Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, згідно якого просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, накладене в межах виконавчих проваджень № 21692309 (реєстраційний номер обтяження №10317954 від 04.10.2010р. та №10918533 від 10.03.2010р.), №25904029 (реєстраційний номер обтяження №11077506 від 14.04.2011р.), №25901318 (реєстраційний номер обтяження №11089188 від 19.04.2011р.). Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Покровський МВ ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~ Повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не зявився, надав заяву, згідно якої у задоволенні позовних вимог просить відмовити посилаючись на те, що жодне рішення суду позивачем не було виконано, що позбавляє його права на скасування заходів забезпечення позову. Окрім цього зазначає, що заява про скасування забезпечення позову подається до суду, що його ухвалив, в даному випадку до Заводського районного суду м.Камянське. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Мороз» на «Коваленко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 320016, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 9). 12.11.2010 року Заводським районним судом по справі № 2-4505/10 винесено ухвалу про накладення арешту в межах заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 24648,95 грн. - на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Виконавче провадження № 25904029 з примусового виконання вищевказаної ухвали перебувало на виконанні в Покровському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. В зв'язку з виконанням ухвали суду, 17.11.2012р. на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) виконавче провадження № 25904029 було завершено. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 2-4505/10 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 24948,95 грн. Цим же судом 13.12.2010 року на виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист. Виконавче провадження № 25901318 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа перебувало на виконанні Покровському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. В межах даного виконавчого провадження на майно [PERSON] було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 11089188 від 19.04.2011р. 30.07.2015р. виконавче провадження № 25901318 було завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення). 21.08.2010р. Орджонікідзевським міським судом по справі № 2-894/10 прийнято ухвалу про накладення арешту на всі рахунки, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] за забезпеченням позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Виконавче провадження № 21692309 з примусового виконання вищевказаної ухвали перебувало на виконанні в Покровському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. В межах даного виконавчого провадження було накладено арешти, за реєстраційними номерами обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10317954 від 04.10.2010р. та № 10918533 від 10.03.2010р. 25.02.2011р. виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). [PERSON] звернулася до Покровського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області з відповідною заявою про звільнення майна з-під арешту. Проте, 07.12.2018р. отримала відповідь про неможливість звільнення майна з-під арешту з технічних причин, оскільки по завершеним виконавчим провадженням виконавчі дії не проводяться. Згідно з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду. Тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: - отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; - надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; - отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; - наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; - отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; - погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; - отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вчинення будь-яких дій безпосередньо державним виконавцем по завершеним виконавчим провадженням законодавством не передбачено. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України). Приписами ст. 321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 даного нормативно-правового акту, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено в судовому засіданні, виконавчі провадження № 25904029 та № 21692309 завершені на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Таким чином, по даних виконавчих провадженнях судові рішення виконані повністю, а тому наявність накладеного арешту на майно боржника, як гарантії виконання судового рішення є безпідставним та порушує право власності особи на належне їй майно. Виконавче провадження № 25901318 було завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення). При вирішенні питання щодо наявності підстав для зняття арешту з майна за даними виконавчими провадженнями, суд враховує, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження») У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 5 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавчий лист Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 2-4505/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором позики в сумі 2948,95 грн. було видано 13.12.2010 року. Виконавче провадження № 25901318 з примусового виконання цього виконавчого листа було завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з відсутністю майна, на яке за законом можливо звернути стягнення) 30.07.2015р. Отже, строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання сплинув 31.07.2018 року. Правом повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» не скористався. Таким чином, банк втратив законну можливість стягнути з позивача заборгованість за рішенням суду в примусовому порядку у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документа для виконання. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Тому суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту - задовольнити. Щодо твердження представника третьої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, слід зазначити наступне. Предметом розгляду даної справи є зняття майна з-під арешту, а не скасування заходів забезпечення позову. При цьому, слід зазначити, що в силу вимог ст..154 ЦПК України (у редакції, що діяла на час існування правовідносин), забезпечення позову діє до набрання рішенням законної сили. З огляду на наведене, як свідчать матеріали справи, строк дії ухвали суду про забезпечення позову станом на час розгляду даної справи в суді закінчився в силу закону.

Outcome: approved