Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ДП «Завод 410 ЦА», треті особи: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Державний концерн «Укроборонпром», просила суд поновити її на роботі майстра ОТК ДП «Завод 410 ЦА» м. Київ, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 3219,69 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.05.1981 працювала на посаді майстра ОТК ДП «Завод 410 ЦА», а 05.11.2014 її звільнили з роботи у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним, так як порівняно з іншими операторами, які залишились працювати у товаристві, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, довше них працює на підприємстві, у зв'язку з чим має переважне право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли. Також зазначила, що на день пред'явлення позову до суду перебувала у вимушеному прогулі 29 календарних днів, з 05.11.2014 по 04.12.2014, у зв'язку з чим вважає, що за цей час відповідач зобов'язаний виплатити на її користь заробітну плату в сумі 3219,69 грн - фактична заробітна плата за останній місяць роботи. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, при цьому посилалися на вищевикладені обставини. В ході розгляду справи позивач зазначила, що її звільнення також пов'язане з виявленням нею підроблених документів, так як про вказаний факт вона доповіла керівництву. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав суду письмові заперечення, де зазначив, що процедура звільнення, яка передбачена чинним законодавством, [PERSON] була дотримана в повному обсязі, а саме: позивач була повідомлена про наступне звільнення із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (05.11.2014 дата звільнення) у зв'язку з оптимізацією чисельності персоналу та вдосконаленням структури управління підприємством на підставі наказу №195 від 28.08.2014. Одночасно позивача було повідомлено про відсутність на підприємстві вакантних посад, що відповідали б її кваліфікації, а також вакантних нижчих і менш оплачуваних робіт. Однак позивач відмовилась від підпису в попередженні про наступне звільнення, про що було складено акт за підписами п'яти осіб. На дотримання вимог ст.43 КЗпП України керівництвом підприємства було направлено подання голові профкому щодо отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з працівниками, посади яких підпадали під скорочення чисельності та штатів працівників. Представник відповідача відзначив, що 26.09.2014 позивач відмовилась отримати під підпис повідомлення про проведення засідання профкому 30.09.2014 з питання звільнення в зв'язку зі скороченням штату, про що було складено відповідний акт. На засідання профкому вона не з'явилася. 03.10.2014 позивача знову було запрошено на засідання профкому на 06.10.2014, яке вона повторно відмовилась отримувати, про що було складено відповідний акт. Відповідно до ч.3 ст.43 КЗпП України питання, щодо звільнення розглядалось за її відсутності. 06.10.2014 керівництво підприємства отримало попередню згоду на розірвання трудового договору з працівниками, посади яких підлягали скороченню. Згідно наказу №207/л від 05.11.2014 позивача було звільнено з ДП «Завод 410 ЦА» на підставі п.1 ч.1. ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників. Щодо переважного права залишення на роботі представник відповідача зазначив, що позивач працювала у відділі технічного контролю на посаді майстра контрольного. Станом на 2014 рік, згідно виписки зі штатного розкладу, було передбачено 37 штатних одиниць, з яких 18 одиниць майстрів контрольних. Після процедури скорочення (4 одиниці контрольних майстрів, та 1 одиниця начальника бюро технічного контролю, оскільки особа померла, а штатна одиниця була закрита) станом на 2015 рік передбачено 33 одиниці, з яких 14 одиниць майстрів контрольних. Для роботи за зазначеними напрямами особа повинна була пройти атестацію. Позивач працювала на дільниці ремонту електрообладнання, для роботи на якій вона була атестована. Згідно протоколу засідання атестаційної комісії по перевірці знань працівників ВТК №20, позивач могла здійснювати контроль якості робіт по ремонту електрообладнання літаків. Наказом №107 від 16.03.2012 позивач була допущена до виконання вище вказаних робіт. За даним напрямком позивач була єдиним майстром контрольним, до виконання інших робіт вона допущена не була. Позивач виконувала роботи з контролю якості робіт по ремонту електрообладнання літаків - вона мала допуск виключно до цього виду робіт, і самостійно виконувала їх. У зв'язку з тим, що вона мала допуск тільки до певного виду робіт та була єдиною особою за цим напрямком, вона не мала переважного права залишення на роботі. Обсяг робіт на підприємстві значно скоротився, а роботи за даним напрямком можуть бути виконані іншою особою, яка має вишу кваліфікацію. Представник третьої особи Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи ДК «Укроборонпром» в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові пояснення, де просив справу розглядати без його участі та зазначив, що відповідно до п.7.7 Статуту ДП «Завод 410 ЦА», затвердженого наказом ДК «Укроборонпром» №258 від 16.07.2015, керівник підприємства у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників підприємства. ДК «Укроборонпром» не наділене будь-якими повноваженнями впливати на прийняття керівниками підприємств-учасників концерну кадрових питань. Представник також зазначив, що [PERSON] було звільнено з посади майстра ОТК ДП «Завод 410 ЦА» у порядку ст.40 КЗпП України. На час її звільнення ДП «Завод 410 ЦА» не перебувало в управлінні концерну. Тому, концерн ніяким чином не міг впливати на таке звільнення чи брати в ньому участь, навіть, якби володів відповідними повноваженнями щодо своїх підприємств-учасників. Тому представник зазначив, що рішення у справі не може вплинути на права та інтереси концерну. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. При цьому, суд не може погодитися з твердженнями позивача стосовно того, що під час скорочення його права були порушені відповідачем. Відповідно до ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, а відповідач - заперечення проти позову і які підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що в період з 18.05.1981 по 05.11.2014 [PERSON] працювала на посаді майстра ОТК ДП «Завод 410 ЦА», що також підтверджується трудовою книжкою [PERSON] (а.с.6-7). Також, в матеріалах справи міститься наказ начальника «Заводу 410 ЦА» №127 від 07.12.1967, з якого вбачається, що [PERSON] ([PERSON]) була прийнята на тимчасову роботу в цех №8 контролером по ІІ робочому розряду ППСХ строком з 06.12.1967 по 06.02.1968 (а.с.48-49). Наказом начальника «Заводу 410 ЦА» від 26.02.1968 тимчасово працюючу цеху №8 [PERSON] ([PERSON]) з 06 лютого 1968 року було переведено на постійну роботу (а.с.50-52). Відповідно до довідки ДП «Завод 410 ЦА» №330 від 02.12.2014 [PERSON] працювала на заводі з 06.02.1968 по 05.11.2014 та займала посаду майстра ВТК та заробітна плата з січня 2014 року по жовтень 2014 року загалом склала 36622 грн 00 коп (а.с.43). Згідно довідки ДП «Завод 410 ЦА» №94 від 01.04.2015 [PERSON] працювала майстром контрольним ВТК на ДП «Завод 410 ЦА» з 06.02.1968 по 05.11.2014 та її заробітна плата за останні два місяці до звільнення (вересень, жовтень 2014 року) складає 8356,83 грн. Середньомісячна зарплата складає 4273,38 грн (а.с.114). Середня зарплата за один день складає 189 грн 93 коп (а.с.115). Відповідно до виписки із штатного розкладу ДП «Завод 410 ЦА» на 01.01.2014 по відділу технічного контролю з 01.01.2014 у відділ технічного контролю вводиться 37 штатних одиниць (а.с.40), а з 01.01.2015 - 33 штатні одиниці (а.с.41). Згідно з виписки із штатного розкладу ДП «Завод 410 ЦА» станом на 04.11.2014 по відділу технічного контролю кількість штатних одиниць посади контрольний майстер складає 18 штатних одиниць (а.с.117), а станом на 06.11.2014 - 14 (а.с.116). Відповідно до наказу ДП «Завод 410 ЦА» №195 від 28.08.2014 в зв'язку з різким падінням обсягів виробництва, на виконання наказу генерального директора від 01.08.2014 №176 (а.с.46 зворот), з метою оптимізації чисельності персоналу, з урахуванням пропозицій постійно діючої комісії по розгляду організаційних, правових та соціальних питань (протокол засідання №4/8 від 22.08.2014) щодо скорочення чисельності штатів з 05.11.2014 скорочено чисельність персоналу підприємства на 50 осіб, з урахуванням п.п.4.2.2 Галузевої угоди авіаційної промисловості України, в тому числі, у відділі технічного контролю - 4 особи: майстер контрольний (4 особи) (а.с.29-31). В матеріалах справи наявна довідка Державного авіабудівного концерну «Антонова» ДП «Завод 410 ЦА» від 02.04.2015, де, серед іншого, зазначено, що наказом Генерального директора від 28.08.2014 №195 (зі змінами №210 від 22.09.2014) було визначено скоротити чисельність персоналу підприємства на 48 осіб. Чисельність персоналу станом на 28.08.2014 становить 1207 робітників. Тобто, 4% становлять 48 осіб (1207 х 4):100=48,28. Про наступні вивільнення працівники були персонально попереджені не пізніше ніж за два місяця. Отже, скорочення чисельності та штату працівників не більше 4 % не є масовим та підприємство може здійснювати самостійно без попередження територіальних органів (районний центр зайнятості) (а.с.76-77). Тобто, в даному випадку відповідачем використано право власника визначити чисельність працівників і штатний розклад, що закріплено ч.3 ст.64 Господарського кодексу України згідно положень якої власник на свій розсуд має право зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність посад, здійснити звільнення працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність посад, здійснюючи звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад. Згідно відповіді Державного авіабудівного концерну «Антонова» ДП «Завод 410 ЦА» від 03.09.2014 на запит Солом'янського районного центру зайнятості (а.с.82), працівники ДП «Завод 410 ЦА» не знаходяться у вимушених відпустках без збереження заробітної плати та не переведені на неповний робочий день (тиждень). Також зазначено, що до кінця 2014 року передбачається скорочення чисельності та штату працівників, яке планується не більше 4% від середньооблікової чисельності згідно п.п.4.2.2 Галузевої угоди авіаційної промисловості України, яке не є масовим та 85 % серед вивільняємих становлять працівники пенсійного віку (а.с.83). Із наданих відповідачем доказів (наказів, посадових інструкцій, положень та ін.) вбачається, що з метою оптимізації штатної чисельності працівників апарату у відповідача відбулося скороченням загальної штатної чисельності працівників. Стосовно наданих пояснень позивача, що її звільнення пов'язане з виявленням нею факту підроблення документів, суд не приймає вказані доводи до уваги, у зв'язку з тим, що в матеріалах справи наявна постанова Військової прокуратури київського гарнізону центрального регіону України про закриття кримінальної справи від 06.08.2015, відповідно до якої кримінальне провадження №42014110350000195 за фактом службового підроблення службовими особами державного підприємства «Завод 410 цивільної авіації», за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України - встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Щодо законності звільнення та підстав поновлення позивача на роботі суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9). Судом беззаперечно встановлено в ході розгляду цивільної справи та підтверджено належними та допустимими письмовими доказами, зокрема: наказом ДП «Завод 410 ЦА» №195 від 28.08.2014, що в ДП «Завод 410 ЦА» дійсно відбувалось скорочення чисельності та штату працівників. Наказом ДП «Завод 410 ЦА» №207/л від 05.11.2014 майстра контрольного ОТК [PERSON] звільнено 05.11.2014 у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, ст.44 КЗпП України. Також було зазначено про виплату компенсації за невикористану відпустку за період з 06.10.2011 по день звільнення (а.с.23-25). В графі ознайомлення з наказом біля прізвища [PERSON] наявний підпис та дата 26.11.2014, зазначено, що з наказом не згодна, виписку з наказу отримала (а.с.25 зворот). Згідно ч.1 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч.3 ст.49-2 КЗпП України) В матеріалах справи наявне попередження про наступне вивільнення від 01.09.2014, яким [PERSON] було повідомлено про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України 05.11.2014, у зв'язку з оптимізацією персоналу та вдосконалення структури управління підприємством на підставі наказу від 28.08.2014 №195. Також з попередження вбачається про відсутність вакантних посад, що відповідають кваліфікації позивача, а також вакантних нижчих і менш оплачуваних робіт. (а.с.26). Однак підпис [PERSON] про ознайомлення з попередженням відсутній, натомість зазначено, що вона від підпису відмовилась, про що складено акт від 01.09.2014 щодо відмови від підпису в попередженні про наступне вивільнення (а.с.27). Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Про прийняте рішення виборний орган первинної профспілкової організації має повідомити роботодавця в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Генеральний директор ДП «Завод 410 ЦА» звертався до голови профкому Бояндіна С.І. щодо отримання відповідно до ст.43 КЗпП України попередньої згоди на розірвання трудового договору з працівниками, в тому числі і з [PERSON] (майстер контрольний), що підтверджується поданням, яке міститься в матеріалах справи (а.с.28). Відповідно до повідомлень Голови ПО ПАУ на ДП «Завод 410 ЦА» Бояндіна С.І. №27/14 та №42/14 [PERSON] повідомлялась про засідання з питання звільнення у зв'язку із скороченням чисельності, які відбувались 30.09.2014 та 06.10.2014 (а.с.34, 35), однак від отримання вказаних повідомлень під підпис вона відмовилась, про що були складені акти від 26.09.2014 (а.с.32) та від 03.10.2014 (а.с.33), а також 30.09.2014 на засідання профспілкового комітету не з'явилась, що підтверджується витягом з протоколу Первинної організації профспілки авіабудівників України на державному підприємстві Заводу 410 Цивільної авіації №43-А від 30.09.2014 (а.с.53-54). 06 жовтня 2014 року профспілковий комітет надав попередню згоду на розірвання трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з [PERSON], що підтверджується листом від 06.10.2014 №33 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору (а.с.38-39), витягом з протоколу Первинної організації профспілки авіабудівників України на ДП «Завод 410 ЦА» №44-А від 06.10.2014 (а.с.36-37), а також роз'ясненням щодо проведення засідань комітету профспілки авіабудівників України на ДП «Завод 410 ЦА» з розгляду надання згоди на звільнення [PERSON] в зв'язку з скороченням чисельності працівників, де розглянувши подання керівника підприємства, провівши два засідання, профспілковим комітетом відповідно до ст.43 КЗпП України було надано згоду на розірвання трудового договору з працівниками, які були включені до подання (а.с.119-120). Стаття 42 КЗпП України передбачає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважно право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним при наявності двох і більше утриманців; 2) особам в сім'ї яких не має інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на момент її звільнення були вакантні посади, які відповідали б її професії та кваліфікації, крім того в процесі скорочення штату на посадах були залишені особи, які не мали на це переважного права. Відзначила, що порівняно з іншими операторами, які залишились працювати на підприємстві, вона має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, крім того, довше них працює на підприємстві. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки ДП «Завод 410 ЦА» від 20.03.2015 вбачається, що [PERSON] з 18.05.1981 була допущена до робіт з технічного контролю і виконувала посадові обов'язки майстра відділу технічного контролю дільниці ремонту електрообладнання літаків АН-24, 26, 30, 32 цеху ремонту №8 по 05.11.2014. кваліфікаційних допусків до інших робіт з контролю якості не мала, обов'язків з контролю якості ремонту обладнання літаків на інших виробничих дільницях не виконувала (а.с.47). Згідно протоколу №20 від 15.03.2012 засідання атестаційної комісії з перевірки знань працівників цеху ВТК, дільниці БТК-8, [PERSON] пройшла атестацію з контролю якості робіт по ремонту електрообладнання АН-24, -26, -30, -32 (а.с.44) та була допущена до їх виконання, що підтверджується наказом ДП «Завод 410 ЦА» №107 від 16.03.2012 (а.с.45-46). Серед іншого, в матеріалах справи наявна довідка ДП «Завод 410 ЦА» №30/05 від 02.04.2015, з якої вбачається, що працівник [PERSON] дійсно працює на ДП «Завод 410 ЦА» з 29.10.1971 наказ 91л, на посаді контролера складально-монтажних та ремонтних робіт 5 розряду з 01.12.1992 (наказ від 08.12.1992 №125л) по теперішній час (а.с.121). Наказом Генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» №63 від 28.02.2014 та протоколу оцінки компетенції кваліфікаційної комісії №11/8 від 17.02.2014 підтверджено, що [PERSON] пройшла атестацію та отримала допуск до самостійного виконання робіт з контролю якості ремонту електричних систем (компоненти рейтингу С5 із розділу 5.4 Керівництва ОТО, книга №2) (а.с.111-112). В матеріалах справи наявна посадова інструкція ДП «Завод 410 ЦА» №800 майстра відділу технічного контролю (ОТК) цеху ремонту авіаційної техніки, затверджена 21.05.2014 заступником Генерального директора-Директора з якості та нової техніки [PERSON], де п.1.1 передбачено, що майстер ОТК цеху ремонту авіаційної техніки (АТ) здійснює технічний контроль якості ремонту АТ у відповідності із затвердженою технологічною та технічною документацією, ГОСТами, СТП та іншими керівними документами на закріпленій за ним виробничій дільниці. Пунктом 2.17 інструкції передбачено, що майстер ОТК зобов'язаний постійно підвищувати свій технічний рівень (а.с.122-128). У процесі розгляду справи представником відповідача був спростований той факт, що на момент звільнення позивача була вакантна посада, яка відповідала б її професії та кваліфікації. Суд вважає, що безперервний стаж роботи на підприємстві позивача не є підтвердженням більш високого рівня кваліфікації. При цьому будь-яких доказів на підтвердження більш високої кваліфікації та продуктивності праці в порівнянні з іншим працівником позивач не надала. Як і не встановлено наявність вільних посад, на яку можливо було перевести позивача, виходячи з її кваліфікації та при наявності її згоди. Таким чином, відповідачем при звільненні позивача за п.1 ст.40 КЗпП України були виконані всі вимоги закону, які передбачені ст.49-2 КЗпП України та ст.40 КЗпП України. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача про поновлення на роботі є необґрунтованими, то і вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 3219,69 грн, суд вважає безпідставними, а тому позов в цілому не підлягає задоволенню. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши справу в межах позовних вимог, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок держави. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: dismissed