Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила ухвалити рішення про визнання за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та на земельну ділянку загальною площею 0,1454 га, що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що у зв'язку з відсутністю у відповідача запису щодо реєстрації в Книгах записів реєстрації державних актів та других примірників державних атів на право власності на вищевказану нерухомість, вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, адже у інший, аніж судовий спосіб, визнати за собою право власності на спірні земельні ділянки не має змоги. В судове засіданні сторони не з'явилися. Проте, від усіх учасників судового розгляду на дійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Отже, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін, адже матеріали справи, на переконання суду, містять достатньо доказів про права і обов'язки останніх з приводу правовідносин, що склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 57 від 20 листопада 1997 року (а.с.9) безкоштовно передано у приватну власність, зокрема, [PERSON] земельні ділянки площами 0,25 га та 0,19 га (а.с.9 зворот). 17 листопада 2005 року на ім'я [PERSON] видано два державних акта на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області (а.с.13) та на земельну ділянку площею 0,1454 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що також знаходиться на території вищевказаного населеного пункту (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 19 від 25 лютого 2016 року, зокрема, названій вище земельній ділянці площею 0,2500 га присвоєно адресу: [ADDRESS] 1 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON],, тобто позивачем, укладено спадковий договір (а.с.10), згідно якого набувач [PERSON] зобов'язувалась виконувати передбачені цим правочином розпорядження відчужувача [PERSON] і після смерті останнього позивач набуває право власності на належні відчужувану житловий будинок [ADDRESS] Житомирської області та на земельну ділянку площею 0,3954 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,1454 га - для ведення особистого селянського господарства. Договір посвідчено нотаріально, і, як убачається з запису нотаріуса на правочині, належність [PERSON] вищевказаного нерухомого майна нотаріусом перевірено. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.18). 6 квітня 2009 року нотаріусом знято заборону на відчуження вказаного вище майна, у зв'язку з припиненням спадкового договору. 25 травня 2009 року позивач набула право власності на зазначений житловий будинок № 43 (а.с.12). За замовленням позивача на вказані земельні ділянки виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж таких земельних ділянок (а.с.23). Повідомленням державного кадастрового реєстратора № 5101 від 16 червня 2016 року позивачу відмовлено в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки в наявних в Управлінні Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області Книг записів реєстрації державних актів відсутні відомості про реєстрацію державних актів та відсутні другі примірники таких актів на право власності (а.с.22). Зазначений факт підтвердила у своїх письмових поясненнях і представник відповідача. При цьому вказала, що в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області за 2005 рік під записами № 010520900102 та № 010520900103 зареєстровані державні акти інших серій та видані на ім'я інших осіб. Також, представник відповідача вказала, що враховуючи факт наявності в матеріалах даної судової справи належним чином завіреної копії рішення виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про передачу саме [PERSON] у приватну власність земельних ділянок, можна припустити, що при державній реєстрації державних актів на право власності на спірні у даній справі земельні ділянки була допущена помилка. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку (ст. 153 ЗК України). Аналіз вищезазначених норм та обставин справи, дає підстави дійти до висновку, що позивач є фактичним власником спірних земельних ділянок, отримала їх у законний спосіб, однак у зв'язку з відсутністю у відповідача запису щодо реєстрації в Книгах записів реєстрації державних актів та других примірників державних атів на право власності на спірне у справі нерухоме майно, заявник унеможливлена у набутті права власності на таке майно. За таких фактичних обставин, позов підлягає до задоволення, як такий, що доведений позивачем. Також, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує дане питання шляхом стягнення таких витрат, а саме сплаченої та документально підтвердженої позивачем суми судового збору в розмірі 740,16 гривень, з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved