Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зазначеній вище квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі певний проміжок часу проживали разом з нею. Проте, з червня 2015 року вона втратила зв`язок з [PERSON] та з серпня 2017 року з [PERSON] . При цьому, маючи зареєстроване місце проживання у належній їй квартирі, відповідачі фактично в ній не проживають тривалий час. У зв`язку з тим, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають, але при цьому в ній зареєстровані, нарахування комунальних платежів здійснюється згідно кількості зареєстрованих осіб, і при цьому вона зобов`язана сплачувати комунальні послуги нараховані в тому числі і на відповідачів, що значно впливає на її матеріальний стан. Вона має намір отримати право на субсидію, і при цьому розрахунок такої субсидії буде здійснюватись з урахуванням того, що відповідачі зареєстровані та проживають у належній їй квартирі. Однак, відповідачі там фактично не проживають, що призведе до не справедливого розрахунку субсидії. Самостійно відповідачі не бажають знятись з реєстрації у належній їй квартирі, не надаючи жодних обґрунтувань такої відмови. Зв`язок між нею та відповідачами вже давно втрачений, вони не спілкуються. Тому, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 29.04.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам кожному окремо, двічі направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 01.10.2020 року відповідачами відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2005 року (а.с. 11). Рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2005 року №144 «Про впорядкування нумерації домоволодіння [ADDRESS] , яка належить [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 22-23). З домової книги для прописки громадян та відомостей Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, вбачається що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-21, 29, 30). Проте, з актів, засвідчених Головою квартального комітету №8 слідує, що відповідач [PERSON] з червня 2015 року, а [PERSON] з серпня 2017 року, не мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23, 24). Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч.\~1\~ст.\~321\~ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів, порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним домоволодінням, тому позовні вимоги задовольняє в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved