Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,3762 га, розташовану на території Вязівської сільської ради Народицького району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка належить її померлій 19 лютого 2013 року матері [PERSON], спадщину після смерті якого вона прийняла, але оформити свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може, оскільки, Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку та витяг з Державного земельного кадастру мають розбіжності щодо площі земельної ділянки. Сторони в судове засідання не зявились, але просять справу розглядати без їх участі; представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №074981 від 02 грудня 2004 року (а.с. 7) [PERSON] належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 1823781600:07:000:0150 й 1823781600:06:000:0075, загальною площею 3,4010 га, розташовані на території Вязівської сільської ради Народицького району Житомирської області. Відповідно витягу з Державного земельного кадастру від 10 лютого 2017 року (а.с. 9) відносно власника [PERSON] здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3762 га, кадастровий номер 1823781600:06:000:0075, що розташована на території Вязівської сільської ради Народицького району Житомирської області. [PERSON] померла 19 лютого 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №207614 від 19 лютого 2013 року (а.с. 2). Позивач є дочкою померлої, про що свідчать копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №93/02-31 від 20 лютого 2017 року (а.с. 3) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 19 липня 2013 року (а.с. 13), а, отже, в силу статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з таких міркувань. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку їй було відмовлено у звязку з тим, що в Державному акті вказано дві земельні ділянки, а у витязі з Державного земельного кадастру модна, площа яких не співпадає, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №93/02-31 від 20 лютого 2017 року (а.с. 3). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується листом Народицької районної ДНК №194/01-16 від 14 квітня 2017 року (а.с. 22) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №47456264 від 18 квітня 2017 року (а.с. 23). Статтею 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що у Державному земельному кадастрі відносно власника [PERSON] здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3762 га, кадастровий номер якої 1823781600:06:000:0075, що розташована на території Вязівської сільської ради Народицького району Житомирської області, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, що належала її померлій матері. Від сплати судового збору позивача звільнено згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір, а тому, в порядку статті 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved