Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком її дитини [PERSON], [INFO] З січня 2013 року відповідач не проживає з позивачем та дитиною, участі у вихованні дитини не приймає, аліментів на утримання дитини не сплачує. Крім того, жодного разу не бачив дитину, не цікавився його здоров'ям тощо. Вихованням дитини та його розвитком займається позивач. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Третя особа Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Врахувавши заяви позивача та третьої особи дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 12.10.2011 року, сторони мають сина [PERSON], [INFO] Син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2013 року не проживає з позивачем та дитиною, не бере жодної участі у вихованні сина [PERSON] [INFO], тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Також, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України щодо утримання свого сина. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за №108-21166/01 від 07.12.2015 року, орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Крім того, з вказаного висновку вбачається, що відповідно до характеристики, наданої ШДС «Сяйво» м. Києва, батько не з'являвся в навчальному закладі, у вихованні та навчанні дитини участі не приймає. Згідно з психологічною характеристикою, наданою психологом ШДС «Сяйво» м. Києва, емоційна прив'язаність [PERSON] до батька відсутня, його хлопчик не знає, не може пригадати імені батька. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього за адресою: [ADDRESS], працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 16.11.2015 року було встановлено, що хлопчик разом з матір'ю проживають в трикімнатній квартирі, де створені належні умови для навчання, відпочинку та фізичного розвитку. [PERSON] працює, житлом забезпечена. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що всі питання щодо виховання малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], вирішуються позивачем [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved