Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем та стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалось, тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, шлюб носить формальний характер, від спільного подружнього життя мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких відповідач як батько матеріально належним чином не забезпечує, що є підставою для стягнення вищевказаних аліментів. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Так, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 08 серпня 2010 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області (актовий запис №56), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2010 року. Від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. В силу вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне\~життя [PERSON] та [PERSON] не склалось, сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, шлюб носить формальний характер, примирення, збереження сім`ї та подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей від 26 січня 2012 року (серія [NUMBER] ) та від 19 червня 2014 року (серія [NUMBER] ). Діти перебувають на утриманні позивача, відповідач матеріально їх\~належним чином не забезпечує, що є підставою для стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 21 жовтня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 114, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved