Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в обґрунтування якої зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2018 року, від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із позивачем. Відповідач достатньої допомоги на її утримання не надає, тому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи з 15 серпня 2019 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку, а саме - до [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав відзив, в якому вказує, що на його думку достатній розмір аліментів на утримання позивача становить 1/6 частина його заробітку, оскільки він та його мати за його проханням постійно надають матеріальну допомогу на її та дитини утримання. 15 жовтня 2019 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з нього однієї чверті заробітку на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що проживає з матір`ю, яка в силу свого здоров`я потребує матеріальної допомоги, яку він надає. Також вказує, що позивач отримує соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 41 280,00 грн, виплата якої здійснюється одноразово у сумі 10 320,00 грн, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (860,00 грн на місяць). Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію відповідача, просила задовольнити позов частково та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі. Вислухав відповідача, його представника, дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Як видно із довідок відділу реєстрації місця проживання громадян від 23 травня 2019 року позивач та її дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11,12). Як видно із квитанцій на ім`я позивача здійснювались перекази (а.с.25). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з обов`язків чоловіка утримувати свою дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Опікування дитиною певною мірою обмежує можливості працевлаштування особи. Втім, потреба в матеріальній допомозі того з подружжя, хто опікується дитиною, не є вирішальною для існування права на утримання. Відповідно до закону в даному випадку право на утримання не залежить від того, чи працює особа, та від її матеріального стану. Право на утримання виникає і тоді, якщо особа є працездатною. Разом з тим, зазначені обставини, безсумнівно враховуються судом при визначенні розміру аліментів. На підтвердження того, що відповідач здійснював перекази на ім`я позивача надано скріншот, проте суд не бере доказ до розгляду, оскільки він не містить інформацію щодо предмета доказування. Також суд не враховує твердження відповідача щодо перебування у нього на утриманні матері, отримання позивачем соціальної допомоги та стягнення з нього аліментів за судовим наказом, оскільки докази на підтвердження даних обставин відповідачем не надано. Суду не надано доказів про наявність на утриманні відповідача інших малолітніх дітей, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відповідачем не було надано доказів на підтвердження протилежного. Враховуючи вищевикладене, оскільки дитина з відповідачем не проживає, спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній та те, що відповідач позов визнав частково, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки відповідач має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] та розмір аліментів, що просить позивач стягнути на своє утримання значно вплине на матеріальне становище відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов подано до суду 15 серпня 2019 року, тому саме з цієї дати необхідно присудити аліменти. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial