Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу з відповідачем є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1286 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду із позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, вона проживає з дитиною в орендованій квартирі, раніше відповідач працював, зараз чи працює він їй не відомо, тому просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що дитині він купував одяг, водив на заняття до секції, аліменти сплачувати згоден, проте на даний час він навчається та доходів не отримує, окрім стипендії, аліменти він не сплачує, інвалідності не має, визнає, що донька проживає з позивачем, після закінчення навчання буде надавати матеріальну допомогу. Також, пояснив що має ще одну дитину, яка перебуває на утриманні його колишньої дружини, інвалідності не має, має повну працездатність, згоден виплачувати аліменти в частині від доходу -300 грн. його стипендії. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про шлюб, 30 серпня 2008 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 496. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» ( а.с. 3). Від шлюбу є одна неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2) та відповідачем не заперечується. Відповідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 грудня 2012 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6) Згідно довідки Державного навчального закладу «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» №256 від 21.11.2016 року, [PERSON] навчається на денному відділенні по спеціальності «Електрогазозварювальник, газорізальник», період навчання становить з 01.03.2016 року по 11.01.2017 року. Знаходиться на неповному державному забезпеченні та отримує стипендію в розмірі 311 грн. (а.с.17). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, хоча є працездатною особою. Крім того, поясненнями відповідача встановлено, що він має також іншу дитину, яка не перебуває на його утриманні, не проживає з ним, документів про своє батьківство суду не надав. Відповідно приписів ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач навчається на денному відділенні ДНЗ КЦПОММ та отримує стипендію в розмірі 311 грн., період навчання становить з 01.03.2016 року по 11.01.2017 рік, про що свідчить довідка надана в судовому засіданні. Щодо посилання відповідача як на підставу для відмову в задоволенні позову - відсутність коштів, суд не враховує цей довід та вважає його необґрунтованим, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також судом не встановлено, що відповідач є інвалідом чи з нього в примусовому порядку стягуються кошти за виконавчими документами, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи. Під час розгляду справи позивачем не доведено суду, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому відсутні підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Разом з тим, на підставі наданої відповідачем довідки про навчання, судом встановлена наявність у відповідача постійного доходу у вигляді стипендії, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходів) до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial