Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратиа право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона згідно Свідоцтва про право власності на житло №Дз-13 від 18.02.2011 року та Витягу про державну реєстрацію прав від 04.03.2011 року є власником зазначеної квартири. Відповідач є її сином та зареєстрованим у вказаній квартирі, однак з 2014 року відповідач в зазначеній квартирі не проживає, проте на нього продовжують нараховуватись комунальні платежі, які вона вимушена сплачувати сама. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просив суд розглянути справу за його відсутності. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є подругою позивача, знає її 40 років, що добре знає сина позивача - відповідача у справі, оскільки вона часто ходить у гості до позивача, знає, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, останній раз вона його бачила у січні 2016 року, коли він приходив у гості до позивача та приносив їй продукти харчування, однак у вказаній квартирі відповідач не проживає і речей його у квартирі також немає. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №Дз-13 від 18.02.2011 року та Витягу про державну реєстрацію прав від 04.03.2011 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5, 6). Згідно довідки №7 від 25.09.2015 року відповідач є зареєстрованим у вказаній квартирі як член сім'ї власника житла (а.с.8). Судом, на підставі показань свідка, установлено, що відповідач в зазначеній квартирі не проживає і речей його у квартирі також немає. Крім того, факт не проживання [PERSON] з 2014 року в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 04.09.2015 року, складеним мешканцями будинку №8 (а.с.7). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі показань свідка. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратив право користування зазначеною квартирою та позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved