Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідачів, третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора, ЗАТ КБ « Приват Банк», в якому просить визнати за нею право власності на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, та скасувати арешт на вказане вище майно. Позов мотивує ти, що 08.02.1990 між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу стали проживати разом. Крім цього, з ними проживала її дочка - [PERSON] , яка змінила прізвище та ім`я на [INFO] , та внучка [PERSON] . 28.05.1999 вони приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS] , відповідно, стали співвласниками, де кожному належить по ј частини квартири, загальною площею - 52,4 кв.м., житловою - 30,1 кв.м. Чоловік [PERSON] помер [INFO] . Оскільки проживала та була зареєстрована у вищезазначеній квартирі, вважає, що прийняла спадщину. Звернувшись з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль, який був у власності спадкодавця. В лютому 2019 вирішила подарувати свою частку у квартирі дочці, але для цього слід оформити частку спільної квартири, яка належала чоловікові, на неї. Нотаріус у видачі такого свідоцтва відмовив, оскільки на спадкове майно накладено арешт відділом Бориславського міського управління юстиції. Звернувшись у зазначений відділ, довідалась, що арешт було накладено на підставі судового наказу, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом 01.02.2008 у справі 3 2-н-134-08, за заявою Закритого акціонерного товариства КБ « Приват Банк». Цим судовим наказом було вирішено стягнути з [PERSON] 7599,16 грн. Зазначає, що ні заявником, тобто «Приват Банк», ні Дрогобицьким міськрайонним судом, ні відділом державної виконавчої служби не було надано запит у відповідні державні органи і не було встановлено, що [PERSON] помер. Відтак, рішення про стягнення боргу з останнього приймались відносно особи, яка чотири роки тому померла. [INFO] , як спадкоємець першої черги, вступила у спадщину після смерті чоловіка за законом, однак своїх спадкових прав не оформляла. Інших спадкоємців після смерті чоловіка нема. Оформити право на спадкування у встановленому законом порядку не може, так як 09.09.2008 відділом державної виконавчої служби накладено арешт на майно спадкодавця згідно судового наказу виданого Дрогобицьким міськрайонним, а тому звернулась з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, подавши заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засідання позов визнали та не заперечили щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] додатково зазначила, що позивач є її мамою. Вона допомагала останній в оформленні документів щодо спадкового майна, однак в видачі таких було відмовлено у зв`язку з накладенням арешту згідно наказу Дрогобицького міськрайонного суду та рекомендовано звернутись в суд. Представник відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області у судове засідання не з`явився і про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надавши суду листа з проханням слухати справу у їх відсутності. Щодо задоволення позову поклались на думку суду. Представник третьої особи ЗАТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з`явився і про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 08.02.1990 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] ». Зі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого 28.05.1999 комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, вбачається, що така належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з копії будинкової книги [PERSON] , [INFO] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Зі свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] змінила ім`я на « [INFO] . Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 08.05.2014 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено « [PERSON] ». З копії судового наказу № 2-н-134-08, виданого 01.02.2008 Дрогобицьким міськрайонний судом вбачається, що таким наказано стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь ЗАБ КБ «Приват Банк» заборгованість в сумі 7599,16 грн. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.12.2018 № 150782611, 09.09.2008 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження № 8962949 накладено арешт на майно [PERSON] : [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . З листа державного нотаріуса Першої Дрогобицької нотаріальної контори, адресованого 21.02.2019 на ім`я [PERSON] , вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до ст.41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. З ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Статтею ст. 40 зазначеного закону передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Отже, щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід зазначити наступне. Як вказала позивач у позовній заяві, вона проживала і була зареєстрованою разом зі спадкодавцем у одній квартирі, а саме [ADDRESS] . [PERSON] являється її чоловіком і після його смерті остання звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати таке не може, не у зв`язку з відмовою, а тому що видача такого затримується з причин накладення арешту. Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, оскільки у даному випадку відсутні підстави для захисту її прав на спадщину в судовому порядку. Що стосується позовної вимоги про скасування арешту, то така підлягає до задоволення, оскільки судовий наказ, на підставі якого було накладено арешт, прийнято 01.02.2008, а [PERSON] помер [INFO] . Відтак, виконавче провадження було відкрите після смерті боржника, що, у свою чергу, призвело до протиправного накладення арешту на майно, у даному випадку квартиру, яка належить на праві спільної приватної власності позивачу та членам її сім`ї. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що для продовження накладеного арешту не існує жодної правової підстави, заборона на майно чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном співвласникам, а тому з метою захисту права власника на вільне володіння та розпорядження майном, суд вважає позовні вимоги в цій частині підставними.

Outcome: dismissed