Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення суми, в якому просить визнати недійсним Договір №02360 від 12 січня 2018 року недійсним, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» 18700 грн. та 187 грн., сплачених відповідно до Договору фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року та витрати за надання позивачу правової допомоги в розмірі 2300 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 січня 2018 року між позивачем та ТОВ «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» було укладено Договір фінансового лізингу №02360, предметом якого є надання послуг спрямованих на придбання автомобіля марки LADA Largus, вартість предмета 129000 грн. Ще до підписання вказаного договору їй були надані реквізити для оплати в банку авансового платежу згідно Договору фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року. Вона здійснила оплату в сумі 18700 грн., відповідно да наданих реквізитів, та сплатила комісію за послуги банку на користь отримувача в розмірі 187 грн. Факт оплати підтверджується відповідними квитанціями банку. Менеджер надала позивачу, для підписання Договір фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року; додаток до Договору фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року - графік сплати щомісячного платежу; акт обраного автомобіля до Договору №02360 від 12.01.2018 року. Після підписання документів їй було надано примірних кожного з них. Позивач вважає, що Договір №02360 від 12.01.2018 року був укладений з порушенням норм діючого законодавства, зокрема позивач, як споживач, отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного Договору, дії відповідача є незаконними. При умові належного роз'яснення позивачу усіх умов та наслідків даного Договору, вона би не погодилася на його укладення. Більш детальний опис підстав позовних вимог викладено в позовній заяві. В поданій до суду заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву суду не надавав. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 12 січня 2018 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» Договір №02360 фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ Seps, комплектація (модифікація) «Standart+», об»єм (тип двигуна) 1300, тип КПП 5 МТ (а.с. 8-15). При укладенні договору позивач сплатила 18700 грн., в якості авансового платежу відповідно до Договору фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року, що підтверджується копією квитанції №14865493 від 12.01.2018 року (а.с. 20). Також позивачем сплачено 187 грн. комісію банку, що підтверджується копією квітанції №14865494 від 12.01.2018 року (а.с. 21). 31.01.2018 року позивач направила на адресу ТОВ «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» заяву з проханням розірвати Договір та повернути сплачені кошти (а.с. 19). 07.03.2018 року на адресу позивача направлено відповідь, в якій роз'яснюється, що сплачені кошти були зараховані 18632 грн., як комісія за організацію договору та 68 грн, як авансовий платіж. По умовам договору, сплачена комісія за організацію договору не повертається, авансові платежі будуть повернуті у розмірі 54. 40 грн. Повідомляють, що договір вказаного фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року вважається розірваним з 05.02.2018 року (а.с. 22). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ у справі № 6-648цс16 від 18 січня 2017 року, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. За таких умов, суд приходить до висновку, що Договір фінансового лізингу №02360, укладений 12 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «СІГМА АВТОЛІЗИНГ», який містить елементи, як договору оренди транспортного засобу, так і купівлі-продажу (поставки), мав бути нотаріально посвідчений, проте, в порушення вимог ст. 799 ЦК України, сторонами така умова закону дотримана не була, відтак такий договір є нікчемним і визнання його недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» на користь [PERSON] сплачених останньою 18700 грн. та 187 грн. - комісія банку, на виконання Договору фінансового лізингу №02360 від 12.01.2018 року. Що стосується вимоги [PERSON] про відшкодування їй витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 2300 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити дані вимоги з наступних підстав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України, передбачена компенсація на правничу допомогу адвокатам. Частиною 3 статті 137 ЦПК України, Законом України №4191 від 20 грудня 2011 року «Про правничий розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. [PERSON] на підтвердження даних витрат було надано: витяг з договору №104 про надання правової допомоги від 05.06.2018 року, укладеного між адвокатом Соловей Л.М. та [PERSON] (а.с. 23); акт про виконання доручення до Договору №104 про надання правової допомоги (а.с. 24) та копію квитанції про оплату [PERSON] за складання позовної заяви до ТОВ «СІГМА АВТОЛІЗИНГ» в розмірі 2300 грн. (а.с. 25). Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь судових витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 2300 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial