Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року до 03 березня 2017 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Усі витрати, повязані з утриманням дитини позивач несе сама. Відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на дитину. Як відомо, він працює за контрактом у Польщі, постійно отримує заробітну плату та має можливість утримувати свою дитину. Донька навчається в ОКЗ «Дніпропетровське медичне училище» та потребує належного забезпечення, яке позивач сама не в змозі їй надати. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісяця до досягнення донькою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він постійно пересилає доньці гроші на картку в розмірі 300 грн. щотижня, має намір і в подальшому платити аліменти в такому самому розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.1994 року (свідоцтво про укладення шлюбу І-КИ №295222) та мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-КИ №081065). Згідно з довідкою №848 від 02.09.2016 року [PERSON] є студенткою ОКЗ «Дніпропетровське медичне училище» , період навчання з 01.09.2016 року по 01.07.2020 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. . Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не відмовлявся від утримання їх спільної дитини та сплачував кошти на її утримання в розмірі 300 грн. щотижня. Даний факт був визнаний позивачем та підтверджений наданими відповідачем квитанціями та виписками по рахункам. Враховуючи вищезазначені норми закону та розяснення Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також те, що відповідач є працездатним, інших зобовязань не має, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі - 1200 гривень, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повнолітнього віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: partial