Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, зазначивши, що [PERSON] став власником нерухомого майна гаражу [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.1995 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Моісіенко В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №\~4-4716. В провадженні Заводського районного суду м.\~Дніпродзержинська знаходилась цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення 4\~234 грн. 00 коп. 28.10.2004 року Заводським районним судом м.\~Дніпродзержинська був виданий виконавчий лист №\~2-50-2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 4\~234 грн. 00 коп. [PERSON] сплатив борг у розмірі 4\~234 грн. 00 коп. ще у листопаді 2004 року. [INFO] [PERSON] помер. Вона 10.12.2020 року звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Ялової Ольги Михайлівни із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у строки встановлені ч.\~1 ст.\~1270 ЦК України, після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . 10.12.2020 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Яловою Ольгою Михайлівною була заведена спадкова справа №\~51/2020 після померлого [PERSON] [INFO] . При підготовці оформленні документів, необхідних для приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нею було з`ясовано, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є інформація про арешт нерухомого майна гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , накладений на підставі\~постанови державного\~виконавця Державної\~виконавчої служби\~Заводського РУЮ\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області Кошовою\~Ю.П.\~від 10.11.2004\~року. Тому просить суд скасувати арешт з нерухомого майна гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , накладений на підставі постанови №\~б/н державного виконавця Державної виконавчої служби Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кошовою Ю.П. від 10.11.2004 року, виключивши відомості за реєстраційним номером обтяження: 1524118 про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення згідно чинного законодавства. 16 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі продажу [PERSON] є власником гаражу, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.15). [PERSON] [INFO] помер (а.с.13). Як вбачається з рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2004 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму в розмірі 4\~234,00 грн. та виданий виконавчий лист (а.с.11,12). Згідно постанови\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження\~АМ №\~132451\~від 10.11.2004\~року,\~арешт накладено\~державним виконавцем\~при примусовому\~виконанні виконавчого\~листа №\~2-50-2004\~виданого 28.10.2004\~року Заводським\~районним судом\~м.\~Дніпродзержинська\~про стягнення\~з [PERSON] \~боргу в\~сумі 4\~234,00\~грн.\~на користь\~ [PERSON] . (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, у відповіді державного виконавця 29.04.2021 року №\~11891, було зазначено, що згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.12.2004 року реєстратором: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора накладено арешт на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови №\~б/н від 10.11.2004 року виданої ДВС Заводського РУЮ м.\~Дніпродзержинська, який належить [PERSON] (а.с.20). В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні дані про виконавче провадження на підставі якого накладено арешт на майно [PERSON] , в тому числі відсутні відомості про виконання рішення боржником, на підставі якого накладено арешт на майно, а саме: гараж [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як роз?яснено п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,\~45\~ЦПК). Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, наявність арешту майна, який накладено на виконання рішення суду, виконавче провадження якого відсутнє на даний час, перешкоджає позивачу оформити право власності на гараж [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved