Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позов обґрунтований тим, що з 18.01.2001 року вона перебували у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 23.06.2003 року шлюб розірвано. Вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Весь цей час відповідач життям та здоров'ям сина не цікавиться, не телефонує, не бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь в його вихованні, не утримує матеріально. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, однак жодного разу аліментів позивач не отримувала, відповідно до довідки про неотримання аліментів, виданої Відділом Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва №925/2 від 10.02.2015 року та довідки Управління праці соціального захисту населення Олександрійської міської ради, позивач отримує допомогу на дитину, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею особисто без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, пояснила, що фактично мешкали разом з відповідачем до 2010 року, протягом восьми років жодного разу відповідач не цікавився життям та навчанням сина, матеріальної допомоги не надає, не телефонував, не вітав сина зі святами та днями народження, фактично дитину утримує позивач та її чоловік, з яким син проводить багато часу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Олександрійська міська рада представника в судове засідання не направила, про час, місце і дату повідомлена належним сином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Олександрійської міської ради позовні вимоги просила задовольнити, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача підтримала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, відповідно до яких вона знайома з позивачем з 2009 року, відповідач після припинення сімейних стосунків з 2010 року жодного разу дитиною не цікавився, не приходив, матеріальної допомоги не надавав, дитину утримує позивач та її чоловік [PERSON], якого дитина називає батьком. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] надав показання, відповідно до яких він живе з матір'ю, сестрою [PERSON], братом [PERSON] та вітчимом, якого називає батьком. Відповідача бачив останній раз більше восьми років тому, коли ще відвідував дитячий садочок, за цей час відповідач, навіть, жодного разу не телефонував, не приходив, не бажає спілкуватися з відповідачем, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з'ясувавши думку дитини, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] року шлюб між сторонами розірвано 23.06.2003 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.06.2004 року (справа №2-2502/2004) з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 24.05.2004 року й до повноліття сина [PERSON]. Відповідно до довідки про неотримання аліментів № 925/2 від 10.02.2018 року, виданої відділом ДВС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, позивач не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 30.09.2014 року по 31.12.2015 року за виконавчим листом № 2-2502/2004 від 02.06.2004 року, виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів на дитину. Позивач знаходилася на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та отримувала тимчасову допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року, що підтверджується довідкою УПСЗН Олександрійської міської ради №2013 від 16.09.2016 року. З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 26.09.2016 року, складеного на підставі проведеного обстеження за місцем проживання позивача та дитини педагогами ЗОШ №9, квартира знаходиться в охайному стані, для дитини створені умови для навчання, вихованням займається мати, батько з дітьми не проживає, участі у вихованні не бере. 22.09.2016 року Батьківським комітетом 7-В класу ЗОШ №9 прийнято рішення про порушення клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON], оформлене протоколом засідання. Згідно з психологічною характеристикою [PERSON], учня 7-В класу, [INFO], виданої Навчально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 9 - спеціалізована школа» від 05.10.2016 року №514, мати приділяє увагу вихованню сина. Вона з розумінням відноситься до індивідуальних потреб та особливостей сина, з розумінням відноситься до індивідуальних потреб та особливостей сина, враховує їх, цікавиться його внутрішнім життям, регулярно відвідує батьківські збори, реагує правильно на зауваження, має вплив на сина, її авторитет у нього достатньо високий. За час перебування дитини в школі батько на разу не відвідував заклад і не цікавився учбовою діяльністю сина, участі в його вихованні не приймає. 05.10.2016 року директор ЗОШ №9 звернувся з клопотанням до заступника голови комісії з питань захисту прав дитини з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв'язку з тим, що він не бере участі у вихованні свого сина, учня 7-В класу, [PERSON]. 02.11.2016 року Педагогічною радою ЗОШ № 9 прийнято рішення про порушення клопотання перед комісією з питань захисту прав дитини про позбавлення батьківських прав [PERSON] батька учня 7-В класу [PERSON]., у зв'язку з тим, що він не бере участі у вихованні свого сина. Відповідно до висновку від 13.03.2017 року та 11.12.2017 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради, враховуючи, що [PERSON] не виконує батьківські обов'язки, а саме: вихованням сина не займається, не утримує матеріально, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його підготовкою до самостійного життя, не забезпечує його матеріально, не спілкується з дитиною, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого сина, фактично переклавши цей обов'язок на позивача та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, передбаченими ст.150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що сприятиме захисту інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved