Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом, який в подальшому був уточнений відповідно до заяви від 06.12.2016 року поданої представником позивача до [PERSON], АТ «ОТП Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Підрозділ примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсними договорів іпотеки № PML- 600/236/2007/1 та № PML- 600/236/2007/2 від 27.11.2007 року, скасування записів про права власності у відомостях державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1396405 від 21.06.2013р., № 1397531 від 21.06.2013р., № 17363293 від 09.11.2016р., №17361140 від 09.11.2016р. та витребування квартир від [PERSON] на користь [PERSON] №4«А» та №6, що знаходиться у будинку №44 на пл. Ринок у м. Львові. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 5 березня 2007 року вона набула у власність квартиру №6 у будинку №44 на площі Ринок у м. Львові відповідно до договору купівлі-продажу, а 5 квітня 2007 року вона набула у власність квартиру №4А у м. Львові на площі Ринок в будинку №44 відповідно до договору купівлі-продажу. Позивач стверджує, що дані квартири були придбані нею у якості вигідної інвестиції коштів на пропозицію відповідача - [PERSON]. Також позивачка стверджує, що правовстановлюючі документи на квартири вона передала відповідачу - [PERSON], оскільки їй повністю довіряла. Позивач зазначає, що у вересні 2007 року переїхала з м. Львова до м. Києва на роботу, а до м. Львова приїжджала рідко, виключно провідувати свою маму (один раз на два місяці). 26 вересня 2009 р. позивач вийшла заміж за [PERSON] та взяла його прізвище. А у 2013 році відносини позивача та відповідача [PERSON] погіршилися, так як позивач стала підозрювати свою тітку, [PERSON], в шахрайстві. У звязку з цим, вона звернулася до АО «АверЛєкс» за юридичним захистом. 20 листопада 2013 р. адвокатом, в інтересах позивача було подано заяву до начальника ГУ УМВС України у Львівській області з проханням вжити заходів по розкриттю ряду злочинів, до яких могла бути причетна [PERSON] 29 червня 2016 року старшим слідчим було складено повідомлення про підозру [PERSON] Позивач зазначає, що досудовим слідством встановлено, що 27 листопада 2007 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі №3054 від імені Позивача, [PERSON], якою уповноважено [PERSON] бути її представником щодо управління та розпорядження, належними їй на праві власності квартирами, що знаходяться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, б. 44. Такої довіреності позивач не підписувала, а підписи та рукописний текст власноручно підробила [PERSON] В подальшому, а саме 27.11.2007р. на підставі підробленої довіреності [PERSON] уклала із АТ «ОТП Банк» два договори іпотеки №PML- 600/236/2007/1 та №PML- 600/236/2007/2. Вказані договори іпотеки підписані [PERSON] В період з листопада 2007 р. по червень 2013 р. у звязку із невиконанням [PERSON] взятих на себе перед АТ «ОТП Банк» зобовязань в частині погашення кредиту та відсотків за його користування, належні позивачу квартири були арештовані та реалізовані філією ПП «[PERSON]Ш.» з прилюдних торгів, як наслідок із власності незаконно вибули. Позивач вважає, що дані обставини підтверджуються висновками судової експертизи, копії яких долучає до позовної заяви. Також позивач вважає, що підставою визнання недійсними договорів іпотеки відповідно до ст. 215 ЦК України є ч. 1 ст. 237 ЦК України. А в частині позовних вимог щодо витребування квартир від добросовісного набувача вважає, що такі слід витребувати відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України зі скасуванням державної реєстрації. Також позивач зазначає, що лише в ході розслідування кримінального провадження за наслідками судових почеркознавчих експертиз було встановлено особу, яка підробила від імені Позивача довіреність, а конкретної дати укладення договорів іпотеки вона не знала, а змогла дізнатися лише після визнання її потерпілою та ознайомленням з матеріалами кримінального провадження. Просить позов задовольнити, визнати недійсними договори іпотеки, скасувати записи про права власності у відомостях державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витребувати квартири на її користь. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав аналогічні пояснення викладенні у позовній заяві та уточненнях до неї . Просив позов задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилася, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Підрозділ примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» та третьої особи ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Також подав письмові заперечення проти позову з доданими до нього документами. У задоволенні позову просив відмовити повністю у звязку з безпідставністю та пропущеним строком позовної давності. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON]А - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Подав письмові заперечення проти позову з доданими до них документами. У задоволенні позову просив відмовити повністю у звязку з його безпідставністю, необґрунтованістю. Вважає, що в частині позовних вимог, щодо витребування у [PERSON] на користь Позивача спірних квартир слід відмовити в силу ч.2 ст. 388 ЦК України, оскільки такі квартири були продані у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Щодо позовних вимог, про скасування записів про права власності у відомостях державного реєстру речових прав на нерухоме майно також слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки витребувати майно, яке було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень не можливо в силу ч.2 ст.388 ЦК України. В частині позовних вимог про визнання недійсними договорів іпотеки зазначає, що спірні договори іпотеки вчинені представником Позивача [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Зазначена довіреність є правомірною доти, доки вона не буде визнана судом недійсною. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що зазначений правочин визнаний судом недійсним. А відтак, враховуючи презумпцію дійсності правочину така довіреність є дійсною на час розгляду даного спору. Крім того вважає, що позивачем у цій частині позовних вимог пропущений строк позовної давності, оскільки позивачка могла довідатися раніше про порушення свого права, як мінімум з 09 червня 2011 року і просить в цій частині позовних вимог застосувати строк позовної давності. Зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності за реєстровим №3054 від 27.11.2007 року, яка посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], діяла [PERSON], було укладено два договори іпотеки № PML- 600/236/2007/1 та № PML- 600/236/2007/2. Квартира №6 у м. Львів, пл. Ринок, 44 була предметом іпотеки на підставі договору іпотеки № PML- 600/236/2007/1 від 27.11.2007 року, а квартира №4 «а» у м. Львів, пл. Ринок, 44 була предметом іпотеки на підставі договору іпотеки № PML- 600/236/2007/2 від 27.11.2007 року. Зі змісту зазначених договорів іпотеки випливає, що іпотекою забезпечувалися всі зобовязання [PERSON] перед ЗАТ «ОТП Банк». [PERSON] не виконувала своїх зобовязань перед ЗАТ «ОТП Банк», а в подальшому не виконувала їх перед його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Відповідно останні звернулися до Галицького районного суду м. Львова з позовом. Просили суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-600/236/2007 від 27.11.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON], в розмірі 11 429 543,51 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - квартиру №6 загальною площею 65,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Ринок,44 та квартиру №4 «а» загальною площею 11,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 44 та належить на праві приватної власності Позивачу. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2012 року у справі № 1304/4599/12 позовні вимоги Банку були задоволені повністю, вирішено зокрема в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-600/236/2007 від 27.11.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON], в розмірі 11 429 543,51 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - квартиру №6 загальною площею 65,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Ринок,44 та квартиру №4 «а» загальною площею 11,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 44. Після чого відбулося примусове виконання судового рішення органами державної виконавчої служби України. В процесі примусового виконання судового рішення, 12 червня 2013 року відбулися прилюдні торги, які були проведені філією 14 ПП «[PERSON]Ш.», в результаті яких спірні Квартири придбала [PERSON] відповідно до протоколів №1413171-2 та №1413171-3 21.06.2013 року, [PERSON] зареєструвала права власності на придбані нею квартири про, що внесено відповідні записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2013р. за №1396405 та №1397531. 09 листопада 2016 року, [PERSON] придбала спірні Квартири у [PERSON] уклавши договори купівлі-продажу №1536 та №1539 і зареєструвала права власності на придбані нею квартири про, що внесено відповідні записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.11.2016р. за №17361140 та №17363293. Даючи оцінку твердженням позивача про недійсність договорів іпотеки № PML- 600/236/2007/1 та № PML- 600/236/2007/2 суд приходить до наведених нижче висновків. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що спірні договори іпотеки укладені між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності за реєстровим №3054 від 27.11.2007 року, яка посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], діяла [PERSON]. Справжність підпису на договорах іпотеки [PERSON] сторонами не оспорюється. Частиною 3 ст. 237 ЦК України встановлено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.3 ст. 244 ЦК України). Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК). Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В матеріалах справи відсутні докази визнання довіреності за реєстровим №3054 від 27.11.2007 року, яка посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] в судовому порядку недійсною. Такої позовної вимоги не ставить і сам позивач. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Таким чином, відсутні підстави визнати недісними договори іпотеки № PML- 600/236/2007/1 та № PML- 600/236/2007/2 від 27.11.2007 року, оскільки довіреність, на підставі якої діяла [PERSON] в судовому порядку недійсною не визнавалася. Крім цього, суд не приймає до уваги, лише з процесуальних мотивів, заяви відповідачів про застосування судом спливу строку позовної давності до цих вимог, оскільки хоча судом і встановлено факт пропуску позивачем трьохрічного строку на звернення до суду із позовними вимогами про визнання недійсними договорів іпотеки № PML- 600/236/2007/1 та № PML- 600/236/2007/2 від 27.11.2007 року, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, в той же час правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено підставність позовних вимог. У протилежному випадку, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встан овленому для виконання судових рішень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартири №6, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.Ринок,44 та №4 «а», що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 44 були продані в порядку, встановленому для виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2012 року у справі № 1304/4599/12-ц. Вказані обставини визнаються самою позивачкою у її позовній заяві та не оспорюються іншими учасниками судового процесу. А відтак, спірні квартири не можуть бути витребувані у їх добросовісного набувача в силу ч.2 ст. 388 ЦК України. За наведених вище обставин, враховуючи відсутність підстав для задоволення позову в частині витребування спірних квартир в силу ч.2 ст. 388 ЦК України, тому і в частині позовних вимог щодо скасування записів про права власності у відомостях державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1396405 від 21.06.2013р., № 1397531 від 21.06.2013р., № 17363293 від 09.11.2016р. та №17361140 слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки такі позовні вимоги є похідними.

Outcome: dismissed