Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила шляхом подання заяви від 09.10.2017 року, в якому зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [NUMBER] з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав матері [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO]. Довідкою сільської ради підтверджено, що [PERSON] до дня смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований у зазначеному будинку. Оскільки вона є спадкоємцем другої черги, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину не може, у зв'язку з пропуском строків на подання заяви про прийняття спадщини, просить рішенням суду встановити факт належності на праві власності станом на [INFO] [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 57 років в м.Коростень Житомирської області помер [PERSON]. З довідок сільської ради слідує, що [PERSON] проживав в [ADDRESS]Дані про наявність інших осіб, які на час відкриття спадщини проживали разом з [PERSON] в справі відсутні. Позивач зазначає, що є сестрою [PERSON]. На підтвердження ступеня родинного зв'язку подала витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З даних витягів слідує, що позивач та померлий [PERSON] мають родинний зв'язок по лінії матері, що відносить позивача до спадкоємців другої черги. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2017 року №1641/16/01 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття (або відмову від спадщини) не звертались. При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з пропуском строку, передбаченого законодавством для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, який закінчився 28.08.2013 року. Одночасно позивачу було роз'яснено можливість вирішення питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини порядку ч.2, ч.3 ст.1272 ЦК України. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачем питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини було вирішено в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України. Враховуючи наведене підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно не має, оскільки позивач не надала доказів про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] Визнання позову відповідачем не є підставою для його задоволення, оскільки суперечить закону. Позовна вимога, зазначена в п.1 резолютивної частини позовної заяви в даному випадку не являється правовстановлюючою для позивача, тому також задоволенню не підлягає. Посилання позивача, як на підставу позову на норми ст.ст.534, 548, 549 ЦК України, в редакції 1963 року, є помилковими, оскільки застосуванню підлягають норми права, які діяли на час відкриття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed