Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила зняти арешт з майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2011 року. 29.11.2013 року позивач звернулась до Київської міської ради Департамент земельних ресурсів КП «Київський інститут земельних відносин» за черговим кадастровим планом вищевказаної земельної ділянки та випадково дізналась, що ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, а саме державним виконавцем Андрійко Є.Л. 19.07.2012 року винесено постанову, якою накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону відчуження майна, на підставі виконавчого листа №2-7155 виданого 13.10.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КП «Спецжитлофонд» суми боргу 1274,19 грн. 05.10.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 05.10.2013 року. Оскільки, виконавче провадження закінчено, а стягувач у встановлений строк, а саме до 05.10.2013 року не звернувся повторно та не пред'явив виконавчий лист до виконання, позивач просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву в якій позовні вимоги просили задовольнити та справу слухати без їх участі. Відповідач ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання в якому просив справу розглядати без участі його представника. Суд, врахувавши заяви позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2013 року позивач звернулась до Київської міської ради Департамент земельних ресурсів КП «Київський інститут земельних відносин» за черговим кадастровим планом вищевказаної земельної ділянки та дізналась, що ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, а саме державним виконавцем Андрійко Є.Л. 19.07.2012 року винесено постанову, якою накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону відчуження майна, на підставі виконавчого листа №2-7155 виданого 13.10.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КП «Спецжитлофонд» суми боргу 1274,19 грн. Позивач вважає, що вказаний арешт є незаконним та підлягає скасуванню, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що 21.10.2010 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-7155/08 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 13.10.2010 року про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» суму заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги, що становить 1193,19 грн. та судові витрати у розмірі 81,00 грн. В ході виконавчого провадження, ВДВС Шевченківського РУЮ були направлені запити до відповідних установ. Згідно відповіді Головного управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 09.12.2010 року, за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 03.08.2005 року за №06-7-01489. 19.07.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Проте, про вказаний арешт [PERSON], яка є матір'ю позивача, нічого не знала, оскільки перебувала у Франції на лікуванні та [INFO] року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою 09.12.2011 року, спадкоємицею майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її дочка - позивач [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться на [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040). Встановлено, що 05.10.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 05.10.2013 року. Оскільки, виконавче провадження закінчено, а стягувач у встановлений строк, а саме до 05.10.2013 року не звернувся повторно та не пред'явив виконавчий лист до виконання, позивач просила зняти арешт з майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, накладення арешту на земельну ділянку порушує права позивача, як власника земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що позивач є законним власником земельної ділянки, та враховуючи, що виконавче провадження закінчено, а стягувач у встановлений строк не звернувся повторно з виконавчим листом до відділу примусового виконання рішень суду, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту з земельної ділянки кадастровий номер 8000000000 : 72 : 415 : 0040, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи те, що ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, відповідно до покладених на нього повноважень, не відслідковує порушення прав власників суд вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved