Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідачів та просила усунути перешкоди їй у користуванні квартирою, що розташована в [ADDRESS] шляхом визнання осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані на даний час: [PERSON], який є колишнім власником зазначеної квартири, [PERSON], яка є знайомою позивача та її малолітня дитина - [PERSON], 2010 р.н. Позивач зазначала, що [PERSON] не проживає у спірному приміщенні більш ніж сім років, на момент укладення договору купівлі-продажу квартири в 2005 році, зобов'язувався знятись з місця реєстрації, однак по даний час вказаного не здійснив. [PERSON], є знайомою позивача, яка свого часу звернулась до позивача з проханням тимчасово зареєструватись разом із своєю малолітньою дитинною у належній позивачу квартирі, з метою оформлення документів на виїзд за кордон, де наразі проживає разом із дитиною. Будь-які витрати по утриманню житлового приміщення, сплати комунальних послуг відповідачі жодного дня не здійснювали, позивач вимушена нести матеріальні витрати по сплаті комунальних послуг з урахуванням фактичної реєстрації в квартирі відповідачів. Реєстрація відповідачів в квартирі утворює перешкоди позивачу в реалізації процесу відчуження житла. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 26.03.2018 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи в яких представник третьої особи просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі. 23.04.2018 року позивачем до суду була подана уточнена позовна заява. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу у судове засідання на 25.06.2018 року на 12:00 год. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їхню відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстровано в реєстрі за №2366. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач просила усунути перешкоди їй у користуванні квартирою, що розташована в [ADDRESS] шляхом визнання осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що [PERSON] є колишнім власником квартири, що розташована в [ADDRESS], на момент укладення договору купівлі-продажу квартири в 2005 році, зобов'язувався знятись з місця реєстрації, однак по даний час вказаного не здійснив, в спірному приміщенні не проживає більш ніж сім років. Також встановлено, що [PERSON], є знайомою позивача, яка свого часу звернулась до позивача з проханням тимчасово зареєструватись разом із своєю малолітньою дитинною у належній позивачу квартирі, з метою оформлення документів на виїзд за кордон, де наразі проживає разом із дитиною - [PERSON], добровільно з місця реєстрації себе та малолітню дитину не зняла. Вбачається, що будь-які витрати по утриманню житлового приміщення, сплати комунальних послуг відповідачі жодного дня не здійснювали, в зв'язку з чим позивач вимушена нести матеріальні витрати по сплаті комунальних послуг з урахуванням фактичної реєстрації в квартирі відповідачів. Реєстрація відповідачів в квартирі утворює перешкоди позивачу в реалізації процесу відчуження житла. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріально права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, яким власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєї власності. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391 ЦК України слід дійти до висновку що положення зазначених статей передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. Отже, на думку суду, позивач, яка в установленому законом порядку є власником квартири, що розташована в [ADDRESS], має право вимагати усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі, що належить позивачу на праві власності, порушують її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved