Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.09.1996 року вона з відповідачем по справі, зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Стрийської міської ради Львівської області, актовий запис №312 (свідоцтво серії [NUMBER] від 25.09.1996р., а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 15.05.2007р.) спору щодо місця проживання якого у сторін немає. Позивач вказує, що у сторін протилежні погляди на шлюбні відносини, сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, за змістом позовної заяви просить про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву за змістом якої визнає позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується вимоги позову щодо визначення проживання неповнолітніх дітей, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. То з цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що між батьками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини, оскільки позивач у своїй заяві підтримав свої позовні вимоги та просить залишити дитину проживати з нею, а відповідач не заперечує щодо позову, то ця вимога позову теж підлягає до задоволення. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивачем заявлено дві позовних вимоги, а саме про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, однак оплачено судовим збором в розмірі 704,8 грн. лише одна заявлена вимога. При цьому позивач у своїй заяві просить понесені нею судові витрати залишити за нею. Відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею. Щодо іншої вимоги позову, то ще 704,8 грн. судового збору повинні бути сплачені відповідачем за позовну вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання дитини) на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 31211256026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106). На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved