Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.04.2019 року. Під час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу продавець запевнила її , що у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований. Однак 05.05.2019 року позивачу стало відомо, що на реєстраційному обліку з 25.01.2005року за вказаною адресою значиться зареєстрованим але не проживає відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , будь-які речі в квартирі відсутні, оплату комунальних послуг не здійснює. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позового провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2019року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Лящук Л.Г., належить квартира [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в реєстрі 09.04.2019 року за № 149, що також підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу 162831370 від 09.04.2019 року. Відповідно до копії паспорту наявного в матеріалах справи серії [NUMBER] [PERSON] , у графі місце реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Відповідно до акту, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що відповідач за адрсеою : [ADDRESS] , зареєстрований онук [PERSON] колишньої власниці квартири не проживає і ніколи не проживав. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321,405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved