Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, а також про стягнення додаткових витрат на оплату навчання. Позов мотивовано тим, що у період часу з 09.09.1993 року по 08.07.2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У позові зазначила, що [PERSON] навчається в Центрі професійно-технічної освіти №1 на денній формі навчання. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. У зв`язку з наведеним просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в розмірі 3000 гривень щомісячно до закінчення навчання чи досягнення дочкою 23-го віку, а також просила стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дочки у ЦПТО №1 в розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання від всіх видів його доходу щомісячно. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Про судове засідання відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 27 травня 2015 року. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.07.2003 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що 08 липня 2003 року складено відповідний актовий запис № 468. На даний час [PERSON] повнолітня, є студенткою 3-го курсу денної форми навчання Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Івано-Франківська (третього атестаційного рівня) з 01 вересня 2017 року. Термін закінчення 30 червня 2020 року, що вбачається із наданої довідки від 20.02.2020 року. Знаходиться на неповному державному забезпечення: в гуртожитку не проживає, отримує стипендію. Довідок, іншої інформації про свої доходи сторони суду не надали. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Повнолітня [PERSON] продовжує навчання на денній формі, доказів неможливості батьком надавати допомогу по утриманню дочки суду не надано, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 3 000 гривень щомісячно на час навчання [PERSON] , але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Позивачем надано копію договору про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між замовником робітничих кадрів, фізичною особою та професійно навчальним закладом, де сторонами Договору вказано Центр професійно-технічної освіти №1 м. Івано-Франківська та [PERSON] , однак даний договір не містить номеру, дати, ціни навчання. Даним договором не передбачено, що навчання є платним. З наданої позивачем копії квитанції від 26.06.2017 року вбачається, що на користь отримувача Центр професійно-технічної освіти №1 від платника [PERSON] , здійснено благодійний внесок на суму 3000 гривень. Згідно копії листа на уточнення, 26.06.2017 року прийнято платіж, квитанція № [NUMBER] в сумі 3000 грн. і комісія 32 грн. Центр професійно-технічної освіти №1 вул. Тисменицька 246, призначення платежу: Благодійний внесок від [PERSON] , рах. № [NUMBER] , просять вважати вірним платника та при значення Благодійний внесок від [PERSON] , рах. [NUMBER] в сумі 3000 гривень і комісія 32 гривні. Щодо вимог позивача, про стягнення коштів за додаткові витрати на оплату навчання повнолітньої дочки в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно наданого договору про надання освітніх послуг, то суд, приходить до висновку,що докази, якими підтверджує позивач її витрати, а саме копія договору, копія квитанції та копія листа на уточнення, не є обґрунтованими, оскільки щомісячні, щорічні благодійні внески не є додатковими витратами на дитину, а є суто власним бажанням позивача на добровільне благодійне внесення коштів в Центр професійно-технічної освіти №1, що зокрема не узгоджується з вимогами закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», яким визначено, що благодійні внески можуть здійснюватися лише в благодійну організацію. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тому суд, враховуючи вищенаведене, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривень 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 182, 185, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial