Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності та різних поглядів на сімейне життя, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітніх дітей вирішено, доньки залишаються проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання на кожну неповнолітню дитину у розмірі по 1/4/ частині всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти, уточнивши свої позовні вимоги відносно позовних вимог, щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця на обох дітей. В іншій частині наполягала на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю, після уточнення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини, на обох дітей визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 липня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітніх дітей вирішено, вони залишаються проживати із матір,ю, батько буде приймати участь у їх вихованні і утриманні. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення. Крім цього відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов,язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так як суд вважає, що позивач довела, що батько неповнолітніх дітей зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на доньку. Стаття 182 СК України містить перелік обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. До них зокрема, відносяться стан здоров,я та матеріальний стан дитини, стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатний чоловік, дружина, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Відповідач має працездатний вік, задовільний стан здоров,я, працює, кожного місяця отримує заробітну плату, судом зроблено висновок, що аліменти повинні з відповідача стягуватись не у твердій грошовій сумі, а у частці від всіх видів доходу, оскільки відповідач має працездатний вік і згідно своїх батьківських обов'язків відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач має працездатний вік, задовільний стан здоров,я, то суд вважає, що в даному випадку, з відповідача необхідно стягувати аліменти у частці. Позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача щомісяця, на двох дітей, відповідач не заперечував проти такого розміру аліментів. Суд вважає, що розмір аліментів позивач обґрунтувала, оскільки на день розгляду справи державою встановлено прожитковий мінімум для дітей відповідно віку до 6 років у розмірі 1032 гривень, тому суд прийшов до висновку що розмір аліментів повинен становити в даному випадку у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача на двох неповнолітніх дітей.

Outcome: approved