Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Івано-Франківський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Івано-Франківськ, актовий запис № 1158 від 01.06.2019 року. У шлюбі у них з відповідачем народилася дочка - [PERSON][INFO] , яка народилася в м. Пришкув, Республіка Польща, що підтверджується витягом з Бюро записів актів цивільного громадянського стану міста Прушкув (а.с.6-7). На даний час дитина проживає з матір`ю та знаходиться повністю на її матеріальному забезпеченні. Добровільно матеріальну допомогу відповідач не надає на утримання їхньої неповнолітньої дочки. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у з`язку з їх безпідставністю. Вказує, що участь у вихованні дочки приймає та надає матеріальну допомогу на її утримання. Позивач надав суду відповідь на відзив в якому просить залишити без розгляду відповідь на позовну заяву відповідача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив в якому просить визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а аліменти на утримання матері в розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися. Представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Представники відповідача у судовому засіданні частково заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просили призначити аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1100 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Також у судовому засіданні представник позивача просив суд звернути увагу, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, та відповідно отримує матеріальну допомогу від держави, щодо розміру отримання позивачем вказаної допомоги відповідачем не надано жодних відомостей та доказів щодо вказаного факту. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Так між позивачем та відповідачем 01.06.2019 року зареєстровано шлюб, від даного шлюбу у них є дитина - дочка [PERSON] [INFO] , яка народилася в м. Пришкув, Республіка Польща, що підтверджується витягом з Бюро записів актів цивільного громадянського стану міста Прушкув (а.с.6-7). Дитини проживає з позивачем, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 6249 від 14.11.2019 року (а.с.10) та копією картки реєстрації особи від 14.11.2019 року (а.с.9). Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач працює оператором обладнання на заводі з обробки металевих виборів за кордоном (у Польщі), про те не наддала доказів на підтвердження вказаного факту. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст.76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів зазначає, що при визначенні розміру аліментів він керується нормами Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, оскільки відповідно до ч.3ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років станом на дату ухвалення рішення становить 1921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня, 00 копійок). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З приводу визначення розміру аліментів КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19) висловився наступним чином, у постанові вказано, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що інших утриманців у Відповідача не має. Щодо розміру доходів Відповідача то суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розміру таких доходів, але поряд з цим представники відповідача підтвердили факт праці Відповідача на одному з підприємств республіки Польша токарем. Представниками Відповідача не надано, а в судовому засіданні не встановлено факту незадовільного стану здоров`я відповідача, або будь який інших обставин які б створювали істотні перешкоди відповідачу задля забезпечення дитини товарами першої необхідності, щоб створити усі необхідні умови для всебічного розвитку своєї дитини. На думку суду вказаний позивачем розмір аліментів на утримання дитини є частково обґрунтований та повинен становити мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1921, 00 грн. При визначенні розміру аліментів судом також враховано те, що Позивач позбавлений можливості нести витрати з утримання дитини у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці і за таких обставин обов`язок забезпечення витрат на прожитковий мінімум дитини лягає на Відповідача, а відтак дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення останньою трьохрічного віку, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Також суд критично розцінює позицію відповідача в частині покладення обов`язку на утриманні матері на державу, оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка є спільною дитиною сторін, отже первинний обов`язок в даному випадку лягає саме на відповідача. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] , а відповідач зобов`язаний надавати позивачу таке утримання. Однак, відповідач, будучи чоловіком позивача та батьком їх дитини, ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дружини. Доказів протилежного, в тому числі того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки є хворим та непрацездатним і сам потребує такої матеріальної допомоги, відповідачем суду не надано. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а відтак дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню. Позивач просить стягнути на його користь понесені ним судові витрати, які пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також документи якими уповноважено його представляти інтереси особи. Представником позивача долучено до матеріалів справи Договір № 19/20 від 03.07.2020 року про надання правничих послуг адвоката з додатками, Акт приймання передачі наданих послуг № 01 від 10 липня 2020 року з довідкою до нього, Акт приймання передачі наданих послуг № 02 від 30 липня 2020 року з рахунком фактурою та довідкою доданою до нього, Акт приймання передачі наданих послуг № 03 від 17 вересня 2020 року з рахунком фактурою та довідкою доданою до нього, однак у матеріалах справи відсутній ордер про надання правничої допомоги, що є підставою для відмови у задоволенні даної вимоги позивача, оскільки дана вимоги чітко визначена наведеними вищи нормами законодавства, наявність якого слугували б підставою для задоволення вказаної вимоги щодо стягнення судових витрат, які пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Оскільки в матеріалах справи відсутні вказані відомості в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем у позовній заяві заявлено дві позовні вимоги, тому з відповідача слід стягнути 1681,60 грн. судового збору на користь держави. На підставі наведеного та ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 75, 84, 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial