Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у зв'язку з тим, що з 20.04.2007 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають спільного сина – [PERSON], [INFO]. Шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2010 року було стягнено аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 23.04.2010 року і до [INFO] року. Біляївським районним судом 07.07.2010 року, було видано виконавчий лист № 2-1272, який був направлений на до відділу державної виконавчої служби Ширяївського районного управління юстиції для примусового виконання, за місцем реєстрації боржника. ВДВС Ширяївського РУЮ було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів, однак добровільно сплачувати аліменти [PERSON] не став, станом на 01.08.2017 рік за ним виникла заборгованість у розмірі 41633, 33 грн., заборгованість залишається не погашеною. Відповідач зрідка перераховує незначну суму, тож аліменти він практично не сплачує. Дитина хворіє, потребує постійного обстеження, лікування та хірургічного втручання. Дитина росте і виникає більше потреб на її утримання. Матеріальне становище позивача погіршилось, тож вона звернулась до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не з’явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 45). Відповідач у судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи (а.с. 42). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з’явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв’язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з’явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 241 (а.с.7). Від шлюбу сторони по справі мають спільного сина – [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис № 61 (а.с. 6). Заочним Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2010 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина – [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 23.04.2010 року та до [INFO] року (а.с. 8). Біляївським районним судом 07.07.2010 року, було видано виконавчий лист № 2-1272, який був направлений на до відділу державної виконавчої служби Ширяївського районного управління юстиції для примусового виконання (а.с. 9). [PERSON] аліменти добровільно не сплачує в результаті чого за ним виникла заборгованість у розмірі 41633, 33 грн. станом на 01.08.2017 рік, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам складеного державним виконавцем І.С. Рудач від 14.08.2017 року (а.с. 10). [PERSON], [INFO], проживає разом з матір’ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 24.05.2018 року № 1399 (а.с. 12). [PERSON] хворіє, стоїть на «Д» обліку, встановлено діагноз ВСД за кардіональним типом, потребує постійного обстеження, лікування та хірургічного втручання, що підтверджується довідками та заключенням Біляївської центральної райлікарні Одеської області від 02.10.2018 року № 1076 (а.с. 13, 15). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач – відповідач, як батько своєї дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім'ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved