Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про припинення права власності на частку в спільному майні шляхом часткового припинення зустрічних зобов`язань. Вимоги позову мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям було проведено поділ рухомого та нерухомого майна. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 05.07.2017 було проведено розподіл нерухомо майна нежитлового приміщення по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] виділено 5/8 частин спірного майна, [PERSON] 3/8. Відступ від засад рівності часток був зумовлений неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання дітей, здійсненням [PERSON] в даному нежитловому приміщенні підприємницької діяльності, прибутки від проведення якої є її основним джерелом доходів, ігнорування [PERSON] обов`язку по утриманню спільного майна. Фактично спірне нежитлове приміщення по [ADDRESS] з моменту його придбання використовується [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності, доходи від якої є єдиним джерелом існування та утримання дітей. Спільно користуватися майном відповідно до визначених часток сторони не можуть в силу неприязних особистісних відносин. Поділ майна в натурі є технічно неможливим, не відповідатиме санітарно - екологічним нормам та нормам [PERSON] . Вважає, що припинення права власності відповідача на частку не завдасть йому істотної шкоди. Окрім того, відповідач не приймає участі в утриманні майна, його належного збереження, не несе витрат по оплаті комунальних та інших послуг. Разом з тим, у відповідача існує ряд невиконаних боргових зобов`язань перед позивачем, загальна сума заборгованості за якими становить 864\~336 грн. Відповідно до експертного висновку, вартість спірного нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності визначена 1\~462\~590 грн. Частка відповідача в гривневому еквіваленті складає 548\~471,25 грн. Відтак, сума заборгованості за невиконаними зобов`язаннями [PERSON] значно перевищує вартість належної йому частини приміщеннями. [PERSON] вважає доцільним припинити право власності [PERSON] на частку у спірному нежитловому приміщенні, визнавши право власності за позивачем, а вартість частки відповідача компенсувати останньому шляхом зустрічного зарахування боргових зобов`язань за виконавчими провадженнями. А тому, просила припинити право власності [PERSON] на 3/8 частки в нежитлового приміщення по [ADDRESS] ; визнати право власності на 3/8 частки нежитлового приміщення по [ADDRESS] за [PERSON] без компенсації відповідачу її вартості; визнати частково виконаними боргові зобов`язання відповідача [PERSON] , як боржника у виконавчих провадженнях, за якими [PERSON] є стягувачем, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.02.2018 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. 13.06.2018 за клопотанням сторони відповідача, у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: яка ринкова вартість нежитлового приміщення по [ADDRESS] ? Чи можливий розподіл в натурі нежитлового приміщення по [ADDRESS] у встановлених частках: 5/8 [PERSON] , 3/8 [PERSON] ? 28.02.2019 у зв`язку із відсутністю укладеного договору на проведення експертизи, не внесенням [PERSON] оплати за проведення експертизи, ухвала суду від 13.06.2018 повернута без виконання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав викладених в ньому. Суду пояснили, що відповідач спірним приміщенням не користується, витрат по його утриманню не несе. Технічної можливості виділити частки в натурі та провести відповідну реконструкцію немає, дана обставина стверджується представленими суду висновками експерта. Згідно експертних досліджень, приміщення по [ADDRESS] розподілу згідно встановлених часток з метою обладнання окремих ізольованих приміщень не можливий. Також експертами визначено ринкову вартість спірного майна. При визначенні вартості частки відповідача, не заперечували щодо застосування оцінки експерта із більшою вартістю майна, аби не погіршити матеріальне становище відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до статей 355, 356\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області (а.с. 14-18), виділено [PERSON] із спільного майна подружжя 5/8 частин нежитлового приміщення по [ADDRESS] , відступивши від засад рівності часток на майно бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON] , з припиненням права спільної сумісної власності на це майно. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2017 (а.с. 19), визнано за [PERSON] право власності на 3/8 частин нежитлового приміщення по [ADDRESS] , як частку в спільному майні подружжя. Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не набрала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З викладених в позовній заяві обставин та наданих стороною позивача пояснень вбачається, що спірне нежитлове приміщення по [ADDRESS] перебуває у фактичному користуванні позивача [PERSON] , яка будучи суб`єктом підприємницької діяльності використовує приміщення як магазин. За власний кошт позивач несе усі витрати по утриманню нерухомого майна, оплачує усі послуги пов`язані із ремонтом, схоронністю приміщення, оплачує комунальні послуги. Спільне користування чи володіння спірним нерухомим майном між власниками є неможливим. Згідно ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з висновком експертного дослідження № 489/5 від 06.11.2017 (а.с. 30-46) ринкова вартість нежитлового приміщення по [ADDRESS] , що використовується в якості магазину «Еліт [PERSON] » становить 1\~462\~590 грн.; частка [PERSON] в розмірі 5/8 частин - 914\~118,75 грн.; частка [PERSON] в розмірі 3/8 частин 548\~471,25 грн. Одночасно, даним висновком встановлено, що розподіл нежитлового приміщення, що використовується в якості магазину « [INFO] » по [ADDRESS] Луцьку як магазину у співвідношенні 5/8 частин до 3/8 частин з метою обладнання окремих ізольованих магазинів не можливий. Згідно зі ст.\~365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності до ст.187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові не підлягають відокремленню. Виділити із нежитлового приміщення по [ADDRESS] 3/8 частин з виділенням окремого ізольованого приміщення з входом, яке може використовуватися самостійно, або яке можна переобладнати в окреме приміщення немає технічної можливості. Спільне користування майном суперечить інтересам власників майна, як колишнього подружжя між якими склалися неприязні міжособистісні відносини. Неможливість спільного володіння та користування слід розуміти не тільки як об`єктивну, а і як обумовлену стосунками між співвласниками, що фактично склалися. З врахуванням викладеного, суд вважає, що є достатні підстави припинити право власності [PERSON] на його частку у спільному майні. При визначенні розміру компенсації вартості частки [PERSON] суд бере до уваги ринкову вартість майна визначену відповідно до поданого стороною позивача висновку експерта від 06.11.2017. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила суд взяти до уваги визначену експертом в 2017 році ринкову вартість майна, яка становить 1\~462\~590 грн., де частка [PERSON] в розмірі 3/8 частин 548\~471,25 грн. Поданий позивачем звіт про оцінку нежитлового приміщення по [ADDRESS] Луцьку станом на 03.04.2019, де ринкова вартість майна визначена в розмірі 1\~150\~028 грн. (частка [PERSON] в розмірі 3/8 частин 431\~260,50 грн.) за клопотанням позивача, суд до уваги не приймає, оскільки визначений в гривневому еквіваленті розмір частки менший в порівнянні з попереднім експертним висновком та може погіршити матеріальне становище відповідача. Відтак, вартість частки відповідача [PERSON] в спільному нежитловому приміщенні становить 548\~471,25 грн. Обов`язковою умовою для припинення права власності є, згідно з ч. 2 ст.365 ЦК України, внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду. Кошти на депозитний рахунок позивач [PERSON] не внесла, аргументуючи тим, що у відповідача перед нею є невиконані боргові зобов`язання, а визнання права власності на належну відповідачу частку у майні може бути зарахована в якості невиконаного грошового зобов`язання. Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 листопада 2007 року у справі «Україна-Тюмень» проти України»\~ зазначив, що позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та що відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Першого протоколу лише за виключних обставин (п.57). Також Європейський суд з прав людини\~\~вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних\~\~ прав окремої людини (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року). В ході розгляду справи безспірно встановлено наявність судових рішень про стягнення грошових коштів з [PERSON] в користь [PERSON] На виконання ухвалених\~рішень, судом було видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у Першому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області. З відповіді Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області від 15.01.2019 судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження в яких боржником є [PERSON] , стягувачем [PERSON] : -№ [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29\~750 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 787\~496,81 грн. та 7\~250 грн. судових витрат. Загальна сума боргу у провадженні становить 794\~746,81 грн. -№55437384 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2017. Заборгованість у даному провадженні станом на 15.01.2019 становить 33\~679,65 грн. Попередня заборгованість по аліментах 54\~950,50 грн. Загальна сума заборгованості по аліментах складає 88\~630,15 грн. -№54798503 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 6640 грн. -№51171019 про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 3\~000 грн. Загальна сума заборгованості по всіх відкритих виконавчих провадженнях на користь [PERSON] складає 893 016,96 грн. Обґрунтовуючи заявлений позов, позивачка вказувала на те, що припинення права власності на частку відповідача у спірному нежитловому приміщенні не тільки не завдасть йому шкоди, а також буде мати своїм наслідком виконання рішення суду про стягнення з нього на її користь невиконаних боргових зобов`язань. Виходячи з встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що попереднє невнесення позивачем вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду, з урахуванням фактичних обставин даної справи, зокрема наявності непогашених боргових зобов`язань відповідача перед позивачкою, не буде суперечити вимогам ч. 2 ст. 365 ЦК України, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, тобто не відбудеться порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України. Захист прав позивача в обраний нею спосіб не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України, а матиме на меті дотримання розумного балансу між правами та обов`язками сторін у справі. Згідно\~зі ст. 601 ЦК України\~зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Позивач заявила вимогу про зарахування зустрічних позовних вимог, в основу зарахування покладає, в тому числі і заборгованість по аліментах тоді як\~у відповідності з п.2 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог про стягнення аліментів. Тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про доцільність зарахування вимог, в рахунок компенсації вартості частки [PERSON] , за борговим зобов`язанням [PERSON] перед [PERSON] у виконавчому провадженні № 54802651 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29\~750 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 787\~496,81 грн. та 7\~250 грн. судових витрат, а саме: на суму 548\~471, 25 грн. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід припинити право власності [PERSON] на 3/8 частин нежитлового приміщення, загальною площею 136,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частин нежитлового приміщення, загальною площею 136,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; в рахунок компенсації вартості частки [PERSON] визнати частково припиненим боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] на суму 548471,25 грн. у виконавчому провадженні № 54802651 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29\~750 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 787\~496,81 грн. та 7\~250 грн. судових витрат. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. Що стосується вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, то дана вимога до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року позивач уклала договір про надання правової допомоги, захист та представництво з адвокатом Волощуком О.Ф., відповідно до умов якого адвокат взяв на себе обов`язки надання правової допомоги клієнту по представництву та захисту прав і законних інтересі. Згідно умов договору гонорар адвоката складає 5000 грн. (а.с.77). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат. Однак, стороною позивача не надано суду належних доказів, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами, тому залишаються за позивачем.

Outcome: partial