Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що вона з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач не проживає зі своєю сім'єю, дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні, кошти на утримання дитини відповідач не надає. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та судові витрати у справі. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, так як самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він дійсно працює на сьогоднішній день двірником, тому у нього не має можливості сплачувати аліменти у сумі 1000 гривень, так як у нього не залишиться засобів для існування. З урахуванням позицій сторін та вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, оскільки самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, відповідач [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання свого сина, відповідно до чинного законодавства України, а саме: відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в частці від заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] ( копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4) і не надає матеріальної допомоги на його утримання, має постійне місце роботи, тому суд має підстави для задоволення вимог і вважає необхідним задоволити заявлені позовні вимоги. При вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на дитини, щомісячно до її повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 02 квітня 2015 року за вхід.№2114, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 02 квітня 2015 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивачка при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. В іншій частині позову - відмовити.

Outcome: approved