Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київський страховий дім», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 грудня 2013 року о 00:40 год. [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER], в м. Черкаси по вул. Дахнівська на перехресті з вул. Лісовою при зміні напряму руху не впевнився у безпечності руху при повороті ліворуч на вул. Лісову та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER], що належить їй на праві власності та який рухався у попутному напрямку. ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що встановлено постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та у звязку із цим їй завдано матеріальної шкоди, що повязана із пошкодженням автомобіля Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER], що належить їй, а також моральної шкоди у звязку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] щодо неї та у звязку з пошкодженням автомобіля Volkswagen T4. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 44/14 від 02.04.2014 року, розмір матеріальних збитків, спричинених належному їй автомобілю внаслідок ДТП, становить 25754,61 грн. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 1500 грн. Крім того, стверджує, що нею було оплачено направлення телеграми для виклику винуватця ДТП для участі в проведенні огляду її пошкодженого ТЗ в ході експертного авто-товарознавчого дослідження, а також було оплачено проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 450,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 44 від 31.04.2014 року, фіскальними чеками № 8971, № 8972 від 25.03.2014 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час ДТП була застрахована у [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» згідно полісу № АС/4267268 від 12.08.2013 року. Після ДТП, 23.12.2013 року вона звернулася до відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» з повідомленням про страховий випадок ДТП, а також 07.05.2014 року нею було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. 05.08.2014 року [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» їй було виплачено частину страхового відшкодування в розмірі 15341,20 грн., що підтверджується випискою з її особового рахунку від 23.01.2015 року. Стверджує, що страхове відшкодування повинно було бути виплачене в сумі 25244,61 грн., тому відшкодування [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» виплачено не у повному розмірі, а також з порушенням строків, оскільки несплачена частина відшкодування становить 9903,41 грн. і повинна була бути виплачена не пізніше 05.08.2014 року, однак не сплачена до цього часу. У звязку з простроченням виплати частини страхового відшкодування просить стягнути з відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» невиплачене страхове відшкодування в сумі 9903,41 грн.; пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в сумі 1317,29 грн.; інфляційні збитки в сумі 1478,91 грн.; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 176,63 грн. Крім того, вважає, що оскільки згідно полісу № АС/4267268 від 12.08.2013 року франшиза становить 510, 00 грн., а також нею було понесено витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження і їй спричинено моральної шкоди, то ці суми відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не підлягають виплаті страховиком, отже повинні бути відшкодовані їй відповідачем [PERSON] В ході судового розгляду за заявою позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача фізичну особи-підприємця [PERSON], оскільки згідно наданих відповідачем [PERSON] документів (копії трудової книжки та трудового договору від 04.11.2013 року) підтверджується, що на час ДТП останній перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON], виконував свої трудові функції як водій таксі та керував при цьому автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER], що належить гр. [PERSON] Після залучення до участі у справі співвідповідача позивач [PERSON] уточнила та збільшила позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» невиплачене страхове відшкодування 9903,41 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 3106,41 грн., інфляційні збитки 5235,82 грн., 3 % річних від простроченої суми 246,64 грн., а всього 18492,28 грн., а також просила стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн., в рахунок відшкодування майнової шкоди (франшиза) 510,00 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження 517,08 грн., а всього 2527,08 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. В подальшому позивач звернулась до суду із заявою про залишення, у звязку з частковим відшкодуванням, без розгляду позову в частині позовних вимог щодо стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] моральної шкоди 1500,00 грн., майнової шкоди, 510,00 грн., витрат на оплату автотоварознавчого дослідження 517,08 грн. В решті позовних вимог позов підтримала. У подальшому позивачем збільшено позовні вимоги і остаточно позивач просить стягнути з [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» на її користь невиплачене страхове відшкодування у сумі 10299,57 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 10979,34 грн., інфляційні збитки 9658,75 грн., 3 % річних від простроченої суми 888,87 грн., а всього 31826,52 грн., документально підтверджені судові витрати у сумі 640 грн. судовий збір, витрати на оплату судової автотоварозначвої експертизи у сумі 2971,20 грн, витрати на правову допомогу у сумі 7412,00 грн, при цьому надаючи відповідні розрахунки та квитанції. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення. Представник відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» позовні вимоги не визнала повністю з підстав, зазначених у запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог та зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права і не підлягають до задоволення, оскільки відповідачем як страховиком виконано свої зобовязання з виплати страхового відшкодування в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності та встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року о 00:40 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та в момент ДТП перебував під керуванням [PERSON] ДТП сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення останнім вимог Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2014 року, яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Черкаської області у справі № 33/793/68/14. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] на момент ДТП було застраховано відповідно до Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4267268 від 12.08.2013 року. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії САК № 638686 від 18.04.2012 року. Розмір матеріальних збитків, завданих [PERSON] внаслідок пошкодження її транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], визначений згідно висновку від 26.04.2017 року № 134/17-23 Черкаського відділення КНДІСЕ судової автотоварознавчої експертизи, яку було призначено судом за клопотанням позивача. Згідно вказаного висновку розмір матеріального збитку з урахуванням зносу з технічної точки зору заподіяний власнику колісного транспортного зсобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER] 2001 року випуску, внаслідок пошкодження цього колісного транспортного засобу у дорожньо-транспортній події, що сталася 19.12.2013 року в цінах станом на 02.04.2014 року становить 26150,77 грн. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. 23.12.2013 року [PERSON] було подано до [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» відповідне повідомлення про страховий випадок, та в подальшому 07.05.2014 року надано страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Через 90 днів з дня подання заяви про виплату страхового відшкодування 05.08.2014 року [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15341,20 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] від 23.01.2015 року. Відповідно до ст. 29 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За положенням ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України). Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 12 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» про те, що висновок експерта від 26.04.2017 року № 134/17-23 Черкаського відділення КНДІСЕ судової автотоварознавчої експертизи є неналежним доказом, оскільки експертиза проведена судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію у встановленому законом порядку. Крім того, на думку суду, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» пені за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 10979,34 грн., інфляційних збитків у сумі 9658,75 грн., 3 % річних від простроченої суми 888,87 грн. є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Зазначена норма закону встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору, та не може бути застосована до правовідносин, що виникли із заподіяння шкоди, тому вимоги позивача у цій частині задовленню не підлягають. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4267268 від 12.08.2013 року, франшиза становить 510,00 грн. Отже відповідач [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» повинен був виплатити страхове відшкодування в розмірі: 26150,77 грн. - 510,00 грн. = 25640,77 грн. Відповідачем було виплачено страхове відшкодування у сумі 15341,20 грн. Таким чином, не сплачено страхове відшкодування в розмірі: 26150,77 грн. - 15341,20 грн. = 10809,57 грн. 510,00 грн. франшизи =10299,57 грн. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства та умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідач не відшкодував повністю шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, з [PERSON] «Страхова компанія «Київський страховий дім» на користь [PERSON] необхідно стягнути 10299,57 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з наданими суду документами: договором про надання правової допомоги від 19 лютого 2015 року; актами приймання-передачі наданої правової допомоги від 06.03.2015 року, 25.03.2015 року, 15.04.2015 року, 29.04.2015 року, 20.05. 2015 року, 04.06. 2015 року; 17.08.2015 року, 02.09.2015 року, 17.11.2015 року, 15.01.2016 року, 27.07.2016 року, 01.08.2016 року, 29.08.2016 року, 27.09.2016 року, 02.11.2016 року, 12.12.2016 року, 02.02.2017 року, 24.03.2017 року, 15.05.2017 року, 17.07.2017 року: квитанціями про оплату правової допомоги від 12.03.2015 року, 02.04.2015 року, 16.04.2015 року, 08.05.2015 року, 03.06.2015 року, 05.06.2015 року, 11.09.2015 року, 19.11.2015 року, 15.01.2016 року, 01.08.2016 року, 16.11.2016 року, 21.02.2017 року, 02.06.2017 року, 26.07.2017 року, та розрахунком витрат представником позивача на правову допомогу позивачу [PERSON], сума витрат позивача на правову допомогу становить 7412,00 грн. Відповідно до квитанції від 25.04.2017 року № 3 позивачем сплачено витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 2971,20 грн. Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі наданих документів, що підтверджують дані витрати, а тому необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київський страховий дім» на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір на загальну суму 640,00 грн.(243,60 грн. відповідно до квитанції від 24.02.2015 р. та 396,40 грн. відповідно до квитанції від 18.07.2017 р.); витрати на проведення експертизи у сумі 2971,20 грн., витрати, повязані з оплатою правової допомоги, в сумі 7412,00 грн.

Outcome: partial