Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5325180801:003:0334, розташовану по [ADDRESS] . З вказаною земельною ділянкою у неї протягом багатьох років існує конфлікт із сусідкою [PERSON] , яка чинить перешкоди у використанні ділянки, а саме: кожної осені вона скидає на її земельну ділянку сміття, бадилля рослин, ввесь непотріб зі свого огороду, весною - вирубує посаджені нею рослини по периметру межі зі своєю земельною ділянкою. Всі міри громадського впливу до відповідача себе вичерпали та позитивних наслідків не дали. 07 травня 2018 року вона зверталася до відділу поліції для забезпечення порядку при встановленні забору по межі її ділянки так як відповідач [PERSON] чинила у цьому перешкоди. 19 травня 2018 року була встановлена огорожа по периметру її земельної ділянки, про що складений акт. Однак і це не вирішило проблему так як [PERSON] продовжувала накидати через огорожу сміття та нищити її рослини. 29 червня 2021 року вона була знову змушена звертатися до старости с.Вороньки Лубенського району з даного приводу. Після цього відповідач проникла на її земельну ділянку та знищила посіви кукурудзи на площі 0,015 га, що зафіксовано актом обстеження земельної ділянки. Всі міри громадського впливу до відповідача себе вичерпали та позитивних наслідків не дали. Посилаючись на ці обставини просила заборонити [PERSON] наближатися впритул до огорожі, розташованої по межі земельної ділянки з кадастровим номером 5325180801:003:0334, по [ADDRESS] , а також перекидати через неї предмети та заходити за огорожу. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 03.09.2021 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. 03 вересня 2021 року ухвалою Чорнухинського районного суду від 15.02.2021 Чорнухинської підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначений судовий розгляд. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримала. В подальшому в судове засідання не з`явилась, в направленій суду заяві представник позивача - адвокат Бондаренко С.Г. просив справу розглянути без їх участі (а.с.50). Відповідач позов заперечувала. Пояснила, що паркан позивачем встановлений не по їх спільній межі. Вони зрізали межу на 4 кроки у її бік. Заперечує знищення нею рослин та засмічення городу відповідача. Визнає, що переходить за огорожу, щоб прополювати бур`ян на межі. Представник відповідача також позов не визнав. Вважає обраний позивачем спосіб захисту не коректним. У позовній заяві прохальна частина не співвідноситься з мотивувальною, докази на підтвердження позовних вимог відсутні. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 152 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі зазначених норм - підлягає доведенню існування перешкод у здійсненні правомочностей власника або землекористувача щодо користування й розпорядження земельною ділянкою. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5325180801:01:003:0334, площею 0,25 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у [ADDRESS] . Між сусідніми земельними ділянками сторін позивачем [PERSON] було встановлено паркан, що не заперечується відповідачем. Із звернення [PERSON] до Чорнухинського відділення поліції від 07 травня 2018 року вбачається, що вона прохала допомоги у працівників поліції для врегулювання конфлікту з [PERSON] та забезпечення громадського порядку під час зведення нею паркану на своїй земельній ділянці 19.05.2018 (а.с.6). 19 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] - мешканцями с.Вороньки в присутності сільського голови Басенка А.В. було складено акт про те, що 19.05.2018 на місці межових знаків було встановлено паркан на межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] , встановлено 42 шт стовпів, прибито 49 дощечок, 14 листів шиферу (а.с.7). Із звернення [PERSON] до старости с.Вороньки Басенка А.В. від 29.06.2021 видно, що вона прохала засвідчити той факт, що її сусідка [PERSON] порушує правила добросусідства та наносить матеріальну шкоду, а саме те, що 24.06.2001 на її земельній ділянці (біля паркану і за ним) вирубала два рядки кукурудзи від початку грядки і до її кінця, чим нанесла матеріальну і моральну шкоду (а.с.8). 01 липня 2021 року старостою Басенко А , спеціалістом ІІ категорії Чорнухинської селищної ради відділу комунальної власності та земельних відносин Молдован С. депутатом Чорнухинської селищної ради Нестеренко С. було складено акт обстеження земельної ділянки [PERSON] . Відповідно до вказаного акту за зверненням [PERSON] було проведено обстеження її земельної ділянки, яка знаходиться у [ADDRESS] . Під час обстеження виявлено, що на земельній ділянці кадастровий номер 5325180801:01:003:0334, площею 0,25 га, яка перебуває у власності [PERSON] , було знищено частково посів кукурудзи на площі 0,015га сусідкою [PERSON] (а.с.9). Позивачем не надано доказів на підтвердження існування перешкод у реалізації його права на користування й розпорядження землею з боку відповідача. Зокрема, матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, які перешкоджають позивачу вільно володіти, користуватися, чи розпоряджатися земельною ділянкою. З наявних у справі доказів, у тому числі наданому позивачем відеозапису, не вбачається засмічення земельної ділянки позивача відповідачем та знищення нею рослин, а вчинення дій, які перешкоджають користуватись земельною ділянкою. Складений 01.07.2021 акт не є достатнім та достовірним доказом, оскільки не містить відомостей, на підставі яких даних особами, які склали акт, було встановлено, що знищення належних позивачу рослин кукурудзи було вчинено саме відповідачем. Вимога щодо заборони [PERSON] наближатися впритул до огорожі, розташованої по межі земельної ділянки з кадастровим номером 5325180801:003:0334, тобто обмеження прав власника суміжної земельної ділянки, не грунтується на законі та не може бути задоволена. Відповідно до ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У матеріалах справи також відсутні докази, які свідчили, що паркан встановлений на межі земельної ділянки позивача. Зокрема матеріали справи не містять відомостей щодо розмірів земельної ділянки позивача, розміщення межових знаків. При цьому необхідно зазначити, що встановлення та відновлення меж покладається на землевпорядні організації, які мають ліцензію на здійснення такого виду діяльності, а суд не має самостійної компетенції для встановлення таких меж між земельними ділянками сторін. Акт побудови паркану на місці межових знаків від 19.05.2018, складеними виконавцями робіт [PERSON] , та [PERSON] , сільським головою Басенко А.В. , та позивачем [PERSON] суд не бере до уваги в силу ст.78 ЦПК України, оскільки складення такого акту не передбачений законодавством. Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вони не доведені належними доказами, що є обов`язком позивача відповідно до засад змагальності процесу згідно з ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed