Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала неступне. [INFO] . померла її мати [PERSON] , яка на момент смерті володіла 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] . Також [PERSON] на праві спільної сумісної власності була співвласником земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний житловий будинок. Земельна ділянка має кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0578 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Іншим співвласником будинку та земельної ділянки із часткою 1/3 є рідний брат позивача [PERSON] . Позивач після смерті матері прийняла спадщина на вказане нерухоме майно. Відповідач спадщину не приймав. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину від 27.03.2019 р., на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0578 га. позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена. Тому позивач просить позов задовольнити. В підготовче засідання позивач не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовче засідання відповідач не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на нерухоме майно 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після померлої є [PERSON] та [PERSON] Позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 2/3 часток житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.7). Відповідач з заявою про прийняття спадщини не звертався. Згідно постанови приватного нотаріуса Коротишівського районного нотаріального округу Мошковської З.І. від 28.03.2019 року № 155/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0578 га, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що частка спадкодавця не визначена (а.с.13). Відповідно до положень ч. 1ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників. Крім того, згідно із положеннямист. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Згідно з ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У звязку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності до ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved