Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що відповідач добровільно покинув місце проживання у належному позивачеві житловому будинку, не приймає участь в утриманні приміщення, оплаті житлово-комунальних послуг, тому просить визнати позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Робоча, будинок 82, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності, інформаційною довідкою. Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному житловому будинку в якості членів сімї власника (двоюрідний брат), що підтверджується витягом із погосподарської книги, довідкою. Відповідач [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає з 2002 року, що підтверджується актами. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні, але його реєстрація породжує наслідки у виді додаткових витрат на утримання житла без згоди власника, це обмежує позивача у здійсненні належного їй права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї із складових права власності права розпорядження, а неможливість оформлення державної допомоги та додаткові витрати власника через відмову відповідача знятися із реєстраційного обліку у позасудовому порядку порушує права власника на належне користування майном. Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту її інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власника доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подав заперечень на позов та їх не довів. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved