Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовною заявою, в якому просить: змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/14121/15-ц від 28.10.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з твердої грошової суми 800 грн. на тверду грошову суму у розмірі 3000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4 430 грн. 90 коп. понесених нею додаткових витрат на дитину, що викликані хворобою доньки [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 408 грн. понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язані із відвідуванням донькою [PERSON] дошкільного закладу (дитячого садка); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2015 р. у справі №295/14121/15-ц з дня виникнення прострочки та до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, яка станом на 30.10.2019 складає 15000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.03.2014 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 295/14121/15-ц від 28.10.2015 року вирішено шлюб між сторонами було розірвано, стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В провадженні Коростишівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №295/14121/15-ц. Позивач вважає, що такий розмір аліментів на утримання малолітньої доньки є явно недостатнім для забезпечення достатнього життєвого рівня, необхідних умов для існування та гармонійного розвитку дитини, тому вона заявляє вимогу про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки та стягнення з відповідача таких аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. Позивач зараз працює, матеріально погано забезпечена. Відповідач працює неофіційно на підприємстві з обробки каменю (граніту) в с. Кропивня Коростишівського району та отримує пристойну заробітну плату більше 10000 грн. щомісячно. Донька, відвідує гуртки, має додаткові заняття, інколи хворіє, потребує додаткових витрат батьків на розвиток своїх здібностей. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь як додаткові витрати на утримання їх неповнолітньої дочки, аліменти, в сумі вже понесених витрат - 3 688 грн. 97 коп. Дитина періодично хворіє та страждає на ряд захворювань, які вносять зміни у її звичайний ритм життя та створюють певні незручності під час відвідування дитячого садочку та відпочинку, а також вимагають певного раціону харчування, а відтак додаткового фінансового забезпечення. За таких обставин позивач вимушена витрачати додаткові кошти на утримання доньки. Під час лікування та обстежень дитини, позивач витратила значні кошти, що є додатковими витратами на дитину. Всього додатково витрачено на лікування доньки близько 12000-15000 грн., однак, згідно збережених чеків сума витрат складає 4430,90 гри., що підтверджується відповідними чеками та доказами проведення таких обстежень та призначення відповідного лікування. Крім того, дитина відвідує дитячий садок ДНЗ № 37 м. Житомира. Позивач щомісяця сплачує за дошкільне навчання та харчування грошові кошти на суму 1408 грн. Крім того, згідно розрахунку ДВС за № 9978 від 02.09.2019 р. за відповідачем рахується щомісячна заборгованість зі сплати аліментів становить 15903,33 грн. станом на 01.09.2019р. Тому відповідач повинен сплатити 15000 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, що не перевищує 100% розміру заборгованості. Ухвалою від 31.07.2019 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 04.09.2019 року. 04.02.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить залишити без задоволення позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] а про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування якого зазначає наступне. Щодо вимоги про збільшення розмірів аліментів позивачем не навів жодних правових підстав для їх зміни у сторону збільшення, не доведено наявності обставин, що зможуть стати підставою збільшення розміру аліментів, тому дана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачем вказано, що [PERSON] не додає до позову жодних доказів того, що вона зверталась до [PERSON] з вимогами про надання додаткових коштів на дитину, а також доказів ухилення від понесених таких витрат. Щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів зазначає, що згідно розрахунку № 1970/18.6/20 від 16.01.2020 року виданої Коростишівським РВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зазначено, що заборгованість по аліментам станом на 01.01.2020 року становить 13341,33 грн. Як вбачається з даного розрахунку відповідачем по мірі можливості здійснюється періодична сплата аліментів. Це пояснюється тим, що останній немає доходу, який би дозволив сплачувати аліменти в повному обсязі. Тому дана вимога не можу бети задоволена за відсутності вини у несплаті аліментів у розміри та строки, передбачені законом. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що відповідач пропустив строк для подання відзиву без поважних причин, а доводи викладені у відзиві є необґрунтованими та надуманими. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив, згідно якого позивні вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що з 01.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 294, серія [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7) Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2015 року розірвано шлюб та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6) Згідно довідки ТОВ Торгівельна компанія «Полісся-Продукт» № 221 від 28.08.2019 року, [PERSON] з 31.05.2019 року працює касиром. (а.с. 10)) Відповідно до довідки про доходи ТОВ Торгівельна компанія «Полісся-Продукт» № 220 від 28.08.2019 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з травня по липень 2019 року становить 11933,95 грн. (а.с. 11) Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З наведеного вбачається, що розмір аліментів, які на даний час необхідно стягувати із відповідача на утримання дочки є меншим ніж передбачений законодавством, що призводить до порушення права дитини на належне утримання. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За наведених обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно долучених до матеріалів справи квитанцій про купівлю ліків для дитини, позивачкою понесені витрати на лікування у розмірі 4430,90 грн. (а.с. 17-19). Відповідно до наданих квитанцій на здійснення витрат на садочок, позивачем витрачено коштів на загальну суму 1408,00 грн. (а.с. 17, 20) Положеннями ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183 СК України); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185 СК України); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193 СК України); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198 СК України). Відповідно спи 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Згідно розрахунку № 1970/18.6/20 від 16.01.2020 року виданої Коростишівським РВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зазначено, що заборгованість по аліментам станом на 01.01.2020 року становить 13341,33 грн. (а.с. 42) Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ст. 196 СК України передбачено, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо загальної суми пені по аліментах станом на 01.09.2019 року складає 15903,33 грн. Враховуючи, що сума заборгованості відповідача по аліментах на утримання дітей складає 15903,33 грн., розмір пені не перевищує розмір самої заборгованості по аліментах, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог ст. 196 СК України,з відповідача підлягає стягнення пені за несплату аліментів. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: partial