Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 28 серпня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі мають спільну дитину неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю прожили протягом шести років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Вказала, що у сім'ї виникають постійні сварки та скандали. Відповідач проживає окремо, не відвідує її та їхню спільну неповнолітню доньку. Матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дитини. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості сама утримувати доньку, так як батько взагалі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй невідомо чи працевлаштований відповідач. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву за вхід.№5185 від 14.09.2016 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Уманець». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№5156 від 13.09.2016 року, в якій просить врахувати його заперечення, розглянути справу в його відсутність. Самого заперечення відповідачем до суду не подано. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Із досліджених письмових доказів, що є у справі, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28 серпня 2010 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, як не це вказує у своїй позовній заяві позивач і не заперечується відповідачем. Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Уманець» не змінювала на прізвище чоловіка «Похила». Заявила вимогу про залишення їй прізвища «Уманець». Тому суд має підстави для залишення позивачеві прізвища «Уманець». Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок згідно квитанції №59 від 24.06.2016 року Вирішуючи питання про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої доньки, то суд приходить до наступних висновків: Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а по-скільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою, оскільки про протилежне суду доказів не надано, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї доньки, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Те, що відповідач на час розгляду справи ніде офіційно не працевлаштований, як на це вказала позивач, не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Також по справі не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню на постійне місце роботи та належному виконанню батьківських обов'язків по утриманню дитини (хвороба, інвалідність, тощо). Розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає помірним та адекватним, однак трішки завищеним, і тому визначає розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача у сумі по 800 гривень щомісячно, так як обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, і суд не може обмежувати відповідача, стягуючи аліменти лише із нього. Суд приходить до висновку, що й мати має нести певні витрати на утримання та розвиток своєї неповнолітньої дитини. І тому, саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 24.06.2016 року за вхід.№3546, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 24 червня 2016 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому суд у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.

Outcome: partial