Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття арешту. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності, на підставі договору № Э-30-01 купівлі-продажу від 30.12.1998 р., належить квартира [ADDRESS]. На підставі виконавчого листа виданого Дзержинським районним судом м. Харкова по справі № 2-7266/02 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 411,00 грн. на користь КП «Харківські теплові мережі» постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно, що належить [PERSON] накладено арешт, зокрема на квартиру № 37. Про наявність арешту на квартиру [ADDRESS] позивач дізналась коли звернулась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» з метою оновлення технічного паспорту і подальшого відчуження квартири. Так, позивач звернулась до відповідача з проханням зняти арешт та надала довідку про відсутність заборгованості перед КП «Харківське теплові мережі» та проте, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 2-7266/02 від 04.09.2002 р. виконано. 17.03.2016 р. відповідачем було повідомлено, що виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на користь стягувачів не перебувають, а виконавче провадження відносно неї закінчено та знищено за терміном зберігання. У звязку з тим, що виконавче провадження знищено, позивач не має можливості отримати копії постанови про зняття арешту для предявлення її до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження для знаття арешту з належної їй квартири. Як наслідок позивач не може реалізувати права на користування та розпорядження своєю власністю. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та надала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про поважні причин неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. З копії договору № Э-30-01 від 30.12.1998 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купила, ізольовану трьохкімнатну квартиру, житловою площею 41.9 кв.м, загальною площею 56.6 кв.м розташовану за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, б. 38, кв. 37.Право власності зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації (а.с. 14). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2005 р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7266/03 виданого 05.11.2002 р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 411,00 грн. на користь КП «ХТМ», накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено його відчужувати (а.с. 9). Відповідно до копії довідки інформаційної для виконавчої служби, виданої КП «Харківські теплові мережі» від 10.03.2016 р. № 3149 позивачу в тому, що по рішенню суду № 2-7266/02 від 04.09.02 на суму 411,00 грн. сума заборгованості за послуги гарячого водопостачання та опалення повністю сплачена (а.с.13). З повідомлення Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 17.03.2016р. вбачається, що згідно даних ЄДРВП, станом на 17.03.2016 р. виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на користь стягувачів не перебувають (а.с.8). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Документів, які б спростовували твердження позивача про знищення виконавчого провадження по якому накладено арешт, матеріали справи не містять. Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст. 312 ЦК України. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved