Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та супроводу матері. Позовна заява обґрунтована тим, що 19 квітня 2003 року між сторонами було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року вони живуть за різними адресами, не спілкуються. Дитина з цього часу залишилась мешкати з нею. У період з 2015 року по 31.12.2017 року вона має намір організувати поїздку дитини за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій. Для отримання документів на право виїзду за кордон необхідна згода батьків. Водночас, на її звернення щодо явки до нотаріуса у визначений час для вирішення питання про надання згоди відповідач не з'явився. Тому просить задовольнити її позов. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, аліменти не сплачує. У 2009 році відповідача було оголошено у розшук у звязку з кримінальною справою. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та розгляд справи шляхом подання обяви у газету «Запорізька правда», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. 19 квітня 2003 року між сторонами було укладено шлюб /а.с. 6/. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. У судовому засіданні встановлено, що з 2013 року сторони однією сімєю не проживають. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю. Крім того, судом встановлено, що позивачка має намір організувати поїздку дитини за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій. Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідач не бажає у добровільному порядку надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для дитини. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступиш змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього кордон може бути дозволений за рішенням суду. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу матері, за участю третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради.

Outcome: approved