Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 01.09.2012 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 379. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що починаючи з 01.09.2012 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина Арсенія, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем несумісні в психологічному плані, через що виникали сварки, вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, сумісне проживання стало неможливим. Проживають окремо півроку. Подружні відносини припинені, перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Спору про майно подружжя не має. Неповнолітній син - Арсеній, [INFO], після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданому позові просить справу розглядати без її участі на підставі наявних в справі доказів та задовольнити позов, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки), та через sms- повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що починаючи з 01.09.2012 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЕД № 155063, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 379. Від шлюбу мають неповнолітнього сина Арсенія, [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем - [PERSON] Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] (до шлюбу Герцюк) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Милай».

Outcome: approved