Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з моменту подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 06 березня 2014 року по 22 липня 2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Фактичні шлюбні стосунки між ними припинені з квітня 2018 року. 22.07.2019 року шлюб було розірвано Червонозаводським районним судом м.Харкова. Під час шлюбу у сторін народилось двоє синів: 16 січня 2006 року - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Після припинення шлюбу діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та повністю знаходяться на її утриманні. Згідно з позовною заявою, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має, працює не офіційно. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, позивач вимушена звертатись до суду з позовом. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Благої І.С. від 31.12.2020 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 25.02.2021 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Ухвалою суду від 01.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надала суду доказів того, що їх спільні з відповідачем діти проживають у даний час разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення їх повного утримання. Відповідач також посилався на відсутність у позові доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання дітей. На його думку, доводи позивача про проживання дітей з нею спростовуються тим, що дитина [PERSON] зареєстрований з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відзивом, за вказаною адресою, згідно з даними Домової книги, зареєстрований і молодший син - [PERSON] . Вказана інформація в реєстр територіальної громади міста Харкова своєчасно не була внесена з причини відсутності у відповідача оригіналу свідоцтва про народження дитини, яке знаходиться у позивача. У відзиві відповідач підтвердив той факт, що діти проживають певний час і з матір`ю за адресою її реєстрації, так як відвідують школу та позашкільні навчальні заклади, куди зручніше добиратися від місця проживання позивача. Однак весь свій вільний від навчання час діти проживають з відповідачем та його батьками за місцем його проживання та реєстрації, а в літній період ( період канікул в школі) вони взагалі проживали виключно з відповідачем. Відповідачем зазначено, що він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не має постійного заробітку. Так, відповідач посилався на те, що він проживає в будинку разом зі своїми батьками, які вже є пенсіонерами та потребують підтримки, оскільки їх єдиним джерелом доходів є пенсія. До грудня 2020 року відповідач мав постійне місце роботи та офіційний заробіток, але у зв`язку зі скороченням обсягу виробництва, викликаним загальнонаціональним карантином та пов`язаними з ним обмежувальними заходами, відповідача попросили написати заяву про звільнення за власним бажанням. Одночасно з цим, відповідач зазначив, що він не сидить, склавши руки, а шукає підробіток, щоб забезпечити нележний рівень життя його дітям та батькам. Відповідач не відмовляє у придбанні чогось для дітей, чи то одягу, чи велосипеду, чи продуктів харчування та ліків. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач при ухвалені судового рішення просив суд врахувати наступні обставини: відсутність належних і допустимих доказів про перебування дітей на утриманні позивача та доказів ухилення відповідача від обов`язку утримання дітей; враховуючи матеріальне становище відповідача, відсутність стабільної високооплачуваної роботи, наявність на утриманні непрацездатних батьків, сума аліментів до сплати не повинна погіршувати становище відповідача в порівнянні зі становищем одержувача аліментів; при стягненні із відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від доходу та враховуючи те, що діти продовжують перебувати на його утриманні, він практично самостійно буде забезпечує дітей прожитковим мінімумом, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей. Відповідачем зазначено, що усвідомлюючи необхідність здійснення утримання дітей об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати він вважає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно ( на кожну дитину). Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач просила відхилити доводи відзиву відповідача за їх необґрунтованістю. Так, згідно з відповіддю, доводи, на які посилається відповідач у відзиві, не відповідають дійсності, є неправдивими, відповідач намагається перекрутити дійсні обставини справи задля ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу 22.07.2019 року діти проживають разом з їх матір`ю за адресою: [ADDRESS] , про що позивачем зазначалось в позовній заяві, яка досліджувалась судом при ухваленні рішення про розірвання шлюбу, і в цій частині не оспорювалось відповідачем. Посилання відповідача на інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова про осіб місця проживання/перебування яких зареєстровано за адресою [ADDRESS] , не є доказом того, що діти проживають з відповідачем, оскільки з аналізу Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, чітко вбачається, що така довідка видається на підтвердження місця реєстрації особи, але не фактичного проживання. Згідно з доводами позивача, не відповідають дійсності посилання відповідача на те, що весь вільний від навчання час діти проживають разом з ним та його батьками, а в літній період взагалі виключно з ним. Насправді відповідач забирає дітей лише 1 раз в 1-2 місяці на вихідні, і то в цей час діти знаходяться у батьків відповідача. Також не відповідають дійсності доводи відповідача про те, що він є єдиним утриманцем своїх батьків -пенсіонерів, оскільки в нього є рідний брат, який працює та також здійснює догляд за батьками. Більше того, згідно з доводами позивача, його батько продовжує працювати неофіційно. При цьому позивач у відповіді посилалась на те, що відповідач [PERSON] фізично здоровий і тому його посилання на втрату офіційної роботи не є підставою для звільнення від сплати аліментів або зменшення їх розміру. Згідно з відповіддю, у позивача є підстави стверджувати, що відповідач умисно приховує від суду свої доходи задля звільнення від сплати аліментів або зменшення їх розміру, а також щоб перекласти забезпечення дітей на позивача. Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та врахувати наведені ним заперечення та відзив на позовну заяву. Також у запереченнях відповідачем зазначено, що він вважає, що спору з приводу утримання та виховання дітей між ним та позивачем не було і немає, а вказаний позов викликаний виключно тими обставинами, що позивач, дізнавшись, що він проживає з іншою жінкою і має намір створити з нею сім`ю, мабуть хвилюється, що він не буду тепер приділяти належної уваги дітям від попереднього шлюбу. Відповідачем зазначено, що він дійсно має намір створити нову сім`ю, оскільки [INFO] у нього народилася донька [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним відповідач має додаткові обов`язки, оскільки повинен утримувати не лише новонароджену дитину, а також і її матір, яка у зв`язку з народженням дитини наразі не може працювати. При цьому, відповідач не буде відмовлятися від своїх батьківських обов`язків щодо його дітей.Відповідачем зазначено, що все ж таки позивачем не надано доказів постійного проживання дітей з матір`ю. Більше того, у зв`язку з реєстрацією дітей з батьком, вартість комунальних послуг, які нараховуються на кожного члена сім`ї, у тому числі дітей, сплачує відповідач. У запереченнях на відповідь позивача на відзив на позовну заяву відповідач просить врахувати матеріальне становище відповідача, відсутність стабільної високооплачуваної роботи, наявність на утриманні непрацездатних батьків, новонародженої дитини та її матері, а також відсутність належних і допустимих доказів про перебування дітей на повному утриманні позивача та доказів ухилення відповідача від обов`язку утримання дітей. В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позов, посилаючись на обставини, які у ньому викладені та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з`явився, як зазначено судом вище, у запереченнях просив проводити судове засідання за його відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечень, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.03.2014 року. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.07.2019 року у справі № 646/1088/19 шлюб між сторонами було розірвано. Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.12.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Аналогічна інформація викладена і в Інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.01.2021 року. Відповідно до відповіді головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської області від 25.02.2021 року № 115/0/590-21, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , та з народження перебувають під наглядом лікарів вказаного медичного закладу. Зі слів лікаря-педіатра, з яким укладено декларацію на медичне обслуговування дітей, їх до амбулаторії під час хвороби, проведення профілактичних оглядів та щеплень супроводжує мати, яка і здійснює за ними догляд, надає дозвіл на лікування, цікавиться у лікаря станом їх здоров`я та забезпечує належні санітарно-гігієнічні умови проживання. Дані щодо участі батька в піклуванні здоров`ям дітей у медичному закладі відсутні. Згідно з відповіддю директора КЗ «Харківська спеціалізована школа II-III ступенів № 3 Харківської міської ради Харківської області» від 26.02.2021 року № 130, [PERSON] , [INFO] , навчається в 9-Г класі з 2016 року по теперішній час. За період навчання в 2020 -2021 роках мати [PERSON] цікавилась навчанням дитини, відвідувала батьківські збори, спілкувалась з класним керівником. Листом директора Харківського технологічного ліцею № 9 Харківської міської ради Харківської області від 26.02.2021 року № Ю-03/01-65, підтверджується факт навчання [PERSON] , [INFO] , у ліцеї з 01 вересня 2020 року. Мати [PERSON] допомагає закріплювати вдома навички дитини, отримані під час навчання на уроках, тренує навички читання вдома, цікавиться успіхами та навчанням дитини, відвідує збори, спілкується з класним керівником щодо поведінки та навчання дитини. Батько дитини заклад освіти та батьківські збори не відвідує. В судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є подругою позивачки та бачиться з нею та її дітьми майже кожного дня, оскільки вони проживають в одному дворі. Загалом свідок знала відповідача та позивача як подружжя близько 6 років та вони проживали на [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу 2 роки тому свідок бачила відповідача у дворі їх будинку лише один раз. [PERSON] пояснила суду, що діти проживають зі своєю матір`ю [PERSON] , а до батька їздять зрідка. Також дітьми позивачки та відповідача опікується їхня бабуся - мати позивачки. Згідно з поясненнями свідка, діти перебувають на утриманні матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача. Свідок повідомила, що відповідач та позивач перебували у шлюбі більше 10 років та проживали у квартирі [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу, яке відбулося приблизно 2 роки тому, відповідач виїхав, а позивач разом з дітьми залишилась проживати за вказаною адресою. Свідок зазначила, що вона щодня забирає молодшу дитину, [PERSON] , зі школи, відводить його на гуртки, гуляє з ним, оскільки позивач працює. Старший син позивачки та відповідача, [PERSON] , навчається та відвідує заняття на підкурсах. Діти знаходяться на утриманні їхньої матері. Батько дітей нічим їм не допомагає, а лише 1 раз у 2 місяці може відвести дітей до своєї матері - бабусі дітей. Таким чином, в ході судового розгляду справи, судом було встановлено, що діти, [PERSON] та [PERSON] , фактично проживають зі своєю матір`ю, позивачкою у цій справі. Доводи відповідача про те, що час від часу діти проживають за місцем його реєстрації, в тому числі у вільний від навчання час, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Факт реєстрації особи за певною адресою не є безумовним та безспірним доказом її фактичного проживання за цією адресою. Крім того, навіть та обставина, що діти можуть час від часу тимчасово проживати разом з батьком, не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на їх утримання. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 27.05.2020р. у справі №712/4702/19 , надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. У наданих суду відзиві на позовну заяву та запереченнях відповідач посилався на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, малолітня дитина від іншого шлюбу та дружина. Так, згідно з довідкою про доходи № 4195801556011105, [PERSON] перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному управлінні ПФУ м.Харкова в Харківській області та отримує пенсію за віком, яка з грудня 2020 року складає 1799,00 грн. Крім того, згідно з довідкою про доходи № 4051560820001025, [PERSON] перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному управлінні ПФУ м.Харкова в Харківській області та отримує пенсію за віком, яка з грудня 2020 року складає 3169,75 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , 11.12.2020 року звільнений з посади помічника машиніста землесосної установки в ТОВ «Кар`єр Основа» за власним бажанням. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, судом не враховується перебування на його утриманні непрацездатних батьків, оскільки відповідачем не було надано докази на підтвердження родинних зв`язків цих осіб з відповідачем, а також доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач дійсно їх утримує. Посилання відповідача на необхідність утримання матері його новонародженої дитини суд вважає необґрунтованим, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження існування обставин для утримання чоловіком жінки, з якою проживає їх спільна дитина, які передбачені положеннями ст.84, 91 Сімейного кодексу України. Що стосується доводів відповідача про відсутність у нього стабільного доходу, то це не звільняє його від обов`язку утримувати дітей. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. Одночасно з цим суд виходить з презумпції факту утримання батьками своїх дітей, доки не доведено інше, а також оскільки матеріали справи не містять доказів на спростування тієї обставини, що відповідач утримує свою дитину, [PERSON] . Оскільки під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач є батьком трьох дітей, загальний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, не може перевищувати половини його доходу. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1 / 3 (однієї третини) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується максимальної межі розміру аліментів, зазначеної у позовній заяві, то суд вважає це помилковим. Так, що положеннями ч.5 ст.183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тобто встановлення граничного розміру (максимальної межі) аліментів, які підлягатимуть стягненню з відповідача на утримання дитини, у вигляді десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, передбачено лише у випадку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів має бути присуджене з 30.12.2020 року. На підставі ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial