Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просила усунути перешкоди у користуванні її житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй належить на праві власності спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований колишній чоловік колишнього власника [PERSON] Оскільки змінився власник житла, вважає, що відповідач втратив право на користування житлом з огляду на те, що його реєстрація заважає позивачеві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, 150 ЖК України, 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, а за приписами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження майном. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за наступних підстав. Приписами частини четвертої статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав для того, ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону чи порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки будинок [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2016 року належить позивачеві - [PERSON], що підтверджено відповідним договором, зраеєстрований в реєстрі за №123 (арк. справи 7-8). Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 05.02.2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З вказаних документів вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу спірне домоволодіння належало продавцю на підставі свідоцтва про право власності за на нерухоме майно. виданого Виконавчим комітетом Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 18.09.2012 року, зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за реєстровим №25405 продавцеві [PERSON] Державна реєстрація права власності за [PERSON] на вище зазначений житловий будинок проведена 05.02.2016 року о 12:38:07 приватним нотаріусом Нестерович О.І., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 537457465101. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ст. 391 ЦК України у зв'язку з доведеністю позивачем факту порушення/обмеження його прав власності з боку відповідача у справі, адже право членів сім'ї власника жилого будинку, у тому числі й колишнього, на користування цим жилим приміщенням може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, однак відповідач не була та не є членом сім'ї позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved