Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою на якій знаходиться житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила слідуюче. 12 серпня 1989 року вона придбала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] на підставі укладеного договору дарування між нею та громадянином [PERSON]. Договір посвідчений нотаріально. У відповідності до п. 1 вказаного вище договору дарування, в користування позивача перейшла частина будинку, яка складається з приміщень, позначених літерами «А-1», а також надвірні будівлі такі як сарай, льох, вбиральня, та 1/2 частина огорожі. Власником іншої 1/2 частки житлового будинку, є [PERSON], яка набула права власності на вказане майно. Тобто, зазначений вище житловий будинок належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу із встановленням порядку його користуванням, внаслідок чого, фактично утворилось дві квартири під різними номерами, одна з яких під номером 1, якою користується позивач, а інша під номером 2, якою користується відповідач. Вказаний вище житловий будинок за відомостями технічного паспорту був збудований в 1978 році. Право власності на будинок видано на ім'я [PERSON] на підставі рішення Семенівського районного народного суду від 22 серпня 1988 року, зареєстрованого в МБТІ від 22.02.1989р. за № 25-2783. Крім того, під житловим будинком знаходиться земельна ділянка, площею 0,0884 Га, яка була виділена в постійне користування позивачу та відповідачу, для будівництва та обслуговування житлового будинку, та була в подальшому поділена між ними за домовленістю. Через деякий час, відповідач самовільно без дозвільних документів прибудував тамбур - веранду, яка на 1,3 метра займає частину приміщення позивача, внаслідок чого утворилась та розмежувались два окремих домоволодіння із своїми частинами земельних ділянок, що підтверджується актом обстеження меж суміжних земельних ділянок від 26.08.2014 року, який був зроблений постійною комісією Семенівської міської ради за заявою позивача. Як вказує позивач у позові, з придбанням 1/2 частини житлового будинку до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщена її частка житла та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування. Частина земельної ділянки позивача, а саме 1,62 м2 знаходиться у фактичному користуванні відповідача. Позивач неодноразово вимагає від відповідача добровільно усунути недоліки, які визначені актом постійної комісії, але відповідач відмовляється. Після кожної спроби позивача встановити порядок користування земельною ділянкою, відповідач не дає можливості встановити відповідний порядок користування, застосовуючи фізичну силу, наклеп, образи, у формі нецензурної лайки та вчиняє інші дії, внаслідок яких позивач не має можливості в натурі встановити порядок користування землею під незаконною забудовою. Як випливає з положення ст. 377 ЦК України та п. «а» ч.1 ст. 95 ЗК України, а також ст. 120 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, та як наслідок вільно володіти та користуватись земельною ділянкою, яка знаходиться під житловим будинком та необхідна для його обслуговування. При таких обставинах, у відповідності до ч.2 та ч.3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а також запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Внаслідок неправомірних та незаконних дій з боку відповідача, як вказує позивач, їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у порушенні права користування земельною ділянкою, не має можливості у повному обсязі використовувати права щодо господарювання на землі; зводити на ній господарські споруди та будівлі, обслуговувати зовнішні газові мережі; облаштовувати подвір'я, постійно отримує фізичний та психологічний супротив з боку відповідача та членів родини, вислуховує їх образи та нецензурну лайку. Позивач просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні позивачем права на користування земельною ділянкою. Зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку позивача, шляхом усунення частини незаконної прибудови (тамбур - веранди) на площі 1,62 м2 для можливості встановлення реальної межі та стягнути 5000 гривень моральної шкоди і судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач прибудував веранду - тамбур до житлового будинку, тим самим займає територію земельної ділянки позивача. Позивач вимагає усунути перешкоду у користуванні земельною ділянкою, у зв'язку з тим, що остання вирішила приватизувати земельну ділянку під житло, але землевпорядник не може провести реальну межу для обслуговування будинку. З листопада 2014 року позивач усно просила відповідача усунути перешкоду - знести веранду. Не усунення перешкоди не дозволяє позивачу приватизувати земельну ділянку. Як зазначає представник позивача, строк позовної давності починається саме з листопада 2014 року, тобто коли відповідач відмовилась усувати перешкоду - зносити веранду. На думку представника позивача, моральна шкода обумовлюється тим, що остання не може використовувати свої права, отримує фізичний та психологічний супротив. Позивач є емоційною людиною, вона не може бути учасником судового процесу. Просить стягнути 5000 гривень завданої моральної шкоди та всі судові витрати. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та показав, що прибудова збудована більше 20 років. Раніше позивач не ставила питання про знесення прибудови. Взагалі йому не зрозумілі позовні вимоги, є протиріччя між вимогами. Відлік часу необхідно рахувати з моменту прибудови веранди, як зазначено [PERSON] та [PERSON] - веранда збудована у 1989 - 1990 роках за сприянням позивача. Свідчення свідків не спростовані. На думку представника відповідача у позові слід відмовити, у зв'язку з тим, що пропущений строк позовної давності. У акті обстеження не зазначено, яке саме порушення, а лише констатований факт. Моральна шкода не доведена доказами. Позивач або представник позивача повинні були довести моральні страждання, будь - які документи завдання моральної шкоди відсутні. Відповідач [PERSON] позов не визнала повністю та допитана як свідок показала, що будинок за адресою: [ADDRESS] розділений на 1/2 частини. Раніше 1/2 частина будинку була подарована [PERSON] - [PERSON] Влітку 2014 року, коли перекривали дах будинку, то позивач не пред'являла претензій з приводу перебудови. Двір був загального користування, відносини були добросусідські. Після сварки [PERSON] почала вимагати знести веранду, разом з тим на її стороні позивач встановила дві антени, не дає можливості обслуговувати стіну будинку. Допитаний свідок [PERSON] показав, що з 2001 року між позивачем та відповідачем була ворожнеча, ненависть, прокльони. 31 грудня 2014 року чоловік відповідача, [PERSON] перекрив виїзд автомобілем з двору. Був факт, коли [PERSON] вилив нечистоти на земельну ділянку. Прибудова веранди була на початку 90-х років. З'явилась перешкода для позивача, яка бажає приватизувати земельну ділянку. Допитаний свідок [PERSON] показав, що проживає з [PERSON] у цивільному шлюбі та може показати по справі слідуючі обставини. Проживаючи з [PERSON] у одному будинку в різних квартирах, вони дружили сім'ями, відносини були добрі. Він з [PERSON] вкінці 80 - х років добудували веранду до квартири при цьому [PERSON] не мала ніяких претензій. Коли [PERSON] почала проживати з іншим чоловіком, то їй відразу почало все не подобатися, то те що вікна виходять у двір, то веранда стала заважати. За викликом представників міського газу було встановлено, що веранда не заважає обслуговуванню газового обладнання. Вони поставили антену, яка заважає йому. Рік тому перекривали дах будинку разом з [PERSON], яка на той час не пред'являла претензій з приводу добудови веранди. На будівництво веранди документи відсутні. Суд, заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з огляду на такі підстави. По справі доведено, що прибудова веранди - тамбуру площею 1,62 м2 займає площу земельної ділянки позивача, яка вимагає усунути дане порушення. Відповідач зазначила, що раніше були добрі стосунки між нею та позивачкою і остання не вимагала знести прибудову, і що прибудова збудована за згодою позивачки, але відповідач окрім пояснення не предоставила ніяких документів, які б свідчили про законність прибудови на площі позивачки. Суд, дійшов висновку про законність вимоги позивача звільнити земельну ділянку, шляхом усунення незаконної прибудови тамбур - веранди на площі 1,62 м2. Суд враховує рішення суду від 22 серпня 1988 року, згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, спільне майно розділене, визнане право власності на 1\\2 частини житлового будинку, земельна ділянка розділена по лінії А-Б. Суть спору у даному випадку зводиться до звільнення земельної ділянки позивача на якій відповідачем самовільно без дозвільних документів прибудована тамбур - веранда на площі - 1,62 м2. Вимоги позивача про повернення частини земельної ділянки, якою користується відповідач, є законними та обґрунтованими. Відповідач без дозвільних документів прибудував веранди - тамбур. Як зазначив представник позивача, мотивація усунення перешкоди користуватись земельною ділянкою, є її право (позивачки) приватизувати земельну ділянку. При виконанні дій по землевпорядкуванню, норма складає не менше одного метра, що не дає змоги на даний час провести межу. Як встановлено у судовому засіданні сторони раніше проживали у добросусідських відносинах. Але починаючи з листопада 2014 року конфліктуючі сторони не змогли дійти згоди між собою при вирішенні спірного питання. Відповідач [PERSON] зазначила, що позивачка незаконно поставила антени на її стороні , але суд вважає, що такі вимоги не можуть бути предметом спору, так як є окремими позовними вимогами до [PERSON] Суд не може виходити за межі даного позову, який розглядається. Позивач у своїх позовних вимогах ставить питання про стягнення завданої їй моральної шкоди на суму 5000 гривень, яка полягає в порушенні її права користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим, останній не має можливості у повному обсязі використовувати свої права щодо господарювання на землі, зводити на ній господарські споруди та будівлі, та обслуговувати зовнішні газові мережі, облаштовувати подвір'я, постійно отримує фізичний та психологічний супротив з боку відповідача та членів його родини, вислуховує їх образи та нецензурну лайку. Аналізуючи доводи позивачки про заподіяння на її думку моральної (немайнової) шкоди, суд дійшов висновку про недоведеність завдання моральної шкоди доказами. Позивач не зазначила у позові, які саме моральні втрати і страждання для позивача наступили внаслідок дій відповідача. У позові позивач зазначила, що на її думку вона отримує фізичний та психологічний супротив з боку відповідача та членів її родини, але не вказані у чому саме полягає суть моральних страждань, глибину цих переживань, розрив життєвих стосунків, якщо такі мали місце. У судовому засіданні представником позивача також не наведено жодних доказів, які б підтверджували завдання моральних страждань. Суд дійшов висновку у тому, що строк позовної давності, на який звертає увагу представник відповідача, не порушений і відповідає вимогам статей 256, 257 Цивільного кодексу України. Позивач, маючи на меті приватизувати земельну ділянку, стала вимагати усунення порушення шляхом відповідних дій відповідача, яка відмовилась виконувати у добровільному порядку. Саме з цього часу бере початок перебігу позовної давності, тобто від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Такі встановлені обставини не суперечать вимогам статті 261 Цивільного кодексу України. Судові витрати - сплата судового збору на суму 243 гривні 60 копійок повністю доведені документально - даними квитанції , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Сплата за правову допомогу позивачки складає 3000 гривень, яка доведена даними квитанції про сплату, даними акту виконання робіт від 10 квітня 2015 року, даними довіреності, даними витягу, згідно яких підтверджується участь у справі представника позивача [PERSON] та доведені доказами витрати на сплату правової допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial