Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу належить квартира [ADDRESS] , у якому окрім неї зареєстровані його онука та донька - відповідачі по справі, які не проживають у даній квартирі з 2008 року. Реєстрація відповідачів призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивача на вільне користування та розпоряджання своєю власністю. Ухвалою від 05.09.2019 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Позивач та її представник адвокат Васильєва М.В. в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких просили розглянути справу без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали через канцелярію суду заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2003 року та витягу №1891688 від 03.11.2003року позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідно довідки №317 від 12.09.2018 року зареєстровані відповідачі, які згідно акту №141 від 28.05.2019 року відповідачі не проживають за даною адресою. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд, а реєстрація відповідача обмежує таке право. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, оскільки позивача звільнено від такої сплати. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, суд

Outcome: approved