Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До проведення підготовчого судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила суд справу слухати за її відсутності, подавши до суду відповідну заяву. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Сквирським РВ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 грудня 2020 року, за актовим записом № 363. Спадкодавець заповіту не залишав. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 75,50 кв.м., житловою площею 22,50 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,2487 га., яка розташована по [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, посвідчена Держаним актом на право приватної власності на землю; земельну ділянку, площею 0,6876 га., яка розташована по [ADDRESS] , призначена для ведення особистого підсобного господарства, посвідчена Держаним актом на право приватної власності на землю. Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок. Окрім позивача, є ще спадкоємець за законом, це дружина спадкодавця [PERSON] (відповідач по справі), яка відмовляється від своєї частки спадкового майна на користь позивача, та не заперечує проти того, щоб спадкове майно вцілому успадкувала вона, про що подала до суду відповідну заяву. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 4.12 п.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При зверненні\~до нотаріуса\~щодо оформлення\~спадщини позивачу\~було роз`яснено\~про умови\~прийняття спадщини\~передбачені ст.\~1273\~ЦК України,\~крім того\~зазначивши про\~подачу до\~нотаріуса передбачених\~законом оригіналів\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно, та повідомлено, що оформити спадщину нотаріально вона не має змоги, у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, отримати дублікати яких позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч.4 ст.25 та ч.11 ст.346 ЦК України, згідно яких право власності припиняється у разі смерті власника. Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач (інший спадкоємець за законом) до підготовчого судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved