Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. До суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В позові посилається на те, що 03.02.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. За останні чотири роки відносини між ними поступово погіршувались, що призвело до припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства. Подружжям втрачено почуття поваги та кохання один до одного, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого постійно виникають сварки та відповідач застосовує щодо неї фізичну силу. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки порозуміння відсутнє, відповідач не бажає розуміти проблем сім'ї, піклуватись про сім'ю. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як встановлено судом, сторони по справі уклали шлюб 03.02.2001 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району м.Дніпропетровська, актовий запис №62, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2016 року припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя, спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved