Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала батьку позивача, [PERSON] , його матері, [PERSON] , тітці, [PERSON] , (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1993 р., реєстр №5А-93-35403, в КП «Харківське міське БТТ», зареєстрованого 27 грудня 1993 р., реєстр № П-5-7638, копія якого додається до заяви). За свого життя [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . кожний склали заповіт на належні їм частини кв. № 42 , які всі заповіли позивачу. Всі заповіти були посвідчені 12 січня 1995 р. державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Тимофієвою Т.О. та відповідно, зареєстровані в реєстрі - заповіт [PERSON] реєстр №2-87, заповіт [PERSON] реєстр №2-86, заповіт [PERSON] реєстр №2-85, (підтверджується заповітами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копії яких додаються до заяви). [INFO] померла [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 січня 1997 р. [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, копія якого додається до заяви). [INFO] помер [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 квітня 2005 р. [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4-2 Харківського обласного управління юстиції, копія якого додається до заяви). [INFO] померла [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 жовтня 2018 р. [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківські області, копія якого додається до заяви). На час свого життя, складання заповітів та на час смерті всі спадкодавці - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були зареєстровані та постійно мешкали в кв. №42 . Інших спадкоємців після [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] немає. 11 травня 2019 року позивач звернувся до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачов М.О., розглянувши заяву, встановив, що позивач, як спадкоємець, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцями, був зареєстрований за іншою адресою, заяви про прийняття спадщини щодо спадкодавців: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття до нотаріуса не подав, тому 11 травня 2019 р. виніс постанову №2127/02-31, якою відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 травня 2019 р. №2127/02-31, копія якої додається за заяви). [PERSON] пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] з причини юридичної необізнаності та неграмотності, незнання порядку прийняття спадщини, так як вважав, що вже прийняв спадщину, тому що був заповіт на спадкове майно, згідно якого померла заповіла лише йому одному належну їй частину квартири, а інших спадкоємців у померлої не було. До того ж, в кв. № 42 , свою частину якої заповіла йому [PERSON] , продовжували проживати його батьки, [PERSON] і [PERSON] , які також заповідали йому свої частини спадкового майна, [PERSON] про це знав, постійно спілкувався з ним, як син, мав вільний доступ у квартиру, тому вважав, що вже прийняв спадщину після [PERSON] Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] [PERSON] , згідно заповіту від 12 січня 1995 р., реєстр № 2-87, заповідав [PERSON] , як сину, належну йому частину кв. № 42 . [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з незнанням порядку прийняття та оформлення спадщини, так як вважав, що вже маю у кв. № 42 частину спадкового майна після померлої [PERSON] , тому відповідно як один спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину і після [PERSON] , свого батька, а заповідана ним частина кв. № 42 стала належати йому одному. В кв . № 42 продовжувала проживати мати позивача, [PERSON] , яка знала про заповіт батька, також заповідала [PERSON] одному свою частину спадкового майна, з будь-якими заявами в нотаріальну контору після смерті батька не зверталась, позивач знав про це, постійно спілкувався з нею, підтримував родинні відносини, мав вільний доступ в квартиру, тому вважав, що вже прийняв спадкове майно. Крім того, рідна сестра позивача, [PERSON] , також знала про заповіт батька, однак жодних заяв після смерті батька в нотаріальну контору не подавала, у них були хороші відносини, що дало позивачу підстави вважати себе єдиним спадкоємцем, який вже прийняв спадщину за заповітом, згідно вимог закону. Також в цей час [PERSON] не працював, у нього були відсутні грошові кошти для оформлення спадщини. Вважав, що для вирішення юридичних питань щодо отримання документів на спадщину можу звернутись в нотаріальну контору у будь-який час (копія трудової книжки [NUMBER] додається). Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] [PERSON] , згідно заповіту від 12 січня 1995 р., реєстр №2-86, заповідала позивачу належну їй частину кв. № 42 . Як зазначено вище, до нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , позивач звернувся після спливу шестимісячного строку, необхідного для прийняття спадщини, 11 травня 2019 р. Причина пропуску строку для прийняття спадщини після [PERSON] - юридична необізнаність, незнання порядку та процедури прийняття та оформлення спадщини, матеріальні труднощі, відсутність коштів для оформлення документів на спадщину, складні життєві обставини, які склались після смерті матері. [PERSON] вважав, що вже прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як був наявний заповіт на спадкове майно, згідно заповіту позивач був єдиним спадкоємцем, а прийнявши спадщину до цього після смерті [PERSON] , [PERSON] , для оформлення права на спадщину міг звернутись до нотаріальної контори в будь-який час після смерті спадкодавців. За життя [PERSON] тяжко хворіла, позивач був вимушений в кінці 2017 р. перевезти її до своєї сестри, [PERSON] ( [ADDRESS] ), де впродовж 2018 року перебував сам, піклувався про матір до її смерті. Після смерті матері також залишився проживати в смт. Високий, так як за місцем моєї реєстрації [ADDRESS] , у будинку був відключений газ, тобто у нього виникли складні життєві обставини та труднощі. В зв`язку із чим просив суд позов задовольнити, надавши йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 18.07.2019 представник ХМР - Закревський А.О., який діє на підставі довіреності, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] не зазначив. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та, посилаючись на факти, викладені в позові, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Харківської міської ради на судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщався своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала батьку позивача, [PERSON] , його матері, [PERSON] , тітці, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1993 р., реєстр № 5А-93-35403, в КП «Харківське міське БТТ», зареєстрованого 27 грудня 1993 р., реєстр № П-5-7638, копія якого міститься в матеріалах справи. За свого життя [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали заповіт на належні їм частини кв. № 42 , які всі заповіли позивачу - [PERSON] Всі заповіти були посвідчені 12 січня 1995 р. державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Тимофієвою Т.О. та відповідно, зареєстровані в реєстрі - заповіт [PERSON] реєстр №2-87, заповіт [PERSON] реєстр №2-86, заповіт [PERSON] реєстр №2-85, копії яких містяться в матеріалах справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02 січня 1997 р. [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, яка міститься в матеріалах справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 квітня 2005 р. [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4-2 Харківського обласного управління юстиції, яка міститься в матеріалах справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09 жовтня 2018 р. [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківські області, яка міститься в матеріалах справи. З відповіді Департаменту реєстрації ХМР від 19.08.2019, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 22.05.2019, вбачається, що адреса місце проживання [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до медичної довідки КНП «Центр первинної медичної допомоги № 1 Харківського району» від 19.08.2019, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] . За місцем мешкання з 08.10.2012 по 20.08.2018 знаходилась під наглядом лікаря ЗПСМ амбулаторії ЗПСМ сел. Високий. Стан хворої [PERSON] був важкий та потребував постійного стороннього нагляду. З інформаційної довідки П`ятої ХМДНК від 23.08.2019, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріальною конторою не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось; спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріальною конторою не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось; спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріальною конторою не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом П`ятої Харківської Міської Державної Нотаріальної Контори, вбачається, що [PERSON] , звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із пропуском встановленого законом шестимісячного строку, в зв`язку із чим у оформленні спадкових прав йому відмовлено. В матеріалах справи наявні копія трудової книжки [PERSON] , в якій відомості про місце роботи після 30.09.2004 відсутні. Крім того допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , також підтвердили факт того, що [PERSON] дійсно проживав у селищі Високий разом зі своєю матер`ю - [PERSON] , яка потребувала постійного стороннього догляду, та підтвердили той факт, що [PERSON] мав тяжкі життєві обставини, у зв`язку з чим він не зміг вчасно звернутись до нотаріальної контори для оформлення спадщини. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вчинив наступні дії: в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини - вступив у фактичне управління чи володіння спадковим майном; якщо подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.550 ЦК УРСР, шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними. Згідно ч.2 ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст.550 ЦК УРСР, при продовженні строку для прийняття спадщини суд не повинен встановлювати конкретний строк, адже продовження судом строку для прийняття спадщини за нормами ЦК УРСР означає його продовження на строк, передбачений ст.549 ЦК УРСР, який визначений у шість місяців. Частиною першою ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.3 п. 24 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини, слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи чи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами позивача, відсутністю його за місцем відкриття спадщини, оскільки його мати потребувала постійного нагляду, що призвело до пропуску ним строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим вважає зазначені причини пропущення строку поважними, пов`язаними з об`єктивними та істотними труднощами для спадкоємця. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved