Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком 43 по вулиці Григорівська (колишня Затонського) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовної вимоги зазначено, що позивач набула право власності на нерухоме майно 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області вулиця Григорівська (колишня Затонського) будинок 43, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого сина [PERSON]. [PERSON] - її донька, за якою зареєстровано право власності на іншу половину вищезазначеного будинку на підставі договору дарування від 14 грудня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за N01845 (державна реєстрація проведена Криворізьким БТІ згідно з записом в реєстровій книзі під №81-102-18796 від 20.12.1990 року), була громадянкою [PERSON] Федерації та померла 26 листопада 2009 року в м.Санкт-Петербург Росія. Спадкове майно після її смерті ніхто не переоформлював, спадкова справа після її смерті на території України не відкривалась. За згодою колишнього співвласника майна [PERSON] у будинку, що належав йому на праві приватної власності, за його згодою був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO], громадянин [PERSON], який мав право на проживання на території України з 13.05.2013 року . Відповідач фактично у будинку не проживає з 20.04.2015 року. У приміщенні будинку відсутні його речі, він не бере ніякої участі в утриманні житла. Договір найму з останнім укладено не було, хоча фактично відповідач винаймав житло у померлого спадкодавця. Зараз, як новий власник нерухомого майна, позивач не має наміру надавати своє майно у користування особам, які не є членами її сімї. Свої вимоги, як нового власника, відносно зняття з реєстрації у спірному будинку, позивач не може ні до кого предявити, оскільки місце фактичного проживання відповідача їй не відоме. Відповідач не проживає в приміщенні будинку без поважних причин більше двох років, що у відповідності до вимог ст.71,72 ЖК України, є підставою визнати його таким, що втратив право користування житлом. Реєстрація відповідача в спірному будинку створює їй перешкоди в користуванні нерухомим майном - створює складнощі в питанні оформлення субсидії, тому вона звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, наполягає на заочному розгляді справи. Відповідач викликався до суду, але в суд так і не з'явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, своїх заперечень не надав (а.с.30-31,32-33). Позивач наполягає на розгляді справи у відсутності відповідача. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2017 року, виданого державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №280, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 1216816412110, позивач [PERSON] є власником ? частки будинку №43 по вул. Григорівська (колишня Затонського) в м. Кривому Розі (а.с.5). Іншим власником ? частки будинку була її донька [PERSON] (а.с.7,8), яка померла 26 листопада 2009 року (а.с.9). Згідно Довідок №4122 від 20.06.2017 року і №60 від 23.03.2017 року відповідач [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, але згідно Акту від 03.07.2017 року - не проживає з 20 квітня 2015 року (а.с.10,11,12). Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідача за адресою домоволодіння, яке належить на праві власності позивачу. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Позивач наполягає на тому, що відповідач не є членом її сімї, залишаючись зареєстрованими у його домоволодінні, створює йому перешкоди у користуванні її власністю, оскільки вона не може оформити субсидію. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідач, який не є членом сімї позивача, зареєстрований за адресою домоволодіння, яке належить позивачу, але не проживає більше двох років, що підтверджено матеріалами справи. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним домоволодінням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved