Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, до відповідача, посилаючись на те, що від даного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так як дитині 1 рік та 4 місяці позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років та ніде не працює. Позивач отримує допомогу при народжені дитини 860 грн. На ці гроші живе позивач та троє її дітей (двоє від першого шлюбу). Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, не приймає участі у його розвитку і вихованні. З огляду на викладене просить задовольнити позов та стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі ? заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років та на утримання позивача у розмірі 1/6 частки щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Представник позивача та позивач у судове засіданні зявились та наполягали на позові. Відповідач у судовому засіданні погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частки від заробітку на матір та 1/5 частини на дитину. Судом встановлено, що 05.03.2015 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 301019 від 12.10.2017 року, про що зроблено актовий запис № 224 (а.с. 8). Згідно Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2017 року по справі № 496/3754/17 шлюб між подружжям було розірвано. (а.с. 10). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 533458, актовий запис № 1075. (а.с. 9) [PERSON] проживає та знаходяться на утриманні позивача, згідно довідки виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського р-н. Одеської області від 04.01.2018 року № 8. ( а.с. 13). [PERSON] має постійну роботу відповідно до довідки ТОВ «СМТ Юний ЛТД» від 22 11.2017 року № 219, тому в змозі виплачувати аліменти на дитину. (а.с.12). При призначенні розміру аліментів [PERSON] просив врахувати наступні документи: договір позики між ним та ТОВ «СМТ Юний ЛТД» від 11.04.2018 року на суму 12000 гривень, які [PERSON] повинен виплатити до 31.03.2019 року по 1000 гривень щомісяця, а також надав довідки з медичної установи про те що він проходив лікування. (а.с. 40-42,45, 52-53,56). Врахувавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в частині від заробітку, а саме у розмірі ? на утримання дитини та 1/6 на утримання позивача щомісячно, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у частині від заробітку (доходу), а отже суд вважає за можливе стягувати аліменти у частині від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Отже, виходячи з матеріалів справи, у відповідача є змога сплачувати аліменти у розмірі ? на утримання дитини та 1/10 на утримання позивача. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial