Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй, відповідачам, які є її синами, та [PERSON], який є її чоловіком та помер [INFO] року, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.2011 року належить в рівних частках житлова квартира [ADDRESS]. На момент смерті її чоловіку також належав транспортний засіб марки RENAULТ FLUENCE 1.5 D, дата реєстрації 14.09.2013 року, реєстраційний номер [NUMBER]. У встановлений законом строк її сини, які є відповідачами по справі, звернулись до нотаріусів за їх місцезнаходженням із заявами про відмову від частки у спадщині після смерті їх батька на користь матері та позивача по справі [PERSON] В листопаді 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Бурмістровой Н.В. із заявою про відкриття та реєстрації спадкової справи після смерті її чоловіка. У травні 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Федотова Ю.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено з тих підстав, що на час проведення антитерористичної операції на території її проведення припинено доступ до Спадкового реєстру України, крім того інформація про зареєстровані права власності на квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. У зв'язку з цим вона змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач у позовній заяві просила справу слухати за її відсутності. Від відповідачів до початку судового засідання надійшли письмові заяви, згідно яких вони також просили справу розглядати без їх участі. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу від 04.09.1982 року [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.21). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 27.08.1989 року, а також паспортних даних позивача батьками відповідачів [PERSON] та [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 31). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 20.06.2011 року, а також копії технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS], вищезазначена квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.8,9). З копії свідоцтва про право власності на житло від 20.06.2011 року також вбачається, що свідоцтво зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.08.2011 року (зворотна сторона а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки RENAULT FLUENCE 5D білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с. 22). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2016 року, виданого Ленінським районним у місті Луганську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області, а також витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00016948248 від 03.08.2016 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10,11). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Згідно ст.1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст., ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами статті 1261 ЦК України позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON]. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст.. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть спадкодавець [PERSON] помер у м.Луганськ, а тому спадщина після йогої смерті відкрилася в місті Луганську, який згідно із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де проводиться антитерористична операція. Згідно паспортних даних позивача вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.02.1987 року та на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживала разом з ним, тому в силу статті 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявила відмову від неї. 09.06.2016 року відповідач [PERSON] подав заяву до нотаріуса нотаріального округу м.Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Какимова Т.А., якою відмовився від своєї частки спадкового майна після смерті батька [PERSON] на користь його дружини [PERSON] (а.с.12). Відповідач [PERSON] 14.06.2016 року звернувся із заявою до нотаріуса нотаріального округу м.Тюмені Савушкіної Т.П, якою також відмовився від належної йому частки спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с.13) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федотов В.В. у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначив, що свідоцтво про право на спадщину за законом видати неможливо у зв'язку з тим, що відомості про право на спадщину підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру, але на час проведення антитерористичної операції на території її проведення припинено доступ до Спадкового реєстру України. Крім того, інформація про зареєстровані права власності на квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.20). Позивач посилається на те, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у м.Луганську, оскільки відповідно до Наказу № 953/5 від 17.06.2014 року Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2014 року за № 640/25417, з 17.06.2014 року тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території, зокрема м. Луганська Луганської області. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частки квартири [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також права власності на транспортний засіб RENAULT FLUENCE 5D білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] 2013 року випуску в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки використати позивачем реалізацію її права на спадкове майно через такий механізм, як отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від неї причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідності до ст. 16 ЦК України. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції про сплату судового збору при подачі позовної заяви позивач сплатила суму судового збору у розмірі 1084,02 грн (а.с.2). За таких обставин оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідачів підлягає бути стягнена сплачена позивачем сума судового збору в рівних частках з кожного по 542,01 грн (1084,02 грн/2=542,01 грн). На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України,

Outcome: approved