Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 24 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Рибянцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №13; прізвище після розірвання шлюбу залишити «Рибянець». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 24.10.2014 перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони виявили принципово різне ставлення до життя. Можливості зберегти сімю не має. Подружні відносини між ними припинилися з червня 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, у звязку з чим вона звертається до суду. Спір про майно подружжя відсутній. Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 26.01.2018 справу було передано за підсудністю на розгляд до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15 травня 2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Рибянець». Від відповідача відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 24 жовтня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №239233, виданим 24.10.2014 виконавчим комітетом Рибянцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за № 13. Згідно позовної заяви, неповнолітніх дітей від шлюбу не має. \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні стосунки між сторонами припинені з червня 2017 року, подружжя спільного господарства не веде, тобто шлюб існує формально, зважаючи на те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач відзив на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (до шлюбу Церковна) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Рибянець». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved