Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , вимоги підтримав, пояснив, що відповідач отримав на підставі розписки від 22.05.2017 року кошти в розмірі 32000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 31.12.2018р. До відповідача неодноразово пред`являлись вимоги про повернення коштів, однак [PERSON] на них не відреагував, своєчасно грошові кошти не повернув. Таким чином просить позов задоволити та стягнути судові витрати по справі. У підтвердження вимог покликається на копію боргової розписки та інші долучені до справи документи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу боргової розписки та долученої до справи її копії вбачається, що 22.05.2017 року відповідачем отримано у борг від позивача кошти в розмірі 32000 доларів США, про що відповідач власноручно розписався в розписці, з визначеною датою повернення позики до 31.12.2018р. (а.с. 14). Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення відсотків за користування грошовими коштами, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України станом на 20.10.2020р. в розмірі 46956,85 грн., а також 54659,58 грн. - інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, зобов`язаний повернути позику, а саме грошові кошти в розмірі 32000 доларів США, з яких: 904960 грн. - сума основного боргу, 226525,12 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 46956,85 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 54659,58 грн. - інфляційних втрат, тому суд знаходить підставними вимоги до відповідача. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 10921,00 гривень, що складається із сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 10500,00 грн. та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 421,00 грн.

Outcome: approved