Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 21.07.2015 року вона та [PERSON] уклали договір №92СКТ на туристичне обслуговування із ТОВ ЗПС «Світ курортів». Перед укладанням договору 18.07.2015 року сторони дійшли згоди про укладання даного договору з відповідачем, вибрали готель для відпочинку, здали закордонні паспорти туроператору для бронювання квитків, готелю та підготовки письмового договору, також сплатили 30% вартості туристичних послуг в розмірі 5 300 грн. 21.07.2015 року сторонами був підписаний вище згаданий договір та оплачено решта вартості туристичних послуг, що складає 12 376 грн. 31 коп. Однак 26.07.2015 при проходженні реєстрації в аеропорту м. Львів прикордонники зняли позивача з рейсу посилаючись на закінчення терміну дії паспорта 11.10.2015 року. Отже, Турагент не попередив позивача про такі правила в'їзду до Туреччини, позивач була позбавлена можливості отримати послуги які вона оплатила. У зв'язку з наведеним їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 8838 грн., тобто половина вартості туру до Туреччини. Також позивачці було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Також представник позивача суду пояснила, що договір позивачка укладала з Турагентом, а не з Туроператором. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Просила в задоволенні позову відмовити, оскільки ТОВ «ЗПС «Світ курортів» є посередником надання послуг, а основним надавачем туристичних послуг є ТОВ «ТТВК», надала письмові заперечення на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що вона та [PERSON] 21.07.2015 року підписали договір №92СКТ на туристичне обслуговування із ТОВ «ЗПС «Світ курортів», повідомили відповідача про те що у позивача паспорт дійсний до жовтня 2015 року., однак представник відповідача [PERSON] їм повідомила що все буде гаразд. При проходженні реєстрації в аеропорту м. Львів прикордонники зняли з рейсу [PERSON], оскільки термін дії її паспорта закінчувався. Кошти, які були оплачені [PERSON] за надання туристичних послуг не були повернуті їй, більше того, коли позивач звернувся до відповідача за поверненням коштів до відповідача, їх вигнали та облаяли. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача та представника відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 21 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «ЗПС» Світ курортів (турагент) договір на туристичне обслуговування № 92 СКТ (надалі Договір) (а.с.3-5). Згідно розділу № 1 Договору Туроператор зобов'язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого на замовлення Туриста, надати комплекс туристичних послуг, фактично позивач з [PERSON] придбали пакетний тур до Туреччини. Згідно п. 6.2 Договору, загальна вартість туристичних послуг складає 17 676 грн. 31 коп. Відповідно до п. 2.1.1 Договору Туроператор через Турагента зобов'язаний інформувати Туриста до укладення договору про туристичні послуги, які надаватимуться, а саме: місце надання туристичних послуг, основні вимоги до оформлення виїзних/в'їзних документів, строк їх оформлення,правила перетину державного кордону, правила в'їзду до країни тимчасового перебування, та інше. Відповідно до п. 2.2.1 Турист зобов'язаний своєчасно надати відомості та документи необхідні для оформлення поїздки Туриста та осіб, що з ним подорожуватимуть. Позивач повідомила відповідач про термін дії свого паспорта при укладенні договору, що підтверджується показами свідка та не заперечується представником відповідача. Також представник відповідача в своїх поясненнях вказала, що про термін дії паспорта позивачки також був повідомлений по телефону представник Туроператора, який повідомив що проблем на кордоні не повинно було виникнути. Після цього відповідач уклав з позивачем та [PERSON] договір без будь яких застережень. На виконання п. 6.2 договору позивач та [PERSON] оплатили вартість подорожі, що підтверджується копіями квитанцій від 18.07.2015 року та 21.07.2015 року. Позивач стверджує, а представник відповідача не заперечує, що 17 676 грн. 31 коп. це вартість путівки на двох людей, позивачка оплатила половину вартості путівки в розмірі 8838 грн. Представник відповідача стверджує, що кошти були перераховані Туроператору, а тому Туроператор повинен нести відповідальність у випадку встановлення судом порушень прав позивача. Суд вважає такі твердження представника відповідача безпідставними оскільки жодних договорів із Туроператором ТОВ «ТТВК» позивач чи [PERSON] не укладали, кошти було перераховано на рахунок відповідача. 10 грудня 2013 року між ТзОВ «ТТВК» (Туроператор») та відповідачем ТОВ «ЗПС» Світ курортів («Турагент»), було укладено агентський договір № 2255-13 по реалізації туристичних продуктів (а.с.28-34). Відповідно до п. 3.2.3 Агентського договору, саме Турагент зобов'язаний інформувати Туристів про їх права та обов'язки, надавати повну та достовірну інформацію про організацію туру, умови страхування, правила перетину державного кордону, про порядок та умови перебування за кордоном, а також надавати Туристу всю необхідну інформацію згідно із ст. 19, 20 Закону «Про туризм», а саме: основні вимоги до оформлення в'їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) до країни тимчасового перебування). Відповідно до п. 3.2.6 Агентського договору Турагент зобов'язаний перевіряти у туристів наявність та правильність оформлення необхідних паспортних та візових документів на в'їзд/виїзд. Крім того, як вбачається із копії замовлення, яка надана представником відповідача, агентський договір дійсний до 10.12.2014 року, а договір з позивачем відповідач уклав 21 липня 2015 року (а.с.35). Отже, саме ТОВ «ЗПС» Світ курортів повинно нести відповідальність за неякісне надання послуг та неналежне виконання умов договору, який укладений з позивачем та [PERSON]. Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав належним чином, позивач не змогла скористатись послугою, яку зобов'язувався надати відповідач, оскільки відповідач не перевірив належним чином виїзні документи позивача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 2 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. А статтею 902 ЦК України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Отже, саме відповідач несе відповідальність за неякісне надання послуг за Договором від 21.07.2015 року, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачці половину вартості путівки в сумі 8838 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). В статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. У даному випадку продавець послуги (відповідач) не надав покупцю (позивачу) послуги належної якості і позивач не скористалась послугою через некомпетентність надавача послуги (відповідача). З урахуванням наведено вимога позивача про стягнення на її користь матеріальних збитків у розмірі 8838 грн. підлягає до задоволення. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Також ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При вирішенні спору в частині вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Позивачем в своїх поясненнях не обґрунтовано розмір заподіяння їй моральної шкоди, крім того, позивач зі свого боку також допустила неуважність в частині перевірки своїх документів для виїзду за кордон. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону «Про туризм», ст.ст. 2, 4, 5, 6, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 526, 901, 902 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 16, 60 88 ЦПК України,

Outcome: partial