Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До підготовчого судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила суд справу слухати за її відсутності, подавши до суду відповідну письмову заяву. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується документами, які містяться у матеріалах справи. Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений секретарем Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області від 12 серпня 2016 року, за реєстром № 83 відповідно до якого все своє майно, у рівних частинах, заповіла - [PERSON] (позивачу по справі) та [PERSON] (відповідачу по справі). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом, згідно з ст. 1223 ЦК України, прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок. Окрім позивача, є ще спадкоємець за заповітом - [PERSON] (відповідач по справі), який свою частку у спадковому майні бажає оформити самостійно. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5(далі - порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини позивачу було роз`яснено про умови прийняття спадщини передбачені ст. 1273 ЦК України, крім того зазначивши про подачу до нотаріуса передбачених законом оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та повідомлено, що оформити спадщину нотаріально вона не має змоги, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, отримати дублікат якої позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, згідно яких право власності припиняється у разі смерті власника. Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідач до підготовчого судового засідання позов визнав, про що подав до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved