Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що 28.08.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 26.11.2019 року шлюб між подружжям було розірвано, від шлюбу сторони по справі мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач самостійно виконує всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами по справі не досягнуто, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє йому утримувати доньку, тому позивач звернулась до суду з відповідною заявою. Позивач надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та зазначила, що вона на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, а також просить стягувати аліменти з моменту розірвання шлюбу (а.с. 21). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надіслання ухвали та судової повістки на останнє відоме місце проживання (перебування), але від нього повернувся конверт без вручення (а.с. 17), тому судом було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с. 19). В установлені ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 28 серпня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 254 (а.с. 5). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.11.2019 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано та змінено прізвище позивача на дошлюбне - [PERSON] (а.с. 7). Сторони по справі мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 14 (а.с. 6). З довідки № 86 від 20 лютого 2019 року виданої Секретарівською сільською радою Біляївського району Одеської області вбачається, що малолітня [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 5\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу\~про стягнення аліментів у розмірі\~на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідач є працездатною особою. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, суд вважає, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4\~частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому зокрема просить стягувати аліменти з моменту розлучення з 26 листопада 2019 року. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи що прохання стягувати аліменти з моменту розлучення не відповідає діючому законодавству, а сама заява не відповідає вимогам ЦПК України щодо оформлення в якості збільшення позовних вимог порівняно з первинним позовом, суд не приймає зазначену заяву до уваги и розглядає тільки первинні вимоги. Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача з 22.09.2020 року, тобто з дня пред`явлення позову про стягнення аліментів. Щодо прохання позивача в вказаній заяві зазначити в рішенні суду певні реквізити, суд зазначає, що таку заяву позивач має право подати державному виконавцю на стадії виконання судового рішення. Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивачки підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved