Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. львова з вищевказаним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь 2051,12 грн. витрат за сплачені житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 06.12.2007 року був оформлений договір дарування її, позивачки квартири [ADDRESS] на [PERSON]. Відповідно, як зазначила позивач, [PERSON] переоформила на себе правовстановлюючі документи на квартиру і стала її власником. Позивач вважає, що оскільки відповідач набула право власності на її квартиру, а вона, позивач зареєстрована в цій квартирі і проживає по сьогоднішній час, вони є співвласниками вищевказаної квартири. Таким чином, на думку позивача, відповідачка зобов'язана здійснювати платежі з оплати житлово-комунальних послуг в рівних частках зі нею, однак жодних платежів, як зазначила позивач, за період з 01.01.2008 року по 31.05.2014року не було здійснено. За вказаний період позивач вказала що оплатила житлово-комунальні послуги на суму 4102,23 грн. половину з якої в сумі - 2051,12 грн., на її думку, повинна відшкодувати відповідач. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, що аналогічні викладеному в тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] подала суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що за вказаний позивачкою період вона, відповідач сплатила за 2011 рік 415,60 грн.; 2012 рік 590,87 грн.; 2013 рік 379,76 грн.; 2014 рік 80,00 грн., а всього нею сплачено по квитанціях - 1466 грн. 23 коп. Крім того зазначила, що жодних претензій по сплаті комунальних послуг від [PERSON] до неї не надходило до червня місяця 2014 року, позивач ніколи не вимагала від неї додаткових оплат за комунальні послуги. Таким чином в своїх запереченнях відповідач позов визнавала частково з урахуванням суми, що нею оплачена. В судовому засіданні відповідач та її уповноважений представник [PERSON] позовні вимоги заперечили повністю. Просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, права і обов'язки сторін, суд приходить до висновку про безпідставність позову та необхідності відмови у його задоволення виходячи з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. 26 травня 2014 року апеляційним судом Львівської області було ухвалене рішення щодо визнання недійсним договору дарування квартири, посвідчений 06.12.2007 року державним нотаріусом третьої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інакше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. В судовому засіданні сторонами визнано та не спростовано будь-якими належно допустимими доказами, що після укладення вищевказаного договору дарування від 06.12.2007 року позивач продовжувала проживати у квартирі [ADDRESS] та залишалась у ній зареєстрованою, а відповідач жодного дня у цій квартирі не проживала. З означеного вище рішення колегії суддів судової палати Апеляційного суду Львівської області встановлено, що [PERSON] після укладення 06.12.2007 року договору дарування квартири вважала себе її власником, була у ній зареєстрованою та продовжувала сплачувати комунальні платежі. Оскільки, з аналізу викладеного встановлено, що відповідач [PERSON] фактично у власність квартиру [PERSON] не прийняла, а договір дарування, котрим ця квартира передавалась у власність [PERSON] визнаний рішенням суду не дійсним, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення витрат за житлово-комунальні послуги. Крім того суд приймає до уваги, що відповідач сама добровільно сплачувала такі витрати впродовж 2011-2014 рр., що підтверджується відповідними квитанціями. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та надуманими, а тому у їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed