Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказує про те, що 03.09.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, ареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №683. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що останнім часом між ними з відповідачем постійно виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім'ю, конкретного розуміння прав та обов'язків чоловіка та дружини, що згодом призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вказує на те, що кожен із подружжя має різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Зазначає про те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, що в результаті призвело до розпаду сім'ї. Як вказує позивач, з квітня 2014 року вони з відповідачем разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам, проти надання строку на примирення заперечує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 17.03.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, про що зроблено актовий запис №683 (а.с.7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). З квітня 2014 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, не підтримують шлюбних відносин. Сім'я існує тільки формально, сторони живуть окремим життям, вважають збереження сім'ї і спільне життя неможливим, проти примирення заперечують. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість збереження сім'ї та необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved