Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 10.06.1994 в Тульчинському РВ РАГС Вінницької області за актовим записом № 56. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка зрозуміла, що вона з відповідачем не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаєморозуміння та повага. Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. За таких обставин вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с.3) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, миритися сторони не бажають, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст.. 235 п. 8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачці прізвищ «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved