Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала та з урахуванням останніх уточнень /т.2 а.с. 32-38/ просить: -Встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на серії ІV-ОД №037531, загальною площею 0,060 гектарів, передану для ведення садівництва на території Калинівської сільської ради на підставі рішення XIV сесії XXI скликання Калинівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 24.03.1994 року №96, який зареєстровано 21 квітня 1997 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Калинівської сільської Ради народних депутатів за №1373; -визнати недійсним Розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації (нині правонаступник - Лиманська РДА Одеської області) від 14.08.2007 № 1117/А-2007 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянку 9 громадянам України [PERSON] та іншим для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради в частині: ?надання та передачі у власність громадянину України [PERSON] ділянки (ріллі) для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради за №122 в розмірі 0,060 га ( із загальної наданої/переданої площі 0,120 га ріллі зазначеної у «Додатку до розпорядження голови райдержадміністрації №117/А-2007 від 14.08.2007 СПИСОК громадян, яким надаються у власність земельні ділянки для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калінівської сільської ради») ?та реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого громадянину України [PERSON] земельної ділянки (ріллі) для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради за №122 в розмірі 0.060 га ( із загальної площі 0,120 га ріллі, зазначеної у «Додатку до розпорядження голови райдержадміністрації №1117/А-2007 від 14.08.2007 СПИСОК громадян, яким надаються у власність земельні ділянки для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради») -Визнати незаконним та недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] адреса станом на 1997 рік: Тениста №438), серії ЯЖ №306740, виданий [PERSON] , на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №1117/А-2007 від 14 серпня 2007 року «Про видачу державних актів на право власності на земельну ділянку 9 громадянам України [PERSON] та іншим для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради»; -скасувати/відмінити результати самовільного інвентаризаційного процесу, в результаті якого земельну ділянку за номером [ADDRESS] на номер [ADDRESS] розташованої на території СМ «Дорожник» Калинівської сільської ради Комінтернівського ( нині Лиманського) району Одеської області. -Надати можливість [PERSON] , [INFO] ІПН [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєструвати право власності на земельну ділянку для ведення за адресою: [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право приватної власності о громадянину України (серія [NUMBER] ); -Визнати незаконною та скасувати/ відмінити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] адреса станом на 1997 рік Тениста №438), здійсненну відповідно до наявного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №306740, виданого [PERSON] , на підставі розпорядження Комінтернівської РДА №1117/А-2007 від 14.08.2007 року для ведення садівництва. -Зобов`язати відповідача [PERSON] усунити перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] ( адреса станом на 1997 рік Тениста № [NUMBER] ), розташованого на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області шляхом зняття з воріт замка для вільного доступу [PERSON] до свого нерухомого майна -Стягнути з відповідачів «ГО «Садівничий масив «Дорожник» та Лиманської РДА Одеської області суму сплаченого судового збури та витрат. -Зобов`язати - [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (адреса станом на 1997 рік: Тениста №438), розташованої на території Калинівської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області, шляхом зняття з воріт замка для вільного доступу [PERSON] -Направити копії судового рішення до Головного Управління держгеокадастру в Одеській області та до Реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області для внесення відповідних записів до реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначила, що починаючи з 1988 року вона є членом садівничого товариства «Учитель 2» в садовому масиві «Дорожник», у зв`язку з чим за нею було закріплено земельну ділянку [ADDRESS] . Забудову вказаної ділянки їй було дозволено на підставі рішення Виконкому районної ради народних депутатів №294/2 від 16.12.1988 року. Впродовж багатьох років вона старанно сплачувала внески членів садового товариства та 09.03.1995 року нею було розпочато приватизацію земельної ділянки, загальною площею 0,06 га, в результаті чого на підставі рішення XIV сесії ХХІ скликання Калінівської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського р-ну Одеської області від 24.03.1994 року №96, їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 21.04.1997 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1373. Вона та її чоловік [PERSON] , обробляли та благоустроювали вказану земельну ділянку, а саме: побудували огорожу, встановили стовпчики та ворота, викопали колодязь та побудували будинок 3 на 2 м., однак через хворобу її доньки та постійну службову завантаженість її чоловіка, вона займались благоустроїм земельної ділянки за можливістю. В подальшому у серпні 2013 року, вона побачила на воротах вказаної земельної ділянки надпис № [NUMBER] , в результаті чого вона дізналась , що вказану земельну ділянку було передано у власність іншій особі. З вказаного приводу, вона звернулась до органів внутрішніх справ з метою захисту свого права власності, однак її заява не отримала кінцевого результату. Після чого було отримано відповідь з Держгеокадастру, згідно якої земельна ділянка під нині значиться під номером « [ADDRESS] », замість « [NUMBER] » та належить іншій особі на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №306740 виданого вже у 2008 році. Проте інформація про існування державного акту, який підтверджує моє право власності на вказану земельну ділянку відсутня, однак після запиту слідчого, з`ясувалось, що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1373 від 21.04.1997 року зареєстровано Державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] . В процесі судового розгляду, з`ясувалось, що за вказівкою бувшого голови Комінтернівської РДА, земельну ділянку № [NUMBER] перенумеровано на новий номер 122 та в подальшому була передана на підставі розпорядження Комінтернівського РДА гр. [PERSON] , але вже під новим номером 122. Крім того додатково зазначила, що в її державному акті допущена описка в написані її прізвища, а саме: замість правильного « [PERSON] » у державному акті зазначено, як « [PERSON] » Не погодившись з первинним позовом, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом /т.1 а.с.130-132/ в якому просить визнати недійсним з моменту його вчинення та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ОД №037531, виданий 21.04.1997 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6 га., розташовану на території Калінівської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області. У обґрунтування зустрічного позову, зазначив, що державний акт серії ІУ-ОД №037531, виданий 21.04.1997 року на ім`я [PERSON] , з порушенням п. 1.7 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року, а саме: в рішенні Калінівської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської обл. від 24.03.1994 року №96 з доданим списком громадян, яким на даній сесії передано у приватну власність земельні ділянки, відсутня громадянка [PERSON] . Вважає, що рішення про передачу [PERSON] спірної земельної ділянки у власність уповноваженим на те органом місцевого самоврядування не приймалось, в наслідку чого, подальша видача державного акту на право власності на земельну ділянку є неправомірною. [PERSON] та її представник [PERSON] у судових засіданнях первинні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у задоволенні зустрічного позову просили відмовити, у подальшому в судове засідання не з`явились, надавши заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи за їх відсутність. Представник [PERSON] , адвокат Поночовна Т.Б. у судових засіданнях зустрічні позовні вимоги підтримали, проти задоволення первинних позовних вимог заперечували, у подальшому подали заяву про розгляд справи за її відсутність. Додатково зазначили, що [PERSON] звернулась до суду із пропуском 3-х річного строку позовної давності, у зв`язку з чим просила застосувати строк позовної давності. Керівник Громадської організації «Садівничий масив «Дорожник» у особі Мудрицького С.Г. у судовому засіданні, що відбулось 06.12.2016 року, зазначив, що є можливість виділити [PERSON] іншу земельну ділянку, у подальшому в судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник Лиманської РДА Унгурян І.С. у судове засідання не з`явилась надавши заяву в якій просила в задоволенні первинних позовних вимог відмовити в повному обсязі, додатково через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву. Представник ГУ Держгеокадастру у Одеській області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, крім того попередньо надав письмові пояснення. Представник Калінівської сільської ради у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В ході судового розгляду були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Свідок [PERSON] , показав суду, що у 1995 році за проханням [PERSON] поставив стовпчики та натягнув сітку на земельній ділянці. Свідок [PERSON] показала суду, що з 1989 року працювала головним бухгалтером та пропрацювала на цій посаді 20 років. Під час приватизації була плутанина, через наявність дублюючих номерів земельних ділянок та за усною вказівкою Голови РДА, вона провела інвентаризацію (зміну) номерів земельних ділянок та в подальшому вона завезла до інформаційного центру «всі вулиці та всі номера земельних ділянок, які провела через Комінтернівську РДА», де вони і зберігаються. Крім того зазначила, що [PERSON] було виключено із членів кооперативу, у зв`язку із несплатою членських внесків. Свідок [PERSON] показав суду, що Малінский у 1989 році отримав земельну ділянка та їх виключили зі списків через несплату внесків. Додатково зазначив, що йому не було відомо, що [PERSON] отримала державний акт. Розглянувши матеріали справи, вислухавши покази свідків, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що первинні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до державного акту серії IV- ОД №037531, виданого на підставі рішення XIV сесії ХХІ скликання Калинівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 24.03.1994 року №96, [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,060 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1373. /т.1 а.с.12/. Відповідно до членської книжки садовода [PERSON] , здійснювала членські взноси в СТ «Учитель -2» у період з 1989 року по січень 1996 року /т.1 а.с.13-14/. Відповідно до виписки із проколу загальних зборів СТ «Учитель 2» СМ «Дорожник» від 12.09.1988 року за [PERSON] закріплено земельна ділянка № [NUMBER] /т.1 а.с. 16/. Як вбачається з паспорту на будівництво літнього садового будинку та господарських будівель, [PERSON] надано дозвіл на будівництво літнього садового будинку площею 42,3 кв.м. на ділянці №438 в СТ «Учитель 2», СМ «Дорожник» в с. Калинівка, Комінтернівського р-ну /т.1 а.с. 15/. Відповідно до книги записів державних актів на право приватної власності на землю Калинівської сільської ради, [PERSON] видавався державний акт /т.1 а.с.180-181/. З листа Держгеокадастру у Комінтернівському р-ні Одеської області від 25.05.2019 року, встановлено, що на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] назва станом на 1988 рік, Тениста №438), виданий державний акт серії ЯЖ 306740 на ім`я [PERSON] , та в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, наявний запис №1373 щодо реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ОД №037531, виданий на ім`я [PERSON] /т.1 а.с. 179/. Відповідно до розпорядження Комінтернівської РДА від 14.08.2007 р. №17/А-2007 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки 9 громадянам України [PERSON] та іншим для ведення садівництва в СМ «Дорожник» на території Калинівської сільської ради» та списку громадян, [PERSON] , передані земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] .2 а.с.40/. Згідно з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №306740 на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №1117/А-2007 від 14.08.2007 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,060 га в СМ «Дорожник», вул. Тениста 122 на території Калинівської сільської ради. /т.1 а.с.62/. Тобто на одну й ту ж саме земельну ділянку, однак під різними номерами, було видано два державних акта на право приватної власності на землю, у 1994 році - [PERSON] під номером 438 та у 2007 році - [PERSON] під номером [ADDRESS] на [ADDRESS] . Згідно з відповіддю в.о. начальника управління Держгеокадастру у Комінтернівському р-ні Одеської області, по наявних в Управлінні Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року за записом №1373, присутній запис щодо реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серії IV ОД №037530, виданий [PERSON] /т.1 а.с. 116/. Задовольняючи первинні позовні вимоги в частині встановлення факту належності [PERSON] правовстановчого документа Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ОД №037531, суд виходив з того, що в ході судового розгляду, судом встановлено, що у державному акті, допущена помилка у написанні прізвища позивача, замість вірного « [PERSON] », прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », зазначене підтверджується: паспортом та ІПН [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб, посвідченням ветерана праці, свідоцтвами про народження та архівною довідкою /т. 1 а.с. 89-102, 173/, у зв`язку з чим первинні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Задовольняючи первині позовні вимоги [PERSON] в частині визнання частково недійсним розпорядження Комінтернівської РДА від 14.08.2007 № 1117/А-2007 та скасування державного акту серія ЯЖ №306740 виданого на ім`я [PERSON] , суд виходив з того, що [PERSON] правомірно отримала свій державний акт на підставі рішення Калиновської сільської ради від 24.03.1994 року, у зв`язку з чим прийняття рішення та видача іншого державного акту на її земельну ділянку беззаперечно порушує її право власності на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом серії IV ОД №037531 від 21.04.1997 р. Суд відхиляє посилання позивача [PERSON] , щодо того, що [PERSON] не отримувала державного акту на підставі рішення Калинівської сільської ради, оскільки дані посилання не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Суд не приймає до уваги посилання свідка [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] була виключена із членів садівничого кооперативу за несплату членських внесків, та їй (свідку) було не відомо про отримання [PERSON] державного акту на землю, так як питання не сплати членських внесків члену кооперативу тягне за собою наслідок його виключення, а не позбавлення права власності на земельну ділянку у позасудовому порядку. Крім того, необізнаність свідка про оформлення права власності [PERSON] на земельну ділянку, також не є підставою для визнання її акту недійсним. \~Задовольняючи позов\~первинні позовні\~вимоги в\~частині скасування результатів самовільного інвентаризаційного процесу в результаті якого вул. Тенисту [ADDRESS] , перейменовано на Тениста № [NUMBER] та в частині зобов`язання [PERSON] усунити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, та вимоги щодо зняття з воріт замка для вільного доступу [PERSON] , суд виходив з того, що зазначені вимоги є обґрунтованими з огляду встановленого права власності за [PERSON] та порушення її права з боку відповідача [PERSON] . Відмовляючи в задоволенні первинних позовних вимог в частині надання можливості [PERSON] , зареєструвати право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] та направлення копій судового рішення до ГУ Держгеокадастру в Одеській області та Реєстраційної служби Комінтернівського РУЮ для внесення відповідних записів до реєстру речових прав на нерухоме майно, суд виходив з того, судовим розглядом справи не встановлено перешкод з боку вказаних державних органів у реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, не приймає посилання позивача за зустрічним позовом, що [PERSON] ( [PERSON] ) відсутня у списках громадян, якій передається земельна ділянка, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт належності [PERSON] державного акту серії IV- ОД №037531, виданого на ім`я [PERSON] та в подальшому позовні вимоги в цій частині були задоволені. Відповідно до\~ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Громадяни України, відповідно до ч.1\~ст.81 ЗК України\~набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до\~ст.14 Конституції України\~право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно\~ст.19 Конституції України\~- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України, таким чином основним документом, який підтверджується право власності особи на земельну ділянку є відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Крім цього згідно ч.2\~ст.373 ЦК України\~право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, відповідно до п.п. „а,б\~ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а згідно ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 34\~ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлена виключна компетенція міської ради вирішення питань відповідно до закону регулювання земельних відносин. Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»\~передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до ч.10\~ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, а згідно ч.1\~ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.2\~ст.3 Конституції України\~- права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно ч.ч.1,4\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи викладене, суд зобов`язаний прийняти до уваги при вирішенні цього спору положення\~Конституції України\~як норми прямої дії, які встановлюють конституційне право громадян отримати та реалізувати своє право власності на землю, отримати ефективний судовий захист від протиправних посягань та порушень такого права. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч.1\~ст.9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2,4,7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року № 6-33 цс 13 сформульована правова позиція про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно до п.8 ч. 1ст. 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Оцінюючи можливість застосування наслідків спливу позовної давності суд враховує наступне. Згідно\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у\~справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв`язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до\~ст.\~261\~ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. У позовній заяві [PERSON] , зазначала, що про порушення свого права дізналась у серпні 2013 року, після чого звернулась до органів внутрішніх справ, зазначене об`єктивно підтверджується талоном повідомленням Комінтернівського РВ /т.1 а.с.28/. Таким чином враховуючи, що [PERSON] звернулась до суду 21.09.2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем за первинним позовом не пропущено строки позовної давності, тому підстав для відмови у задоволенні позову з підстав її пропуску немає. Згідно зі змістом\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів підлягає стягнення судовий збір в розмірі 18,80 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 3, 9, 14, 19, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 78, 81, 155 ЗК України, ст.ст. 26, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 15-16, 257, 261, 321, 373 ЦК України та

Outcome: partial