Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом та просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Солохи Бєлгородського району Бєлгородської області, Росії, громадянина України та відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Харкова Харківської області, України, громадянку України відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; просить визнати її [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Ворожба Білопільського району Сумської області, громадянку України, паспорт серії [NUMBER] , виданий Червонозаводським РВУМСВ України в Харківській області 28.02,2001, що постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Бєлгорода, Бєлгородської області РФ. Просить стягнути з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] , солідарно на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Бєлгорода, Бєлгородської області РФ, в твердій грошовій сумі у розмірі 1626 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з часу подання позову, індексуючи відповідно до закону. В обгрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що вона виховує та утримує малолітню [PERSON] , [INFO] , дочку своєї племінниці відповідача [PERSON] , яку остання залишила у неї вдома за адресою: [ADDRESS] , у січні 2017 року, у місячному віці, а сама разом із батьком дитини відповідачем [PERSON] усунулась від догляду за дитиною, її виховання та матеріального забезпечення. З січня 2017 року відповідачі з дитиною не спілкувались жодного разу. Позивачу відомо, що відповідачі ведуть неправильний спосіб життя, який є неможливим для проживання з ними малолітньої дитини. Позивач виконує відносно малолітньої [PERSON] всі обов`язки батьків, відноситься до дівчинки, як до рідної дочки, дуже любить її, але вона не може вирішувати ніяких юридичних питань щодо дитини, представляти її інтереси, тому вважає за необхідне належним чином оформити опіку над дитиною. Позивач стверджує, що не має соціальних та медичних протипоказань для здійснення опікунських прав, отримує державну пенсію, проживає з дитиною у квартирі, що належить їй на праві власності. Одночасно, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь аліменти на малолітню [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1626 грн., виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу дитини до 6 років. 20.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 22.11.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Фуженкова Н.Б. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що малолітня [PERSON] фактично з народження позбавлена батьківського догляду, своїх батьків не знає, інших родичів, крім позивача, в неї не має, що позивач виховує [PERSON] доброю, здоровою, щасливою дитиною та остання дуже любить свою бабусю. Позивач також пояснила, що вона та її чоловік [PERSON] дуже бажають виховувати та доглядати дитину, не мають ніяких показань проти утримання дитини у їхній сім`ї. Позивач підтвердила факт того, що мати дитини з місячного віку не бачила свою доньку. Необхідність оформити опікунство вимусило звернутись позивача до Служби по справах дітей, працівники якої ретельно дослідили життєві умови дитини, її стан здоров`я. Позивач, захищаючи права малолітньої [PERSON] , діючи в її інтересах, просить суд позбавити батьківських прав її біологічних батьків та призначити її опікуном дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позов суду не подали. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Виконкому Харківської міської ради Харківської області, діюча на підставі довіреності, [PERSON] , позов [PERSON] підтримала та пояснила, що малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку ССД по Основ`янському району, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах, з підстави ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, що спеціалістами ССД по Основ`янському району батьки дитини, відповідачі за справою [PERSON] та [PERSON] попереджались про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, але позитивних результатів досягти не вдалось. Батьки [PERSON] самоусунулись від виховання та утримання доньки, з дитиною не проживають. Малолітня [PERSON] проживає з тіткою матері [PERSON] та її чоловіком, які фактично утримують та виховують дитину. Комісією з питань захисту прав дитини виконкому ХМР розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав та, діючи в інтересах дитини, Департаментом служб, як представником органу опіки та піклування, наданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Тому третя особа не заперечує проти визнання [PERSON] опікуном [PERSON] . Третя особа - [PERSON] позовні вимоги своєї дружини [PERSON] підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, на які вона посилається у своєму позові та пояснив, що він з позивачем більше трьох років виховують та утримують малолітню [PERSON] , яка постійно проживає з ними, що вони дуже люблять дитину та роблять все необхідне для її виховання здоровою та щасливою дівчинкою, що [PERSON] позбавлена материнського догляду з місячного віку, що її батьки не спілкуються з дитиною, не виховують та не утримують матеріально. [PERSON] пояснив, що він постійно працює та належним чином утримує свою сім`ю. Він вважає необхідним, виходячи з інтересів дитини, призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у місті Бєлгороді Бєлгородської області Російської Федерації народилась [PERSON] , про що в актовому запису за №227, зробленому 25.01.2017 р. ЦВУ ЗАЦС адміністрації міста Бєлгорода, батьками новонародженої зазначені: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . На час народження дитини її батьки знаходились у шлюбі, зареєстрованому 21.06.2012 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис за № 202. Судом встановлено, що у січні 2017 року , у місячному віці [PERSON] була передана батьками на виховання рідній тітці її матері позивачу [PERSON] , яка постійно проживає у [ADDRESS] . До даного часу дитина проживає за зазначеною адресою у сім`ї позивача, яка доглядає, утримує та виховує дівчину, мати та батько до неї не приходять, участі у догляді та утриманні не приймають. Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердили сторони за справою позивач [PERSON] , її чоловік - третя особа [PERSON] та свідки [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова та громадянських паспортів сторін, [PERSON] , [PERSON] постійно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За Свідоцтвом про право власності на житло від 27.11.2007 р., р.[NUMBER], зареєстрованому у КП «ХМБТІ» 20.12.2007 р. за №П-9-15885, зазначена квартира є двокімнатною ізольованою квартирою, загальною площею 50,6 кв.м та належить [PERSON] , [PERSON] за правом спільної сумісної власності. Відповідно до актового запису №5 від 15.01.1979 р., зробленого бюро РАГСу м.Ворожба Сумської області, [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі. З Висновку Департаменту Служб у справах дітей виконкому ХМР Харківської області вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку ССД по Основ`янському району м. Харкова, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах, з підстави ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до інформації ССД по Слобідському району зазначено, що батьки проживають окремо від своєї малолітньої доньки в орендованій квартирі, та зі слів сусідів, вживають наркотичні препарати, з приводу чого неодноразово викликалась поліція. З пояснень [PERSON] та [PERSON] , які вони надавали спеціалістам ССД по Основ`янському району, вбачається, що вони дійсно залишили доньку та не проти, щоб [PERSON] займалась вихованням дитини. На попередження про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, не реагують. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність достатніми доказами невиконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, що має наслідком позбавлення батьків батьківських прав. Частиною 1 ст. 2 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року,№ 789-X11) передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідачі не виконували та не виконують. Позивач не чинила відповідачам перешкод у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків. Тож поведінка відповідачів є свідомим, винним ухиленням від виховання дитини. Через байдужість відповідачів до доньки, їхньої бездіяльність щодо участі у її вихованні, права дитини суттєво обмежуються. Оскільки деякі права діти можуть здійснювати лише за згоди та сприяння батьків, відсутність такої згоди позбавляє їх можливості реалізувати свої немайнові права. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вирішуючи питання про встановлення опіки над дитиною, суд виходить з наступного. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки відповідачі здійснюють такий спосіб життя, який є несумісним із проживанням з малолітньою дитиною, становлять дитину у небезпечний фізичний та психологічний стан, позбавляють її належного морального, інтелектуального розвитку, навмисно не виконують щодо своєї дочки [PERSON] своїх обов`язків батьків та остання позбавлена батьківського піклування, позивач, як особа, яка доглядає та виховує цю дитину, має право на звернення до суду із вимогою про встановлення опіки відносно малолітньої дитини. Відповідно до статті 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Частиною 3 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особи, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За приписами ст.62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Позивач за своїм соціальним статусом, станом здоров`я, родинним відношенням до дитини, має підстави просити призначити саме її опікуном малолітньої [PERSON] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком, знаходиться на обліку у Слобожанському об`єднаному Управлінні ПФУ м. Харкова та отримує державну пенсію за віком. Загальних медичних протипоказань для здійснення опікунських обов`язків [PERSON] не виявлено, що вбачається з Висновку про стан здоров`я, виданого поліклінічним відділенням МКЛ №13, за місцем мешкання позивача. Згідно з наданої довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України, [PERSON] не притягувалась до кримінальної відповідальності, не має ніякої судимості, не перебуває у розшуку. За медичною довідкою ПНД №16 вона не страждає психічними захворюваннями; за довідкою результатів маркерів лабораторних досліджень, в неї не виявлено ніяких інфекційних захворювань; за сертифікатом проходження профілактичного огляду, в неї не виявлено ніяких ознак наркологічних захворювань. Аналогічне обстеження проходив чоловік позивача - [PERSON] , результати цього обстеження - позитивні. Подання Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою [PERSON] [INFO] та призначення [PERSON] опікуном дитини від 15.10.2019 встановлено, що доцільно встановити опіку над малолітньою [PERSON] , 2016 року народження та призначити [PERSON] її опікуном. Таким чином, суд вважає можливим призначити опікуном малолітньої [PERSON] , позивача [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніяким чином не утримують своєї дочки, не надають їй матеріальної допомоги, а тому позивач, захищаючи права малолітньої, належним чином становить питання щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Батьки з метою належного фізичного, духовного та морального розвитку дитини зобов`язані забезпечити її потреби у розмірі не менше визначеного чинним законодавством прожиткового мінімуму. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму на одну особу дитини до 6 років в розрахунку на місяць з 01.01.2020 року становить 889,50 грн. Кожний з відповідачів зобов`язаний сплачувати аліменти на дочку по Ѕ частині встановленого розміру аліментів. Суд, вважає неможливим постановити рішення про стягування аліментів з відповідачів солідарно, а тому задовольняє вимоги [PERSON] у цій частині частково, а саме стягує з кожного з відповідачів аліменти на дочку [PERSON] по 444, 75 грн. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а позов підлягає задоволенню, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з відповідачів на користь держави стягується судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial