Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат у звязку з каліцтвом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить: стягнути з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь на рахунок ПРАТ «Чернігів-Авто» шляхом цільового перерахування вартості автомобіля Lada Granta Classik Start на день виконання рішення суду на підставі встановленого рахунку-фактури ПРАТ «Чернігів- Авто» та стягнути з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь витрати на правову допомогу по даній справі згідно квитанцій. Свої вимоги аргументує тим, що 27 серпня 1986 року, близько 9 години, на вулиці Індустріальній м. Корюківка вона була травмована трактором Т-25, який належав відповідачу Корюківському держлісгоспу (зараз ДП «Корюківське лісове господарство») та яким керував працівник відповідача - [PERSON] , внаслідок травмувань вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 1999 року з відповідача на її користь цільовим перерахуванням на рахунок Корюківського районного управління соціального захисту населення на придбання автомобіля «Таврія» було перераховано кошти у відшкодування витрат. Рішення суду було виконано відповідачем, вона отримала автомобіль «Таврія», яким користувалась понад 10 років, поки придбаний відповідачем автомобіль став непридатним до використання. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2009 року з відповідача стягнуто на її користь на рахунок ПАТ «Чернігів-Авто» шляхом цільового перерахування вартості автомобіля Славута (ЗАЗ-110387-40) з ручним керуванням на день виконання рішення суду на підставі виставленого рахунку-фактури ПАТ «Чернігів-Авто». Рішення суду було виконано відповідачем, вона отримала автомобіль Славута (ЗАЗ-110387-40), яким користувалась понад 10 років, зараз придбаний відповідачем автомобіль став непридатним до використання, що підтверджується Протоколом перевірки КТЗ №00325-0219-20 від 29 березня 2021 року та актом невідповідності технічного стану транспортного засобу №00325-00219-21 від 29.03.2021 року. Для придбання нового автомобіля, замість непридатного для використання, вона 13 січня 2021 року звернулась до відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» з письмовою заявою, у якій просила відповідача придбати їй новий автомобіль. Листом №153 від 27 січня 2021 року відповідач ДП «Корюківське лісове господарство» запропонував їй по даному питанню звернутись до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації. Відмову відповідача по забезпеченню її новим автомобілем вона вважає незаконною, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду з даним позовом для зобов`язання відповідача придбати їй новий автомобіль. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судовому засіданні представник відповідач заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні та закрити провадження у справію Судом встановлено, що 27 серпня 1986 року, близько 9 години, на вулиці Індустріальній м. Корюківка позивач була травмована трактором Т-25, який належав відповідачу Корюківському держлісгоспу (зараз ДП «Корюківське лісове господарство») та яким керував працівник відповідача - [PERSON] , внаслідок травмувань вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.10.1986 року тракторист відповідача - [PERSON] , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, був засуджений за ч.2 ст.215 КК УРСР. До травмування вона працювала бухгалтером Корюківського РАПО і отримувала заробітну плату, після травмування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона стала інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою Сер.МСЕ-№208593 за 1995 рік. Відповідач у добровільному порядку відшкодував їй втрачений заробіток після дорожньо-транспортної пригоди за певний період. Згідно висновку судово-медичної експертизи №996 від 23.12.1994 року, внаслідок отриманої в серпні 1986 року травми процент стійкої втрати працездатності у неї становив 60%. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.05.1995 року за її позовом з відповідача була стягнута одноразова грошова сума за три роки непрацездатності у відшкодування шкоди завданої її здоров`ю та періодичні платежі до наступного експертного огляду. Висновком №272 від 24.10.2003 року судово-медичної експертної комісії, було підтверджено ушкодження її здоров`я внаслідок отриманої нею в 1986 році травми, їй був встановлений відсоток стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 70%. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.11.2003 року з відповідача на її користь було стягнуто: недоплати у відшкодування шкоди здоров`ю одноразово за період з 21.07.2000 року по 24.10.2003 року; 95,08 грн. щомісяця у відшкодування шкоди здоров`ю, починаючи з 24 жовтня 2003 року і безстроково та зобов`язано відповідача проводити їй відповідний перерахунок відшкодування шкоди здоров`ю у випадку зміни розміру заробітної плати чи отримуваної нею пенсії при наданні відповідних документів. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь: недоплачені суми у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме, втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, одноразово, за період з 01.03.2020 року по 30.06.2020 року, у розмірі 12844,08 грн.; 3306,10 грн. щомісячно з врахуванням раніше сплачених сум у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме, втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, починаючи з 01.07.2020 року і безстроково; витрати на професійну правничу допомогу по даній справі у розмірі 2000 грн., також суд зобов`язав відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» проводити перерахунок розміру щомісячних виплат втраченого внаслідок втрати професійної працездатності заробітку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, з відповідача на користь держави стягнуто 2102 грн. судових витрат. В іншій частині позову було відмовлено. Постановою Чернігівського апеляційного суду було змінено рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року в частині стягнення з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на її користь недоплачені суми у відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме, втрачений внаслідок втрати професійної працездатності заробіток, одноразово, за період з 01.01.2017 року по 30.06.2020 року стягнувши у розмірі 108722,48 грн.; в частині стягнення з відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» на мою користь витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, стягнувши 1640 грн. та в частині стягнення судового збору в дохід держави. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 1999 року з відповідача на її користь цільовим перерахуванням на рахунок Корюківського районного управління соціального захисту населення на придбання автомобіля «Таврія» було перераховано кошти у відшкодування витрат. Рішення суду було виконано відповідачем, вона отримала автомобіль «Таврія», яким користувалась понад 10 років, поки придбаний відповідачем автомобіль став непридатним до використання. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2010 року з відповідача стягнуто на її користь на рахунок ПАТ «Чернігів-Авто» шляхом цільового перерахування вартості автомобіля Славута (ЗАЗ-110387-40) з ручним керуванням на день виконання рішення суду на підставі виставленого рахунку-фактури ПАТ «Чернігів-Авто». Рішення суду було виконано відповідачем, вона отримала автомобіль Славута (ЗАЗ-110387-40), яким користувалась понад 10 років, зараз придбаний відповідачем автомобіль став непридатним до використання, що підтверджується Протоколом перевірки КТЗ №00325-0219-20 від 29 березня 2021 року та актом невідповідності технічного стану транспортного засобу №00325-00219-21 від 29.03.2021 року. Для придбання нового автомобіля, замість непридатного для використання, вона 13 січня 2021 року звернулась до відповідача ДП «Корюківське лісове господарство» з письмовою заявою, у якій просила відповідача придбати їй новий автомобіль. Листом №153 від 27 січня 2021 року відповідач ДП «Корюківське лісове господарство» запропонував по даному питанню звернутись до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації. Відмову відповідача по забезпеченню її новим автомобілем вона вважає незаконною, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду з даним позовом. Спірні правовідносини виникли у 1986 році, відповідно до діючої на той час ст.441 Цивільного кодексу України 1963 року, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Зі змісту діючої на той час ст.450 Цивільного кодексу України 1963 року, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе власник цього джерела. На підставі зазначених норм судовими рішеннями на її користь з відповідача стягувались відшкодування спричиненої шкоди. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України 2003 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Така особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України 2003 року, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Отже, за вказаних у вироку обставин Корюківський держлісгосп, правонаступником якого є відповідач ДП «Корюківське лісове господарство», має відшкодовувати шкоду, яка завдана його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Судом враховано, що спірні правовідносини виникли у 1986 році й відповідно до чинного на час виникнення правовідносин цивільного законодавства ст. 450 ЦК 1963р. відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе власник цього джерела, а відповідальність особи, яка вчинила за таких обставин злочин, чи держави не передбачалася. На підставі зазначеної норми ст. 450 ЦК 1963р. судовими рішеннями на користь позивачки й стягувалось відшкодування шкоди. Організація, яка відшкодовувала шкоду, заподіяну з вини її працівника під час виконання ним трудових обов`язків, мала право регресу до винного працівника (ст. 452 Кодексу 1963р.) Аналогічні норми передбачені й у чинному ЦК (у статтях 1187, 1191). Відповідно до ст.1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно відшкодування шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою та вини заподіювача. Відповідно до п.5.1, п.6, Постанови КМУ №999 від 19.07.2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями», у разі коли за час перебування на обліку особа з інвалідністю, яка не має права на передачу користування автомобілем члену сім`ї (за умови взяття її на облік до набрання чинності цим Порядком), автомобіль визначеної згідно з висновком облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК) моделі знято з виробництва, така особа з інвалідністю забезпечується автомобілем із звичайним керуванням з правом передачі користування автомобілем члену сім`ї, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю. Особа з інвалідністю, законний представник недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку особа з інвалідністю може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи управлінню виконавчої дирекції Фонду на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку. Позивач не перебуває на обліку у Менському відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, бо вона отримала не виробничу травму, ніяких виплат з Фонду не отримує, транспортними засобами не забезпечувалась, тому вищевказаний Порядок може бути застосований як аналогія закону бо відсутні спеціальні нормативні акти, які конкретно регулюють спірні правовідносини щодо забезпечення автомобілями таких осіб. На даний час в Україні не виробляють автомобілів з ручним керуванням для інвалідів, найдешевшим автомобілем на Україні в торговій мережі є автомобіль Lada Granta Classik Start, який реалізовується ПРАТ «Чернігів-авто» за ціною 250920 грн., що і є ціною позову. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати у розмірі 908,00 грн. слід покласти на відповідача. Крім того, вартість правової допомоги, яку надавав адвокат, згідно акту виконаних робіт та квитанції становить - 4000,00 грн., яку слід стягнути з відповідача, на користь позивача, оскільки позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved