Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання за нею права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що під час проведення додаткового розпаювання земель сільськогосподарського виробничого комплексу (СВК) «Надія» вона працювала у даному підприємстві, а тому має право на отримання земельної частки (паю) за рахунок земель Яцьківської сільської ради Васильківського району Київської області. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Васильківської районної державної адміністрації Київської області, при вирішенні спору поклався на думку суду. Представник третьої особи - голова Яцьківської сільської ради Васильківського району Київської області, подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову він не заперечував та зазначив, що на території Яцьківської сільської ради в резерві є вільна земельна частка (пай). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Положення ст. 16 ЦК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів кожної особи. У відповідності до положень ст. 6 ЗК України, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, в тому числі для ведення особистого підсобного господарства, а також для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом (серед інших): визнання прав та застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003 (надалі - Закону), підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. За положеннями ч. 2 ст. 2 Закону, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), є, в тому числі, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 8 серпня 1995 року (надалі - Указ) проводилось паювання земель колгоспів, які були перетворені у колективні сільськогосподарські підприємства. Положеннями п. 2 Указу визначено, що члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю мають право на земельну частку (пай). Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Як вбачається із матеріалів справи, державний акт на право колективної власності на землю КСП «ім. Б. Хмельницького» був виданий 20.03.1996 року. Разом з тим, судом достовірно встановлено та фактично визнано представником відповідача, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, що в 2001 році проводилося додаткове розпаювання земель, які належали КСП «ім. Богдана Хмельницького». За довідкою, виданою директором ТОВ ім. Б.Хмельницького, позивачка дійсно на час додаткового розпаювання, що проводилося у 2001 році була членом господарства і має право на отримання земельної частки (паю) за рахунок резервного фонду земельних часток (паїв). Таким чином, викладене є підставою для визнання за позивачкою права на земельну частку (пай), оскільки остання на час додаткового розпаювання була членом СВК «Надія», а тому вона має право отримання земельної частки (паю) в натурі. На думку суду позивачем обраний вірний спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, які в даному випадку можна відновити шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) та отримання її в натурі, що може бути здійснено лише в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: approved