Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2005 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №323. Від спільного подружнього проживання у них народилася [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої дітини, котрий матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні та в даний час проживає окремо. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні зазначила, що вона намагається самостійно забезпечити матеріальну допомогу дочці, однак коштів не вистачає. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в сумі 2500 грн. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] визнав повністю. Не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2005 року. З наданого суду свідоцта про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, котрий зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей, а також беручи до уваги, що він повністю визнав позовні вимоги та розмір аліментів (2500 грн.) жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved