overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. На підставу своїх вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого в м. Тальне по вул. Суворова, 33Б. В даному будинку зареєстровані відповідачі, які з 2010 року там не проживають, однак не бажають знятися з місця реєстрації, чим створюють перешкоди позивачу в користуванні житлом. В звязку з цим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач до початку судового засідання подала заяву в якій позов підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечила та просила суд справу розглядати за її відсутності. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не зявились, у звязку з чим в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та вивчивши докази, надані по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.08.1977 року [PERSON] є власником будинку, який розташований в м. Тальне Черкаської області по вул. Суворова, 33Б. Згідно довідки виданої громадським вуличним комітетом №12 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку по вул. Суворова, 33Б, з 2010 року по даний час не проживають. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.08.2001 року нею була придбана квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] та чоловік її доньки - [PERSON]. Зазначала, що 18.12.2012 року шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано і з цього часу відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири. Відповідач комунальні платежі не сплачує, по утриманню житла витрат не несе. В добровільному порядку відповідача знятися з реєстрації не має можливості. Тому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави зазначені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлений про дату слухання справи через оголошення у пресі. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши позивачку, її представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу АЕВ № 759599 від 16.08.2001 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки КП «ЖЕО №2» від 16.04.2014 року № 1301 за даною адресою зареєстровані [PERSON] з 21.01.2001 року та [PERSON] з 01.08.2008року. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб 24.02.2006 року, про що зроблено актовий запис № 110. 18 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Позивачка зазначала, що у спірній квартирі відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу - з грудня 2012 року не проживає. Комунальні платежі не сплачує, у витратах на утримання квартири участі не приймає, будь-яких перешкод у користуванні квартирою вона не чинила. Дане твердження також підтверджено актами за підписом сусідів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та їх показами наданими в судовому засіданні. Згідно ст.150 ЖКУ, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.72 ЖКУ - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування належить квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані позивачка - [PERSON] та її матір [PERSON]. Зазначала, що з грудня 2012 року відповідачка не проживає за вказаною адресою, комунальних платежів не сплачував, кореспонденції не отримував. В добровільному порядку відповідача знятися з реєстрації не маж можливості. Тому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави зазначені у позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про дату слухання справи. Суд, заслухавши позивачку, її представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири серії ВММ № 270288 від 20.01.2010 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON]. Згідно довідки ЖБК «Вчитель» № 18 від 30.10.2012 року за даною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Позивачка зазначала, що у спірній квартирі відповідач [PERSON] з грудня 2012 року не проживає. Остання наприкінці листопада 2012 року забрала свої речі та виїхала. Комунальні платежі не сплачує. Дане твердження також підтверджено заявами сусідів: [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.150 ЖКУ, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.72 ЖКУ - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 08 листопада 2014 року з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 55. Дітей від даного шлюбу у них немає. Однак подружнє життя у них не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь, сварок та зумовило втрату нею почуття любові, довіри і поваги до відповідача. Крім цього, [PERSON] не турбується про матеріальне забезпечення сім'ї, сімейний бюджет витрачає на азартні ігри. Оскільки спільним життя не проживають близько двох місяців, тому просить шлюб між ними розірвати без надання строку для примирення, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Пашнюк». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі без надання строку на примирення, оскільки дане питання нею давно обдумане. Крім цього, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне Плавайка) [PERSON], [INFO], актовий запис № 55 (а. с. 4). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сімю. Спільне господарство вони не ведуть, разом не проживають, а отже шлюб між ними існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 21 травня 2011 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також донька [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь, сварок та зумовило втрату нею почуття любові, довіри та поваги до відповідача. Оскільки спільним життя не проживають близько півроку, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лизанець» та дітей на подальше виховання при ній. Ухвалою Перечинського районного суду від 28 листопада 2017 року подружжю [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення у 1 (один) місяць, а провадження у справі до закінчення визначеного судом строку для примирення зупинено. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 09 січня 2018 року провадження у даній справі поновлено та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2011 року у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського районну Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне Табакович) [PERSON], [INFO], актовий запис № 07. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також донька [PERSON], [INFO] (а. с. 4-10). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сімю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, а строк для примирення, наданий подружжю, результатів не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 25 листопада 2004 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь, сварок та зумовило втрату нею почуття любові, довіри та поваги до відповідача. Оскільки спільним життя не проживають близько чотирьох років, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» та дітей на подальше виховання при ній. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, строк на примирення не надавати, оскільки дане питання нею давно обдумане, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав та вказав, що дане питання ним обдумане давно, тому строк для примирення надавати не потрібно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 листопада 2004 року у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського районну Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №13. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 4-7, 9-10). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім'ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2012, від якого народилася донька - [PERSON], [INFO] яка проживає та знаходяться на утриманні лише позивача, відповідач працює, але матеріальної допомоги на виховання та утримання дитини не надає. Оскільки у позивача недостатньо коштів на утримання неповнолітньої доньки, просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю, при цьому, позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки забов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2012, але шлюбно-сімейні відносини не підтримують, неповнолітня дитина мешкає разом із матір'ю і знаходиться на її вихованні і утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Між тим, збоку позивача не надано жодних належних або переконливих доказів того, що вказують на збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача у вигляді 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Не містять таких доказів і матеріали справи. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до правил ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 03 липня 2010 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 06. Від даного шлюбу дітей у них немає. Однак, подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя. Оскільки з жовтня 2017 року вони проживають окремо, подальше збереження їх шлюбу вважає неможливим, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Костриця». Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та визнав позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2010 року у виконавчому комітеті Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне Манзич) [PERSON], [INFO], актовий запис № 06 (а. с. 4). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сімю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до квитанції № [NUMBER] від 30 січня 2018 року позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору (а. с. 2). Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 352,40 грн. (704,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з [PERSON], що відповідає положенням ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved