Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, у позовній заяві вказавши, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2004р. Під час спільного проживання в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 24.06.2005р.н. та дочка [PERSON], 08.03.2010р.н. Подружнє життя у сторін не склалося. Через різні погляди на життя між ними часто виникали непорозуміння, які призвели до припинення подружніх відносин. Вказує, що на протязі тривалого часу з відповідачем проживають окремо один від одного. На даний час вона сама займається вихованням дітей та забезпечує їх матеріально. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. Зазначає, що їй одній важко забезпечувати дітей. Відповідач на даний час працює та має регулярний дохід. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягувати з відповідача в її користь на утримання дочок [PERSON], 24.06.2005р.н. та [PERSON], 08.03.2010р.н. аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не прибула, подала в суд заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву у якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НМ №107114 встановлено, що 27.04.2004р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №448. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом установлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сімї, примирюватись позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Таким чином, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. З оглянутих свідоцтв про народження серія І-НМ №016085, серія І-СГ №231074 встановлено, що у сторін є дочка [PERSON], 24.06.2005р.н. та дочка [PERSON], 08.03.2010р.н. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні установлено, що відповідач інших дітей, крім спільних дочок з позивачкою не має, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів має сталий дохід, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Що стосується доходу відповідача, суд бере до уваги те, що він працює та має сталий заробіток. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей, які слід стягувати в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Разом з цим, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила 640 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved