Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на ті обставини, що 21 січня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на майно належне їй на день смерті майно, в тому числі на жилий будинок під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем померлої за заповітом, вона спадщину прийняла та має перешкоди в оформленні спадкових прав, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на будинок. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на жилий будинок під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області. До судового розгляду позивач подала заяву про зміну позовних вимог та просила встановити юридичні факти про те, що [PERSON] була дочкою [PERSON] та постійно проживала з ним у спадковому будинку. На підставі вказаних фактів просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на жилий будинок під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області, який належав на підставі договору купівлі-продажу [PERSON], та після його смерті в порядку спадкування її матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві про зміну позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова вказаного органу місцевого самоврядування просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав згідно статті 1217 ЦК України є спадкування. Відповідно до статтей 1216 і 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 18 травня 1984 року помер [PERSON]. Вказана обставина підтверджена свідоцтвом про смерть, виданим повторно 28 серпня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги померлого [PERSON] була його дочка [PERSON]. Встановлено, щоспадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла фактично, оскільки вступила в управління та володіння жилим будинком під номером 2 по вулиці Моргунівка Миронівського району Київської області, який входив до спадкової маси. Даний факт підтверджується довідкою № 823, виданою 08 грудня 2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. 21 січня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22 січня 2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. За життя вона не отримала правовстановлюючого документа на будинок під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області, який успадкувала після смерті батька [PERSON]. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач є спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області 11 вересня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 563. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39499736 від 30 січня 2015 року, яка приєднана до матеріалів спадкової справи, даний заповіт є чинним. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та прийняла її. Згідно з пунктом 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 11 листопада 2015 року № 1181/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, є відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 35/2015. Спадкове майно складається з жилого будинку під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області, тобто з майна, що підлягає реєстрації. Дане нерухоме майно належало померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ним та посвідченого [PERSON] сільською радою 23 лютого 1974 року. За відомостями довідки КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2579 від 09 листопада 2015 року право власності на дане нерухоме майно станом на 01 січня 2013 року не було зареєстровано. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді жилого будинку під номером 2 по вулиці Моргунівка села Козин Миронівського району Київської області не здійснена. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. У свідоцтві про народження матері позивача [PERSON] серії 1-БК № 277310, виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 19 лютого 2004 року у графі «батько» відомості відсутні. Через допущену при видачі свідоцтва про народження [PERSON] помилку позивач має перешкоди у оформленні спадщини, оскільки не має змоги надати документ, що посвідчує родинні відносини її матері [PERSON] та діда (батька матері) [PERSON], після смерті якого мати прийняла спадщину. Встановлення факту, про який просить позивач, їй необхідно для оформлення спадкових прав. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідками [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 02-31/665 від 07 грудня 2015 року, № 823 від 08 грудня 2015 року, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні. Свідок [PERSON] показала, що знає померлих [PERSON] та [PERSON], оскільки є їх далекою родичкою. Суду підтвердила той факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Вона проживала з ним в селі Козин Миронівського району Київської області, де він купив будинок, доглядала його до дня смерті. Допитана як свідок [PERSON] надала показання, з яких слідує, що [PERSON] доводилась сестрою другого ступеня споріднення її чоловіку. Батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] були його рідними дядьком та тіткою. Їй відомо, що [PERSON] доводилась дочкою [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків. Позивач довела у судовому засіданні, що [PERSON] за життя являлася дочкою [PERSON], факт, за встановленням якого звернулася позивач, має юридичне значення. Вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] у спадковому будинку не підлягають задоволенню з таких висновків. В судовому засіданні позивач довела ті обставини, що спадщину після померлого [PERSON] [PERSON] прийняла згідно положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами частини 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже презумпція прийняття спадщини шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлена нормами ЦК України. Такої норми не містив ЦК УРСР, чинний на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]Л Факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем за умови відкриття спадщини після смерті [PERSON] 18 травня 1984 року не має юридичного значення. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1223, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: partial