Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 30 листопада 2012 року у м.Луганськ померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частка житлового будинку за адресою: м.Луганськ, вул.Качалова, б.35 та невизначена частка земельної ділянки площею 0,1085 га, кадастровий номер 441010000000:02:074:0146 (0,1000 га) та 4410100000:02:074:0146 (0,0085 га), співвласником якої є відповідач. Заповітом від 25 травня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], [PERSON] все належне майно заповіла їй [PERSON]. Крім того, спадкоємцями майна померлої за законом є її дочка відповідач [PERSON], та чоловік [PERSON]. 23 травня 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої нотаріусом була заведена спадкова справа. 25 лютого 2013 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спадкового житлового будинку. Однак право власності на ? частку земельної ділянки через брак коштів оформити не змогла. В жовтні 2016 року вона спробувала дооформити своє право на спадкове майно, однак виявилось, що нотаріальна контора нотаріуса [PERSON] у м.Луганськ була зачинена, а нотаріус свою діяльність не здійснює. При зверненні до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частину спадкової земельної ділянки їй було відмовлено у звязку з тим, що спадкова справа вже була заведена, нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з тим, що заповіт [PERSON] залишився в матеріалах спадкової справи, вона звернулась із заявою до Головного територіального управління юстиції у Луганській області для отримання інформації про місце здійснення діяльності приватного нотаріуса [PERSON], яка посвідчила заповіт [PERSON], з метою одержання дубліката заповіту. Однак згідно наданої відповіді діяльність нотаріуса Луганського міського нотаріального округу [PERSON] була припинена 26 січня 2016 року, а вона була зобовязана підготувати та передати документи нотаріального діловодства та архів до Луганського обласного державного нотаріального архіву, після закінчення форс-мажорних обставин, які склались на окремих територіях Луганської та Донецької областей. Тому позивач змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на ? частку вищезазначеної спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшла письмова заява, згідно якої він просив справу розглядати без його участі. Відповідач також направила до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу без її участі. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.2 ст.158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. [PERSON] копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2006 року а також інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 12.07.2017 року №К-1785/0-1230/6-17, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,1000 га (кадастровий номер 4410100000:02:074:0146) та 0,0085 га (кадастровий номер 4410100000:02:074:0147) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Луганськ, вул.Качалова, б.35, співвласником яких є [PERSON] (а.с.13,17). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть від 03 грудня 2012 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла 30 листопада 2012 року, про що зроблений відповідний актовий запис №2086 (а.с.12). [PERSON] копії свідоцтва про народження від 16 листопада 1974 року та копії свідоцтва про укладення шлюбу від 31 липня 1993 року, відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до копії свідоцтва про народження від [INFO], [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.9). [PERSON] копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №425652, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON] помер 14 квітня 2015 року у м.Луганськ (а.с.59). Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №49116432 від 15.09.2017 року, [PERSON] посвідчила заповіт, який в Спадковому реєстрі був зареєстрований за №49366411 (а.с.52). Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа за №34650423 від 25 липня 2013 року (а.с.15). [PERSON] про реєстрацію в Спадквоому реєстрі №34650423 від 25.07.2013 року, спадкоємцем [PERSON] є [PERSON], яка 25.07.2013 року отримала свідоцтво про спадщину на ? частину житловийого будинку за адресою: вул.Качалова, б.35, м.Луганськ (а.с.53). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 липня 2017 року №118/02-31 представнику позивача [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті бабусі [PERSON] [PERSON], на підставі того, що ця нотаріальна дія підлягає вчиненню приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], де і була заведена спадкова справа (а.с.15). [PERSON] відповіді Головного територіального управління юстиції у Луганські області від 21 липня 2017 року №К-685/4/09-44, наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26 серпня 2015 року №232-В, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу [PERSON] була припинена з 26 серпня 2015 року, а вона була зобовязана підготувати та передати документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса до Луганського обласного державного нотаріального архіву (а.с.16). Відповідно до копії заяви [PERSON] Отарі Євгеновича, який діє в інтересах [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1765, [PERSON], яка є онукою померлої [PERSON], є спадкоємицею майна останньої за заповітом, у звязку з чим він просив видати свідоцтво про спадщину (а.с.14). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності із зазначеною вище нормою частки співвласників [PERSON] та [PERSON] на спадкову земельну ділянку є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає\~ встановленій законодавством сукупності функцій\~ притаманній\~ юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного\~ Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~ свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст. 66 вищезазначеного Закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] з копією свідоцтва про смерть спадкодавець [PERSON] померла у м.Луганськ. [PERSON] із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~ входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де\~ проводиться\~ антитерористична операція. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою, суд приходить до висновку, що\~ позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на ? частку земельної ділянки площею 0,1085 га, кадастровий №4410100000:02:074:0146 (0,1000 га) та №4410100000:02:074:0146 (0,0085 га), яка розташована за адресою: Луганська область, м.Луганськ, вул.Качалова, б.35, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки використати позивачем\~ реалізацію її права на спадкове майно\~\~ через такий механізм, як\~ отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від неї причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно\~ позивач може лише через\~ суд , у\~ відповідності до ст. 16 ЦК України. Вирішуючи питання щодо витрат по сплаті судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції №0.0.814942650.1 від 25.07.2017 року (а.с.1). За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,\~ ст.ст.\~ 16, 357, 1216, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272, 1274\~ ЦК України,

Outcome: approved