Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 27.04.1995 року між нею та відповідачем [PERSON] на Херсонській товарно-сировинній біржі «Кристал» був укладений біржовий контракт № 1047 (договір купівлі-продажу), відповідно до якого позивачка придбала у відповідача квартиру [ADDRESS] . Позивачка з відповідачем домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному нами контракті № 1047, від 27.04.1995року, при цьому були виконані всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору: відповідач отримав гроші і передав позивачці всі документи і ключі від квартири. Правочин обома сторонами повністю виконаний, квартира була звільнена відповідачем. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін стосовно правочину не заявляв. На даний час вона використовує квартиру для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримую її в належному санітарно-технічному стані. Право власності на зазначену квартиру позивачкою було зареєстровано відповідно до чинної на той момент Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року. На час укладання договору сторони не знали, що правочин підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до якого, правочини. зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину, і в зв`язку з відмовами компетентними органами і нотаріусами визнавати на теперішній час правочини дійсними, законними і виконаними, позивачка змушена звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав. Просить суд визнати контракт (договір купівлі-продажу) № 1047 від 27.04.1995 року укладений між нею та [PERSON] дійсним та визнати за нею право власності на вказану квартиру. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.02.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Враховуючи подану заяву та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), яка діяла на день виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до положень ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом установлено, що 27.04.1995 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарно-сировинній біржі «Кристал» був укладений контракт (договір купівлі-продажу) квартири [ADDRESS] , згідно до якого позивач сплатив відповідачу вартість квартири відповідно до договору у розмірі 10000000 карбованців. У свою чергу відповідачем були передані правові документи на квартиру. В контракті вказано, що у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», вказаний контракт зареєстрований на Херсонській товарно-сировинній біржі «Кристал» і згідно вказаної статті нотаріальному посвідченню не підлягає. Право власності на квартиру зареєстровано в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 11.05.1995 року, реєстраційний номер № 13098. Після придбання квартири позивачка зареєструвалась та поселилась в ній. З моменту укладення договору [PERSON] повністю прийняла спірну квартиру у власність, використовує квартиру для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримую її в належному санітарно-технічному стані. Однак, на теперішній час позивач не має можливості реалізувати своє право як власника, а саме здійснити реєстрацію права власності на вказану квартиру, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Згідно до статті 47 ЦК України (в чинній редакції 1963року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право укладати договори купівлі продажу і реєструвати їх на товарній біржі, передбачено ст.15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991року. Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріального посвідчення, проте нотаріально посвідчити угоду сторони не можуть, оскільки біржовий контракт вже зареєстрований в органах технічної інвентаризації. Враховуючи, що 27.04.1995 року при укладенні договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] , сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що ними визнається і не заперечується, а після укладення договору, квартира була передана покупцю [PERSON] , якою іона користується до теперішнього часу, однак укладення договору, посвідченого біржою не є належним документом, що підтверджує право власності покупця на нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що порушене права позивачки підлягає поновленню, шляхом визнання укладеного контракту дійсним. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України про визнання права власності не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Щодо позовних вимог про визнання права власності на квартиру, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки право власності позивачки не оспорюється, правовстановлюючий документ на квартиру не втрачений. Таким чином,\~позов підлягає\~частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК України (в редакції 1963року, чинного на час виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: partial