Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що її мати [PERSON] в 1935 році була прийнята у члени колгоспу «Зоря Комунізму», правонаступником якого є ТОВ «Зоря» с. Займище Талалаївського району Чернігівської області, де працювала до лютого 1995 року. Але у списках членів КСП «Зоря», які мали право на земельну частку (пай) під час розпаювання земель, її мати помилково не була включена, хоча являлась членом колгоспу. Таким чином, мати позивача [PERSON] мала право на земельну частку (пай), оскільки являлась членом КСП «Зоря» у розмірі та згідно з планом розпаювання Української сільської ради. На території Української сільської ради є вільними землі запасу, тому в разі неможливості надати позивачу земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, надати позивачу таку земельну ділянку із земель запасу. СТОВ Агрофірма «Горизонт» видала довідку № 159 від 22 липня 2020 року, в якій зазначено, що [PERSON] з невідомих причин була пропущена в списку пайовиків підприємства і не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча мала на це повне право. В установлений законом термін позивач не змогла звернутись до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) по причині відсутності у неї трудової книжки, яка вказувала про трудовий стаж в КСП «Зоря Комунізму» її матері, а потім у ТОВ «Зоря». Дана трудова книжка з невідомих причин чомусь знаходилась в архіві ТОВ «Зоря», яку вона отримала в лютому 2020 року. Визнання права на земельну частку (пай) позивачу необхідно, оскільки її мати, як член колишнього КСП «Зоря», відноситься до осіб, які мають право на земельну частку (пай) і від цього залежить виникнення її майнових прав. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати пропущений термін звернення до суду поважним та поновити його та визнати за [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) як члена колгоспу «Зоря Комунізму» правонаступника ТОВ «Зоря» с. Займище Талалаївського району Чернігівської області. Ухвалою від 28 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 11.00 год. 12 жовтня 2020 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 12 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 жовтня 2020 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Позивач подавала клопотання, яке стосувались витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, а саме - із відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області відомості про рік та дату розпаювання земель колишнього КСП «Зоря». Зазначене клопотання було розглянуто на підготовчому судовому засіданні та задоволено в повному обсязі. Більше ніяких заяв чи клопотань від інших учасників справи не надходило. Інших процесуальних дій - забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження - в ході розгляду справи не було. В судове засідання по справі позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача - Української сільської ради Талалаївського району - в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області - в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2012 р. (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , в графі «Мати» зазначено - [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 08 вересня 1970 року уклали шлюб, прізвище дружин и після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.8). згідно довідки виконкому Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області № 367 від 16.06.2020 року [PERSON] доглядала свою матір [PERSON] до дня смерті [INFO] , проживали разом, вели спільне господарство (а.с.10). Згідно довідки Української сільської ради Талалаївського району № 159 від 27.07.2020 року [PERSON] помилково була пропущена в списку осіб, що мали право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Зоря» с. Займище Талалаївського району (а.с.12). Згідно довідки Української сільської ради Талалаївського району № 158 від 27.07.2020 року на території Української сільської ради є землі запасу і резерву, які перебувають в оренді згідно договорів, укладених між Талалаївською РДА та СТОВ «Зоря» (а.с.13). Згідно копії трудової книжки колгоспника № 14 від 05 липня 1938 року [PERSON] , 1925 року народження, рік вступу в члени колгоспу «Зоря комунізму» Української сільської ради Талалаївського району - 1935. Останні відомості про роботу в колгоспі датуються лютим 1995 року (а.с. 14-15). Згідно повідомлення відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 19.10.2020 року, наданого у відповідь на запит суду за клопотанням позивача, розпаювання земель колективної власності розпочалось відповідно до Закону України від 08.08.1995 року № 720 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Сертифікати на право на земельну частку (пай) зареєстровані в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та були видані громадянам- членам КСП «Зоря» на території Української сільської ради Талалаївського району в кінці 1997 року (а.с.31). Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч.9 ст. 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч.2 ст. 23 Земельного Кодексу в редакції 1990 року із змінами та доповненнями станом на 1995 рік, державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства, і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, виходячи зі змісту статей 22, 23 Земельного кодексу та Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. право на земельний пай особа набуває за наявності усіх трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Суд перевіряє саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішує питання про обґрунтованість позовних вимог. Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно, а саме перебування позивача в членах КСП, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акту, особа не має права на земельну частку (пай). Якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до пункту 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 листопада 2019 року в цивільній справі №611/10/17. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що трудові відносини з колгоспом «Зоря Комунізму» (інші відомості про назву підприємства на копії не зазначені) припинились в лютому 1995 року. Тобто, з долучених позивачем копій документів на підтвердження позовних вимог вбачається, що як на момент початку розпаювання земель - серпень 1995 року, так і на день видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря» [PERSON] не перебувала в членах КСП, а тому не являється співвласником колективної власності на землю, оскільки як вже зазначалось судом, право громадян, як співвласників колективної власності на землю, набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено обов`язкових трьох складових одночасно, які б надали право [PERSON] на земельну частку (пай), а саме - перебування її в членах КСП на момент розпаювання земель, отримання КСП державного акта на право колективної власності на землю та включення її до списку, доданого до цього акту, тому [PERSON] є такою, що не має права на земельну частку (пай). Проаналізувавши наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували право [PERSON] на земельну частку (пай), тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed