Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В позовній заяві вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] який належить їй на праві приватної особистої власності відповідно до договору купівлі-продажу та технічного паспорту на садибний житловий будинок. Після придбання будинку вона погодилася на прохання [PERSON] зареєструвати його в своєму будинку. З часу реєстрації 20.03.2017 по даний час відповідач у зареєстрованому будинку не проживає, що підтверджується актом від 23.10.2017. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ЧК №90761 від 26.06.2018 (а.с.29) не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30). Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення на веб-порталі суду. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.11.2012, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1068 (а.с.9,10), технічним паспортом від 04.12.2015 (а.с.6-8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2015 (а.с.11). З акту сільського голови с. Григорівка Канівського р-ну Черкаської області від 23.10.2017, складеного за участі [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) вбачається, що відповідач [PERSON], 1962 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з дня реєстрації 20.03.2017 по даний час за місцем реєстрації не проживає . Рішенням Канівського міськрайонного суду №697/2844/17 від 09.02.2018 (а.с.16) встановлено факт належності позивачу [PERSON], 1958 р.н. договору купівлі-продажу на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] укладеного між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого 13 листопада 2015 року, приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстрованим в реєстрі за №1068. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 810 ЦК України, за договором найму житла одна сторона - власник житла передає або зобов'язується передати другій стороні житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла, як правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Стаття 810 ЦК України, встановлює письмову форму договору найму житла. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З відповіді виконавчого комітету Григорівської сільської ради №133 від 02.07.2018 на запит суду про підставу реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.40) вбачається, що підставою для реєстрації місця проживання [PERSON] є згода власника житла [PERSON], що дає суду зробити висновок про те, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача [PERSON] сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн., які сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved