Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.04.1990 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Кличановською С.І. та на підставі договору дарування від 06.08.1991 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Пузановою Л.В. У вищевказаному житловому будинку значиться зареєстрованим, але не проживають відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] . Оскільки відповідачі у спірному будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [PERSON] , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.01.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача відзиви до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 09.04.1990 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Кличановською С.І., зареєстрованому в реєстрі за №1-698 та у Херсонському Бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі за №122 зареєстрованим №4874 та договору дарування від 06.08.1991 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Пузановою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-1987 у Херсонському бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі за №122 зареєстрованим за №4874 [PERSON] належить на праві власності 66/100 та 34/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до довідки №184 від 19.11.2019 року виданої [PERSON] в тому що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , крім неї за вказаною адресою також значаться зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до домової книги від 09.08.1974 року вбачається що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] . Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.\~383ЦК\~України та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved