Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Відповідач була зареєстрована на спірній житловій площі 24.04.2008 року, як дружина її сина - третьої особи [PERSON] Згодом, отримавши квитанцію про сплату за комунальні послуги, вона дізналася про те, що на спірній житловій площі зареєстрована також малолітня дитина відповідача [PERSON], [INFO], згоди на реєєстрацію якої ні вона, ні її син не давали. Відповідач та її дитина жодного дня не проживали у спірній квартирі, в зв'язку з чим втратили право користування нею. Просила визнати відповідача та її малолітню дитину [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21.02.2013 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2013 року заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.02.2013 року скасовано і справу призначено до нового розгляду. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги. Так як після винесення судом рішення відповідач без відома позивача зареєструвала на спірній житловій площі сина [PERSON], [INFO], просить визнати відповідача та її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач і представник третьої особи КП «ЖЕО-109» в судове засідання не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, третю особу [PERSON] та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Разом з нею в спірній квартирі зареєстровані її син [PERSON] ( третя особа) - з 24.01.2002 року, дружина сина [PERSON] ( відповідач) - з 24.04.2008 року, син дружини [PERSON], [INFO] - з 21.07.2011 року. З 18.04.2013 року в спірній квартирі зареєстрований син відповідача [PERSON], [INFO]. Як вбачається з актів комісії КП «ЖЕО-109» від 27.12.2011 року, від 28.02.2012 року та від 11.05.2012 року, відповідач [PERSON] не проживає на спірній житловій площі з квітня 2008 року, а її син [PERSON] - з липня 2011 року. З наданої представником третьої особи копії заяви відповідача на ім`я директора ТОВ «ЖЕК-108» від 19.07.2011 року вбачається, що остання зверталася до ЖЕК з проханням не проводити без її відома ніяких дій щодо виписки з квартири так, як вона проживає за іншою адресою. Як видно з копії довідки №361 від 27.02.2013 року, долученої відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення, відповідач дійсно мешкає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Її син [PERSON] [INFO] за вище вказаною адресою не зареєстрований. Свідок [PERSON] показала, що як майстер дільниці КП «ЖЕО-109», вона складала акти щодо непроживання відповідача та її сина на спірній житловій площі. Нею було засвідчено підписи сусідів в цих актах. Особисто з відповідачем вона не знайома. З приводу довідки №361 від 27.02.2013 року нічого пояснити не може, так як довідку видавала паспортист [PERSON], яка на даний час не працює на підприємстві. Свідок [PERSON] показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 1988 року. З відповідачем вона не знайома і ніколи не бачила ні її, ні її дітей. Їй взагалі не було відомо про те, що третя особа [PERSON] одружений. В якості сусіда вона підписувала акти щодо непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS]. Свідок [PERSON] показала, що з 2010 року знімає кімнату в квартирі [ADDRESS]. У зазначеній квартирі весь цей час проживають позивач [PERSON], її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Відповідача вона жодного разу в квартирі не бачила. Свідки [PERSON] ( доглядач будинку), [PERSON] (паспортист) та [PERSON] ( сусід), які підписали акти щодо не проживання відповідача та її сина [PERSON] на спірній житловій площі від 28.02.2012 року, від 11.05.2012 року, від 27.12.2011 року, а підпис [PERSON] також міститься у довідці №361 від 27.02.2013 року, за викликом суду не з`явились. Листом №1253 від 21.07.2014 року директор КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» повідомив суд про те, що [PERSON], яка працювала на посаді паспортиста, не зможе бути присутньою в судовому засіданні в якості свідка в зв'язку з тим, що вона не працює в КП «ЖЕО-109 Голосіївського району» з 05.06.2013 року. Статтею 65 ЖК України передбачено право наймача в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає на спірній житловій з моменту реєстрації, тобто з квітня 2008 року. Будь-яких доказів, що свідчать про поважність причин непроживання у спірній квартирі, відповідач суду не надала. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України. Що стосується заяви відповідача щодо її невиписки від 19.07.2011 року, то вона не є підставою для відмови в задовленні позовних вимог так, як підтверджує факт непроживання відповідача на спірній житловій площі понад шість місяців і не вказує на поважність причин непроживання. Щодо позовних вимог позивача про визнання такими, що втратили право користування житлом неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], то вони задоволенню не підлягають так, як місцем проживання неповнолітньої дитини є місце проживання її батьків. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed