Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; після смерті [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивовує, тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд, визнати за нею, право приватної власності на вище зазначений житловий будинок, який належав [PERSON] яка померла [INFO] . Ухвалою від 04.10.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача - Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області, звернулись до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, вимоги визнали. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] , про що виконкомом Старосоколівської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис №7. /а.с.7/ Згідно довідки № 76 від 03.04.2018 р., виданої виконкомом Старосоколівської сільської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №2 виконкому Старосоколівської сільської ради, рахується житловий будинок в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (облікова картка об`єкта по господарського обліку за 2016-2023 р.). /а.с.13/. Згідно довідки №253 від 05.10.2020 р. виданої виконкомом Старосоколівської сільської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що [PERSON] [INFO] , дійсно проживала разом з померлою гр. [PERSON] , [INFO] , та доглядала її до смерті. З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2016 року померлою гр. [PERSON] було складено заповіт, в якому все своє майно заповіла гр. [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори, Воробей Т.П., від 15.09.2021р. № 819-02-31 відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , 1931 року народження, померлій [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на житловий будинок /а.с.8/. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла: [PERSON] , заявою № 513 від 07.07.2021 року. Інших спадкоємців немає. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , будинку є записи погосподарської книги №2 Старосоколівської сільської ради за 2016-2023 роки, рахувався житловий будинок в [ADDRESS] /а.с.13/. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,1 кв.м., в плані під літерою «А» (житлова площа 41,9 кв.м.) Надвірні будівлі: веранда «а», сарай «Б», літня кухня «В», вбиральня «Г», ворота з хвірткою №1, паркан №2, водопровід-I. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті спадщину прийняла [PERSON] . Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] і набула право власності на вище зазначений будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved