Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вобґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею першої черги за законом, крім того, батько залишив на її ім`я заповіт. Її мати [PERSON] (відповідач) також є спадкоємцем першої черги за законом, але від спадщини відмовилася у встановлений законом строк. Позивач посилається на те, що спадщину після смерті батька вона прийняла, оскільки подала до Новопсковського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини. Але реалізувати своє право на спадщину не може, так як за життя батько з невідомих їй причин не провів державної реєстрації права власності на вищевказаний будинок, тому нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 20.09.2019. 20.09.2019 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 22.10.2019 у зв`язку з витребуванням доказів. 22.10.2019 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.11.2019. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 03.05.1965, де в графі батько вказаний « [PERSON] » (російською мовою); свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.10.1984, згідно якого позивачу після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (російською мовою); свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 22.01.2019. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку під літ. А-1 площею 84,80 кв. м, житлової добудови під літ. а площею 36,30 кв.м., загальна корисна площа будинку - 90,60 кв.м., рік забудови - 1954, сараїв, гаражу, погрібу, колодця, огорожі, ринкова (оціночна) вартість якого згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна складає 72209,00 грн.; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,0533 га, кадастровий номер 4423382500:16:008:0060, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 230464 від 23.12.2009; майнового паю члена колгоспу імені Енгельса на суму 37675,00 грн, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЛУ №031495 від 13.02.2002; права на земельну частку (пай) площею 8,10 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 005977 від 26.08.1996; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9254 га, кадастровий номер 4423382500:16:008:0134, розташованої на території Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 812613 від 21.06.2010; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0336 га, кадастровий номер 4420986600:06:001:0043, розташованої на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №074966 від 19.06.2003; 1/2 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1102 га, кадастровий номер 4423382500:05:001:0100, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 38369898 від 02.06.2015. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №135/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка була заведена 24.05.2019 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявською І.В., встановлено, що [PERSON] залишив заповіт на ім`я позивача [PERSON] , який був посвідчений 06.08.2016 за реєстровим № 1489 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявською І.В. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все майно, яке буде належати йому на день його смерті, з чого б воно не складалося та де б не знаходилося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56288679 від 24.05.2019, зазначений вище заповіт є чинним. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Судом також встановлено, що у відповідності до ст. 1241 ЦК України, спадкоємцем, яка має обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , є його непрацездатна вдова - відповідач [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.08.1951. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла, звернувшись 24.05.2019 у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Чернявської І.В. із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа №64231926, (номер у нотаріуса 135/2019), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56288934 від 24.05.2019. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №135/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що спадкоємець [PERSON] , яка має обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті чоловіка, про що протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, надала приватному нотаріусу Чернявській І.В. відповідну заяву про відмову від спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] позивач 24.07.2019 звернулася до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено, що на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,0533 га, кадастровий номер 4423382500:16:008:0060, розташовану на території Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області; майновий пай члена колгоспу імені Енгельса на суму 37675,00 грн; право на земельну частку (пай) площею 8,1 умовних кадастрових гектари; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9254 га, кадастровий номер 4423382500:16:008:0134, розташовану на території Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0336 га, кадастровий номер 4420986600:06:001:0043, розташовану на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області; 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1102 га, кадастровий номер 4423382500:05:001:0100, розташовану по [ADDRESS] , позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.07.2019, зареєстровані в реєстрі за №№1682, 1683, 1684, 1685, 1686. Разом з тим, постановою нотаріуса від 24.07.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з посиланням на відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказаний будинок. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом після смерті батька, однак не може цього зробити так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок. З приводу належності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований в 1954 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи, що до січня 1966 року реєстрація будинків в сільській місцевості була відсутня, то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по [ADDRESS] , площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по [ADDRESS] , площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по [ADDRESS] , площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки № 644 від 25.07.2019, виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно записів погосподарської книги № 2 за 2016-2020 головою домоволодіння [ADDRESS] був [PERSON] , 1929 року народження, знятий з обліку у зв`язку зі смертю 20.01.2019. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, підтверджено право власності померлого [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] , спадкоємець, яка має обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку в спадщині, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду, у розмірі по 384,20 грн. з кожного.

Outcome: approved