Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 06.02.2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Наразі сторони не проживають разом, припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Між сторонами відсутній спір про місце проживання дитини, яка за їхньою спільною згодою буде проживати із позивачем. У звязку з тим, що відповідач відмовляється брати участь в утриманні їхньої дитини, позивач просила стягнути з нього аліменти. Змінивши позовні вимоги, позивач просила суд: 1) розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб; 2) стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнути з відповідача на її користь сплачені при подачі до суду кошти (судовий збір) у сумі 704,80 грн.; 4) після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Зубачук». Позивач надала суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: У відповідності\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії I-КГ № 105374, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 06 лютого 2016 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено запис № 24. Відповідно до копії свідоцтва про народження серій І-КГ № 219214 сторони є батьками: [PERSON], [INFO]. Згідно з\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.\~2\~ст.\~112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~113\~СК України, особа,\~ яка\~ змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією\~ шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею ст.\~182\~ч.\~2\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.\~191\~СК України аліменти на утримання дитини слід стягнути з дня пред'явлення позову, тобто з 10.10.2018 року. Вивчивши матеріали\~справи, зважаючи на ухилення відповідача від обовязку утримання дитини та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у повному обсязі. Крім того, згідно квитанції № 0.0.1152904338.1 від 08.10.2018 року позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved