Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10.07.2012 року, після смерті [PERSON], який помер 23.12.2016 року та після смерті [PERSON], яка померла 27.03.2017 року, права власності на спадкове майно, зокрема на ? частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в с. Плотича по вул. Центральна 49 Козівського району та як за членом колишнього колгоспного двору право власності на ? частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в с.Плотича по вул. Центральна 49 Козівського району. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.09.1989 року її бабі [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, що в с.Плотича по вул. Центральна 49, згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 4 членів, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачки. 23.01.2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, згідно яких все належне майно заповіли [PERSON]. 10.07.2012 померла [PERSON], 23.12.2016 року помер [PERSON], 27.03.2017 року померла [PERSON] Після смерті останніх позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину в належному порядку та в строк. Зазначає, що звернулася до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що питання спадкування колгоспного двору вирішується виключно в судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний будинок, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в с. Плотича по вул. Центральна 49 Козівського району. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 20.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі вказаного, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду справи за правилами ЦПК України в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року. Позивач та її представник у підготовче засідання не зявилися, однак подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, згідно якого позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити (а.с.45,46). Відповідач до початку підготовчого засідання подав до суду відзив на позов, згідно якого не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу слухати у його відсутності (а.с.47). Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що 25.09.1989 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок що в с. Плотича по вул. Центральна 49 Козівського району. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався з 4 (чотирьох) членів (а.с.19). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Плотичанською сільською радою Козівського району Тернопільської області 22.05.2017 року №235, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.20,21). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належить 1/4 частина колгоспного двору. 23.01.2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розпорядилися своїм майном та склали заповіти, згідно яких все належне їм на час смерті майно заповіли [PERSON]. Вказані заповіти були посвідчені 23.01.2012 року секретарем Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.23-25). 10.07.2012 року померла [PERSON] у віці 69 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №140186 від 11.07.2012 року (а.с.28). 23.12.2016 року помер [PERSON] у віці 72 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №216955 від 26.12.2016 року (а.с.27). 27.03.2017 року померла [PERSON] у віці 98 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №222902 від 28.03.2017 року (а.с.26). Відповідно до довідки Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №231 від 22.05.2017 року [PERSON] спадкодавець, яка померла 10.07.2012 року постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою с.Плотича вул. Центральна 49. На день її смерті з нею проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно довідки Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №232 від 22.05.2017 року [PERSON], спадкодавець, який помер 23.12.2016 року, постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку за адресою с.Плотича вул. Центральна 49. На день його смерті з ним проживали та були зареєстровані [PERSON] (а.с.30). Відповідно до довідки Плотичанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №233 від 22.05.2017 року [PERSON] спадкодавець, яка померла 27.03.2017 року постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою с.Плотича вул. Центральна 49. На день її смерті з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.29). 31.05.2017 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] надано розяснення стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким розяснено, що свідоцтво про право на спадщину на майно колгоспного двору не може бути видане, так як відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, тому останній необхідно звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав (а.с.32). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно\~ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, в належному порядку прийняла спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Центральна 49 в с.Плотича Козівського району.

Outcome: approved