overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право на користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 05 квітня 2006 року в належній їй квартирі зареєструвався відповідач [PERSON] ..З відповідачем вони проживали разом до 2010 року. Після чого їхні відносини припинилися і відповідач виїхав з її квартири у невідомому їй напрямку. З 2010 року по даний час відповідач не проживає в її квартирі, добровільно знятися з реєстрації по даній адресі відповідач не бажає. Місце його проживання їй невідоме. Реєстрація його проживання у квартирі перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпоряджання майном. Відповідач відзив не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно домової книги (а.с.5-6), в належній позивачеві квартирі 05 квітня 2006 року зареєстровано відповідача [PERSON] .. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, з яким вони проживали без реєстрації шлюбу. З 2010 року відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] . Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у квартирі перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з 2010 року не проживає без поважних причин в квартирі, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власнику квартири, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2008 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрований її брат [PERSON] , котрий більше 7 років не проживає у цьому помешканні. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Закревський І.В. в судовому засідані підтримав позовні вимоги, надав пояснення в їх обгрунтування аналогічні тим, що викладені у позові, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечив позивач. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше 7 років. Відповідач не навідується до житла. Позивач не створює відповідачу перешкод у користуванні даним помешканням. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно з договору купівлі-продажу від 10.01.2008 р. і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2008 р. [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] . Із копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у житловому будинку вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] . Поясненнями представника позивача адвоката Закревського І.В. та свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому будинку без поважних причин більше 7 років. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає у спірному помешканні без поважних причин понад рік, тому згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. \~ \~ \~ \~Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В заяві про зміну позовних вимог (а.с.28-30) позивач свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Його колишній зять (відповідач по справі) [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку. Починаючи з 2002 року, він припинив проживати у будинку, оскільки після розірвання шлюбу з його дочкою, зять створив сім`ю з іншою жінкою та виїхав з його будинку. Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає йому у здійсненні права користування та розпоряджання майном. Відповідач відзив не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 7-11, 13-16). Відповідач [PERSON] являється колишнім зятем позивача (а.с. 11, 12). З 2002 року відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] . Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з 2002 року не проживає без поважних причин в будинку, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Дану квартиру він придбав до реєстрації шлюбу з відповідачем. 21.11.2014 позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, яка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . За час шлюбу сторони неодноразово припиняли сімейні відносини та поновлювали їх. Під час чергового примирення, позивач дав згоду на реєстрацію відповідача в його квартирі, де 07.03.2018 відповідач була зареєстрована. Проте, 21.12.2018 шлюб між сторонами був розірваний за їхньою спільною заявою в Козятинському відділі ДРАЦС. Дітей від шлюбу у них немає, спільно набутого майна за час шлюбу також немає. З моменту реєстрації в його квартирі відповідач в ній не проживала, тобто з 7 березня 2018 року. Відповідач виїхала на інше місце проживання, яке йому не відоме, а тому в добровільному порядку вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації в його квартирі неможливо, так як відповідач ухиляється від вирішення цього питання, не спілкується з ним, не виходить на зв`язок, хоча він намагався це зробити. Тобто відповідач не бажає цього зробити в добровільному порядку,\~а тому\~він змушений\~звернутися до\~суду з\~цим позовом. Реєстрація її проживання у квартирі перешкоджає йому у здійсненні права користування та розпоряджання майном. Відповідач відзив не подала, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.3-5). Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача (а.с.13). З березня 2018 року відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.6). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у квартирі перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з березня 2018 року не проживає без поважних причин в будинку, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власнику квартири, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №2074, їй на праві приватної власності належить будинок №2 по вул. Бабаджаняна в м. Козятині Вінницької області. Її син (відповідач по справі) [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку. Починаючи з 2000 року, він припинив проживати у будинку, оскільки виїхав до Королівства Іспанії та проживає там. Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном, зокрема в оформленні субсидії. Відповідач відзив не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №2 по вул. Бабаджаняна в м. Козятині Вінницької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №2074 (а.с. 3). Відповідач [PERSON] являється сином позивача (а.с. 6). З 2000 року відповідач не проживає у [INFO], відповідно до довідки квартального комітету №6 та довідки ЦНАП №988-3 від 11.09.2018 (а.с.4-5). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачеві у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з 2000 року не проживає без поважних причин в будинку, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачеві, як власниці будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 1974 року вона одружилася з відповідачем. Вказує на те, що у період сімейного проживання ними був побудований житловий будинок, що розташований на [ADDRESS]. Посилається на те, що 24 квітня 2003 року відповідачем даний будинок був введений в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Зазначає, що відповідач вважає, що будинок є тільки його особистою власністю, а тому просила задовольнити позов. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], 26 квітня 1974 року [PERSON] одружилася з [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії САА №087574 від 09 квітня 2003 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Драчинецької сільської ради, [PERSON] належить житловий будинок, загальною площею 52,70 кв.м., житловою 40,30 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. Відповідно до висновку оцінювача, ринкова вартість даного будинку станом на 01 серпня 2014 року складає 93594 гривень. Стаття 60 Сімейного кодексу України встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна, дружини і чоловіка є рівними. Отже суд вважає, що ? частини житлового будинку за діючим законодавством на момент побудови так і на даний час належить позивачці, та у зв'язку з цим, житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 52,70 кв.м., житловою 40,30 кв.м., потрібно визнати спільною сумісною власністю подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину цього будинку. Враховуючи наведене, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 60,63,69, 70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківський прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає та виховується у неї. Однак відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться та матеріально не допомагає, оскільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків відносно своєї дочки [PERSON], а тому просила задовольнити позов. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, що вбачається з її письмової заяви. Представник служби у справах дітей Кіцманської РДА в судове засідання не з»явилась, однак подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через оголошення в газеті, але без поважних причин не з»явився до суду та не звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, а тому справу слід розглянути в його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими і позов слід задовольнити у повному обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області. З довідки №795 від 23.06.2014 року про склад сім»ї [PERSON], вбачається, що дочка - [PERSON] проживає разом із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Крім того, з висновку органу опіки та піклування Кіцманської РДА №01-15/7-210 від 06.05.2014 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], мешканця с.Суховоля Городоцького району Львівської області відносно малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. Статтею 164 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. За таких обставин вимоги позивача про позбавлення батьківських прав матері суд визнає обґрунтованими. На підставі ст.ст. 164, 165, 166 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи,\~ що позивач та\~ [PERSON]\~ перебувають у\~шлюбі з 16 липня 2014 року, актовий запис №73, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, свідоцтво про шлюб серія 1-НО №352859 від 16 липня 2014 року. Від даного шлюбу у сторін по справі є малолітня дитина дочка [PERSON], [INFO], а також син позивача від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Спільне життя\~ з\~ відповідачем\~ не\~ склалося. За час перебування в шлюбі ніж\~ ними\~ виникали\~ непорозуміння та сварки.\~ Позивач\~ в судове засідання не зявилася,\~ про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі,\~ не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON]\~ перебуває у шлюбі із [PERSON] з 16 липня 2014 року, актовий запис №73, зареєстрований\~ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, свідоцтво серія І-НО №352859. Від\~ даного\~ шлюбу\~ у сторін по справі є малолітня дитина,\~\~ дочка [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Різні спроби покращити подружнє життя закінчилися невдало. Крім того, позивач втратив до відповідача почуття любові, довіри та поваги, остаточно прийшла до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати, перспектив для збереження сім'ї немає. За таких підстав, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст.104, 105,109 СК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.2005 року відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №275 та після розірвання шлюбу дітей залишити проживати разом із позивачем. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що від даного шлюбу сторони мають двоє дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки виникають часті сварки та непорозуміння. Зникло почуття поваги та любові. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Постійні сварки та непорозуміння негативно впливають на виховання і розвиток їхніх дітей та суперечать їхнім інтересам. Надання строку на примирення не виправить стану їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Тому позивач просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. В підготовче судове засідання [PERSON], будучи належним чином повідомленою, не з'явилася. Від неї до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги підтримує повністю.Також, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON],будучи належним чином повідомленим, не з'явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій відповідач вказав, що не заперечує проти розлучення з позивачем та просить розгляд справи провести у його відсутності. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 жовтня 2005 року, виданого відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №275. Від спільного проживання сторін у шлюбі народилися діти: дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 05 липня 2006 року та серії [NUMBER] від 16 серпня 2011 року. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім'я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved