Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 04.05.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Вказує, що причинами розірвання шлюбу є те, що у неї з відповідачм різні характери та погляди на сімейне життя, у них зникли спільні інтереси і вони втратили взаєморозуміння один до одного. Подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, близько 2 років разом не проживають. Під час спільного проживання чоловік не поважав її як дружину, вчиняв сварки, виражався нецензурними словами. Відповідач безвідповідальний, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. За даних обставин примирення між ними є неможливе. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», місцем проживання малолітньої дитини визначити її місце проживання. Судові витрати по справі віднести на її рахунок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засіання не з'явився хоча про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони з 04.05.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). У шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцта про народження (а.с. 4). Подружнє життя у сторін не склалося, у них постійно виникають безпричинні скандали, протягом останніх років разом не проживають, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітної дитини визначити її місце проживання, а відповідач в судове засідання не з'явився, жодних заперечень на позов не подав, суд, вважає, що місцем проживання сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання його матері - [PERSON] (позивач). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні спору, враховуючи те, що позивач в позові просила судові витрати по справі віднести на її рахунок, суд вважає, що судові витрати по справі віднести на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved