Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 20.11.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 248. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою, проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільним подружнім життям проживали до березня 2017 року. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні спільних сімейних проблем вони з відповідачем не приходили до спільної згоди. На цій підставі у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони втратили повагу один до одного. На даний час вони не проживають однією сімєю та спільний побут у них відсутній. Просить шлюб розірвати та після його розірвання залишити їй прізвище [PERSON]. Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяви про розгляд справи без її участі за участю її представника адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити, оскільки його довірителька примиритись категорично не бажає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову звперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4) вбачається, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 20.11.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 248. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved