Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним. В позові посилалася на те, що 24 серпня 2013 року помер [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 26 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис за № [PERSON] є дідом позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на частку квартири [ADDRESS]. До своєї смерті [PERSON] розпорядився частиною свого нерухомого майна наступним чином. 22 вересня 2008 року [PERSON] подарував позивачці [PERSON] 1/9 частку квартири [ADDRESS]. 02 жовтня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті належні йому 3/9 частки квартири [ADDRESS] заповів позивачці - [PERSON] Просила визнати свідоцтво про право на спадщину за законом частково недійсним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] свій позов підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просила позов задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Представники третьої особи в зал судового засідання не з»явилися. Заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 серпня 2013 року помер [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 26 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 1618. [PERSON] є дідом позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на частку квартири [ADDRESS]. До своєї смерті [PERSON] розпорядився частиною свого нерухомого майна наступним чином. 22 вересня 2008 року [PERSON] подарував позивачці [PERSON] 1/9 частку квартири [ADDRESS]. 02 жовтня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті належні йому 3/9 частки квартири [ADDRESS] заповів позивачці - [PERSON] У відповідно до ст.ст. 1217, 1223, 1265 Цивільного кодексу України позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та за законом пятої черги, як онука померлого. Крім неї, спадкоємцем за законом пятої черги є відповідач [PERSON], як онук померлого. При цьому відповідачу по справі на момент смерті [PERSON] належала 1/3 частка у вище зазначеній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак, [PERSON], по поважним причинам, пропустила цей строк. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 березня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2015 року, позивачці був поновлений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] У встановлений судом строк [PERSON] подала через свого представника [PERSON] до [PERSON] чернівецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]М Однак, оскільки [PERSON] подала заяву вже після спливу шести місяців, встановлених законом, по даній спадковій справі 19 травня 2014 року вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачу [PERSON]. Як вбачається із копії вказаного свідоцтва, [PERSON] отримав у спадщину 2/3 частки квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі: свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому 25 серпня 1993 року (на 1/3 частку); на підставі: Дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] чернівецькою державною нотаріальною конторою 13 травня 2014 року, замість втраченого виданого 1 ЧДНК 12 серпня 2008 року (на 1/9) та 2/9 частини квартири, що належали [PERSON], які він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. При цьому виявилось, що до складу спадкового майна ввійшла 1/9 частка вище зазначеної квартири, яка належить позивачці на підставі договору дарування. У звязку із цим, [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недійсним 1/9 частки свідоцтва про право на спадщину від 19 травня 2014 року, видане [PERSON] на майно, належне померлому 24 серпня 2013 року [PERSON] в частині отримання 1/9 частки квартири [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Бужениці [PERSON] чернівецькою державною нотаріальною конторою 19 травня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-184, у частині спадкування ним після смерті [PERSON], який помер 24 серпня 2013 року, 1/9 часток квартири [ADDRESS]. Вказане рішення Апеляційного суду Чернівецької області залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року. Отже, на даний час, [PERSON] є власником 8/9 часток вказаної вище квартири, а саме 1/3 частка належить йому, як спадкоємцю після смерті його батька [PERSON] і 5/9 належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на майно, належне померлому [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1301 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки за своє життя [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], яким заповів їй 3/9 частки зазначеної вище квартири, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON], має бути визнано недійним в частині 3/9 часток успадкування квартири. При цьому, враховуючи наведені вище обставини, на момент видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, майно, належне померлому [PERSON], яке можна було успадкувати за законом, становило 2/9 частки вище зазначеної квартири (2/3 3/9 -1/9). Оскільки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями пятої черги, як онуки померлого, у відповідності до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, яка говорить про те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, кожний із них має право на отримання по ? частці спадкового майна, що в даному випадку становить по 1/9 частці квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене, свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане відповідачу [PERSON] на майно, належне померлому [PERSON], має бути визнане недійним також ще в частині отримання 1/9 часток квартири [ADDRESS], оскільки цю частку квартири повинна отримати позивачка, як спадкоємиця за законом. Разом з тим суд вважає, що необхідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] на майно, належне померлому 24 серпня 2013 року [PERSON] в частині отримання 4/9 часток квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з викладеної норми закону, для внесення запису про скасування державної реєстрації необхідно рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію. Тому, відповідно, при визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині, прошу суд ухвалити також і вимогу про скасування державної реєстрації цієї частки. Абзацом 3 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Оскільки державну реєстрацію права власності на спадкове майно здійснювалась [PERSON] чернівецькою державною нотаріальною конторою при видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] і позивачкою ставиться вимога про скасування Державної реєстрації на частку права власності, вважаю, що до участі в даній справі має бути залучена також і [PERSON] чернівецька державна нотаріальна контора, як державний орган, який проводив цю реєстрацію. На підставі наведеного та

Outcome: approved