будь -яку допомогу не надає, рішенням суду від 13.11.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини. Позивач вказує, що з 2015 року відповідач не цікавиться справами неповнолітньої дитини, вихованням доньки не займається, допомогу не надає. Відповідач по справі постійно ухилялась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання відповідач не явився. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. вона та відповідач по справі зареєстрували шлюб 15.08.2008 року. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] . У 2013 році шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачем, яка займається її вихованням та утриманням, відповідач у добровільному порядку будь -яку допомогу не надає, рішенням суду від 13.11.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини. Позивач вказує, що з 2015 року відповідач не цікавиться справами неповнолітньої дитини, вихованням доньки не займається, допомогу не надає. Згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За поясненнями позивача відповідач ухилилась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ніяким чином її долею не цікавиться, з дитиною не спілкується. У суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із висновком органу опіки та піклування від 08.01.2020 року №10/01-34/0012 відповідно до якого встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання Кіри, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, життям та подальшою долею, тобто [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вищезазначене свідчить про той факт, що відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. При цьому суду не було надано доказів, які свідчили б про те, що відповідач був позбавлений можливості виконувати обов`язки по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved