Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до Незнанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, третьої особи Кам`янка-Бузького державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина в обсяг якої входить 1/5 частка житлового будину за адресою: [ADDRESS] , який відносився до типу колгоспний двір, земельна ділянка площею 0,6000 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,4000га, для ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка площею 1,3849 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, майновий пай члена КСП. Позивач є спадкоємцем майна померлого за законом, проте їй було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку Ухвалою суду від 15.01.2021 провадження в справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в підготовче засідання подала заяву про розгляд справи в її відсутінсть, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Незнанівської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Представник відповідача Добротвірської селищної ради ради у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, покладаються на розсуд суду. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до довідки №363 від 04.11.2020, виданої виконавчим комітетом Незнанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, про те, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку [ADDRESS] головою колгоспного двору якого був [PERSON] були прописані [PERSON] -1942 р.н., [PERSON] -1970 р.н., [PERSON] -1973 р.н., [PERSON] -1962 р.н.. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співласниками будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] кожному з них, як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/5 частці вказаного будинку. Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Незнанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львіської області 23.07.2014, [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/5 житлового будинку по [ADDRESS] , який відносився до типу колгоспний двір, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 30.05.1991. Крім того, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,6000 га, що знаходиться на території Незнанівської сільської ради і призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю виданого 28 травня 1997 року на підставі рішення Незнанівської сільської ради від 02.02.1994 року, серія ЛВ №000921; земельна ділянка загальною площею 0,4000 га, що знаходиться на території Незнанівської сільської ради і призначена для ведення особистого підсобного господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 20 серпня 1997 року на підставі рішення Незнанівської сільської ради№14 від 02.02.1994 року, серія ЛВ №000826; земельну ділянку загальною площею 1,3849 га (діл.1 - 0,6054 га кадастровий номер 4622184600:05:000:0079, діл.2 0,3858 га кадастровий номер 4622184600:09:000:0368, діл.3 0,3937 га кадастровий номер 4622184600:09:000:0163), що знаходиться на території Незнанівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 09.08.2004 року, серія ЛВ №015670; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ №УІІІ 121560 від 29.12.2001. Відповідно до довідки №359 від 04.11.2020, виданої виконавчим комітетом Незнанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області [PERSON] про те, що померлий [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) постійно проживав і був прописаний за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали і були прописані: [PERSON] ,1942 р.., [PERSON] - 1970 р.н., [PERSON] - 1973 р.н., [PERSON] - 1962 р.н., [PERSON] - 1992 р.н., [PERSON] - 1993 р.н., які прописані і зараз. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є онукою померлого [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно спадкування. Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 86 (Книги 6) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не складав, а тому спадкування його майна здійснюється за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , оскільки своїми заявами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після полерлої, що підтверджується листом №554/01-16 від 18.11.2020 приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Незнанівською сільська рада не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від належної їм частки в майні колгоспного двору в [ADDRESS] Згідно п .2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3 цієї ж статті 347 ЦК у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх члені двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від належних їм частки у майні колишнього колгоспного двору та з врахуванням частки успадкованої після сметрі [PERSON] визнати за [PERSON] право власності в цілому на житловий будинок, що розташованийв [ADDRESS] . Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved