Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона являлась донькою [PERSON] [INFO], яка померла 05.01.2015 року та [PERSON], [INFO], який помер 14.06.2003 року. Після смерті батьків відкрилась спадщина, до складу якої увійшло все належне їм майно. Зокрема, на день смерті батьків залишилася квартира [ADDRESS]. Батьки, на випадок своєї смерті склали заповіт. Згідно заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON], а [PERSON] заповів все належне йому майно їй. [PERSON] подав заяву в якій відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в її користь. З метою оформлення спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, де їй було розяснено, що для оформлення спадкових прав та для отримання свідоцтва про право на спадкове майно необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів, а також витяги про реєстрацію права власності в реєстрі речових прав. Повідомленням приватного нотаріуса від 16.11.2015 року № 1562/02-14 її було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірне майно та розяснено право на звернення до суду. Оскільки, вона не має можливості отримати дублікати правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому, просить визнати за нею право власності на таке. В судове засідання позивач не зявилась, направила суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності та задоволити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та дату проведення судового засідання повідомлена належним чином. Тому, згідно ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу у відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечив і позивач. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення, з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] являлась донькою [PERSON] [INFO], яка померла 05.01.2015 року та [PERSON], [INFO], який помер 14.06.2003 року, після смерті яких відкрилась спадщина, до складу якої увійшло все належне їм майно. Згідно поданих позивачкою даних до складу спадщини ввійшла квартира [ADDRESS]. З Свідоцтва про право власності на квартиру № 20408 виданого Львівською міською адміністрацією 14.04.1994 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частці в спірній квартирі. З Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 5-ою Львівською державною нотаріальною конторою 16.02.2006 року реєстровий № 1-274 вбачається, що [PERSON] належала 1/3 частка в спірній квартирі. Стаття 1220 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] на випадок своєї смерті склали заповіт. Згідно заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON], а [PERSON] заповів все належне йому майно позивачці. Також, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та позивачка. Ч. 1 статті 1273 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини в користь позивачки згідно поданої ним заяви яка посвідчена нотаріусом штату Іллінойс [PERSON]. Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки, позивачка являється донькою померлої, а тому відповідно є спадкоємцем першої черги. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом позивач подала до приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] заяву про прийняття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса від 16.11.2015 року № 1562/02-14 скерованого на імя позивачки вбачається, що в такому зазначено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю в позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно та розяснено право на звернення до суду. Як зазначала позивач, що власниками спірної квартири були [PERSON] та [PERSON], які тримали в себе оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру та такі позивачці не надавались, і яких після смерті батьків в квартирі виявлено не було. Також, позивач зазначала, що вона не має можливості отримати дублікати правовстановлюючих документів. П.п. 4.12 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністесртва юстиції України № 296/5 (далі Порядок) від 22.02.2012 року визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку визначає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.п. 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, признаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: - якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або - якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як зазначалось вище, після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилась спірна квартира. Стаття 53 Закону України «Про нотаріат» визначає, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Стаття 8 Закону України «Про нотаріат» визначає, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. А отже, оскільки, позивач не являюсь особою яка підпадає під вказане визначення, а тому, не має права звертатись до нотаріуса та отримувати дублікати правовстановлюючих документів, в тому числі і свідоцтва про право на спадщину. Крім того, ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. А отже, навіть при наявності дубліката свідоцтва про право на спадщину та інших правовстановлюючих документів на імя [PERSON] та [PERSON] позивака не змогла б звернутись з відповідними заявами про реєстрацію відповідного права власності за померлими. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру унеможливлює належне оформлення позивачкою спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] та отримання нею правовстановлюючих документів на таку, а тому, позовні вимоги підставні та за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved