Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття доньки, зазначивши, що за час перебування у шлюбі у сторін не склались нормальні стосунки, сторони вже тривалий час взагалі не підтримують будь яких відносин. Між сторонами цілком утрачені почуття любові та взаєморозуміння, сторони не мають наміру відновлювати шлюбні відносини. Донька [PERSON] мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає тому позивачка і звертається до суду. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно свідоцтва про шлюб сторони 08.06.2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 354 /а.с.7/. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. На теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тобто фактично припинили шлюбні відносини. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, судом встановлено, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно довідки голови квартального комітету від 23.02.2016 року неповнолітня [PERSON] [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою м. Мелітополь вул. Харківська, 110 /а.с.9/. Таким чином, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 15 березня 2016 року і до досягнення донькою повноліття.

Outcome: approved