Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 14.11.1992 року, визначити місце проживання неповнолітньої доньки з нею, а також просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Сергіїни [INFO]. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу вказала, що протягом останніх двох років спільне життя між подружжям погіршилось, оскільки сторони мають різні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дітей. Позивач зазначає, що відповідач протягом всього спільного сімейного життя зловживав алкоголем, в нетверезому вигляді влаштовує сварки, в тому числі у присутності дітей, ображає її нецензурною лайкою, внаслідок чого на грунті сімейно-побутових проблем та різних поглядів на виховання дітей у подружжя розвинулась відраза один до одного, втрачено почуття поваги і любові. Подружжя разом не проживає, подружні стосунки не підтримує, спільного господарства не веде. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Мотивуючи вимоги про стягнення аліментів позивач вказала, що вони з відповідачам є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Просила відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON], зазначила, що дівчинка фактично проживає з нею і перебуває на її утриманні, як мати вона забезпечує виховання та створення належним умов для розвитку дівчинки. 06.04.2017 року позивач подала заяву, в якій просила позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] залишити без розгляду, оскільки між сторонами відсутній спір з даного приводу (а.с.23). В судове засідання 11.04.2017 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини від доходів відповідача. В решті позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.24). Відповідач також подав заяву про розгляд справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с.25). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області 14 листопада 1992 року, актовий запис № 19 (а.с.4). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають з грудня 2016 року. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що між батьками відсутня домовленість щодо обов'язку утримувати неповнолітнью доньку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач як батько повинен брати участь у матеріальному забезпеченні дитини нарівні з матір'ю, враховуючи визнання ним позову в цій частині, суд, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. В частині 1 статті 160 Сімейного кодексу України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд може своєю ухвалою залишити позов без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Від позивача надійшла заява про залишення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини без розгляду, відповідач не заперечує, що дитина буде проживати з матір'ю (а.с. 23,25). Враховуючи, що залишення позовних вимог без розгляду є виключним правом позивача, не протирічить закону, не порушує інтереси інших осіб, суд залишає позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] без розгляду за заявою позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 640,00грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved