Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та відмінити реєстрацію (прописку) за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка, яка є його його колишньою дружиною , у вказаній квартирі зареєструвалася у 2006 році, однак ніколи в ній не проживала, комунальні послуги не сплачувала , чим порушує його права власника. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2018 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімЧї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімЧї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] свідоцтвом про право власності на нерухоме майно , виданим 05.11.2004 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради . Відповідачка [PERSON] , зареєстрована в спірному житлі 11.07.2006 року . Разом з тим, довідкою ОСББ «КРИСТАЛ-14» підтверджено, що відповідач [PERSON] , колишня дружина [PERSON] ( шлюб розірвано 28 жовтня 2013 року) , в квартирі [ADDRESS] фактично не мешкає за вказаною адресою з 2006 року . Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, її реєстрація в квартирі порушує права [PERSON] як власника , тому позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд приходить до висновку, що позов в частині скасування реєстрації [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Тобто, само по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації. На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України,

Outcome: partial