Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача та просить стягнути з останнього заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 942,32 грн та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 5 131,19 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що вона працювала на посаді головного бухгалтера в ДП з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (відповідач) з 17.11.2014. 17 червня 2015 року позивача було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників структурних підрозділів. При розрахунку позивачу не було виплачено премію за лютий 2015 року, заробітну плату за травень та червень 2015 року та вихідну допомогу при звільненні у сумі 15 942,32 грн. Час затримки виплати належних позивачу сум при звільненні 17.06.2015 складає 33 робочі дні, тому відповідач повинен виплатити позивачу її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що складає 5 131,19 грн, оскільки середньоденний заробіток позивача - 193,30 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працювала на посаді головного бухгалтера в ДП з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (відповідач) з 17.11.2014 згідно з Наказом № 60 (а.с.5). Наказом № 73 від 17.06.2015 позивача було звільнено у зв'язку з скороченням штату працівника, згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.6). При розрахунку позивачу не було виплачено премію за лютий 2015 року, заробітну плату за травень та червень 2015 року та вихідну допомогу при звільненні у сумі 15 942,32 грн, що підтверджується розрахунковими листками (а.с.16). Згідно ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач надав розрахунок, згідно якого компенсація середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 5 131,19 грн (середньоденний заробіток позивача - 193,30 грн * 33 робочі дні - утримані податки та внески 1 247,71 грн = 5 131,19 грн). Суд встановив, що даний розрахунок відповідає вимогам законодавства України. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника, необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 ЗУ «Про оплату праці»,

Outcome: approved