Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким, із урахуванням залишення частини позовних вимог без розгляду за заявою позивача, просила стягнути з [PERSON] (ІНПП [NUMBER]), зареєстрована за адресою [ADDRESS], на користь [PERSON] (ІНПП [NUMBER]), яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], суму боргу за договором позики у розмірі 206 219, 40 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 062,20 гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що 01.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики за яким, відповідач взяла у борг у позивача 5 000,00 доларів США та зобов'язалась повернути вказані кошти у встановлений договором строк. Вказаний договір позики між сторонами було укладено 01.11.2009 року у вигляді розписки, в які було зазначено про факт отримання відповідачкою вказаної суми та про умови позики, яку відповідачем було підписано особисто. Також 30.04.2010 року відповідач взяла у борг у позивача 10 000,00 доларів США та зобов'язалась повернути позивачу отримані кошти «за першою усною або письмовою вимогою» протягом 2-х тижнів». Вказаний договір позики таким самим чином як і попередній було укладено 30.04.2010 року у вигляді розписки, про факт отримання суми позики та про умови повернення вказаної позики яку відповідач написала та яку остання підписала власноруч в присутності свідка [PERSON]. Після чого 01.04.2013 року відповідач знову взяла у борг у позивача 10 800,00 доларів США, та зобов'язалась повернути вказані кошти а також раніше взяті в борг у позивача кошти за розписками від 01.11.2009 року та від 30.04.2010 року «до вересня 2013 року». Вказану останню розписку відповідачем було написано також в присутності свідка [PERSON]. Вищевказані зобов'язання за борговими розписками у обумовлений сторонами строк, а саме до 30.08.2013 року відповідач не виконала. Таким чином сума боргових зобов'язань відповідача перед позивачем наразі складає 25 800,00 доларів США. Відповідно до довідки ПАТ «Украсоцбанк» від 13.12.2013 року, станом на день звернення позивача до суду із розглядуваною позовною заявою, офіційний курс гривні до долара США встановлений НБУ складав 799,30 гривень за 100 доларів США. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.12.2013 року складає 206 219,40 гривень. На підставі викладеного, позивач просить поновити свої порушені права у спосіб визначений у прохальній частині позовної заяви. У судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали із викладених у позові підстав та просили їх задовольнити. Вказували про те, що усі зазначені у розписках кошти відповідач отримувала особисто від позивача. Також зазначали про те, що строки виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за розписками встановлювались як самими такими розписками так і усною між сторонами з цього приводу. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечували частково, вказуючи про те, що відповідач за спірними борговими розписками брала у борг у позивача фактично лише 15 000,00 доларів США, а інша сума коштів, вказана у розписках, була зазначена відповідачем за вказівкою позивача із урахуванням відсотків за користування фактично отриманими відповідачем у позивача коштами. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так за письмовою розпискою від 01.11.2009 року, відповідач по справі зазначила про отримання у борг від позивача [PERSON] 5 000,00 доларів США, які остання зобов'язалась повернути у встановлений строк. Окрім того, за письмовою розпискою від 30.04.2010 року відповідач [PERSON] знову взяла в борг у позивача [PERSON] 10 000,00 доларів США, які зобов'язалась повернути позивачу за першою усною чи письмовою вимогою на протязі 2-зх тижнів. Отримання відповідачем від позивача грошей за вказаною розпискою в сумі 10 000,00 доларів США в самій розписці було підтверджено [PERSON]. Також, за письмовою розпискою від 01.04.2013 року відповідач [PERSON] підтвердила наявність у неї зобов'язань перед позивачем щодо отримання від останньої у борг грошових коштів за вищезгаданими розписками від 01.11.2009 року та 30.04.2010 року на загальну суму 15 000,00 доларів США а також зазначила про додаткове отримання нею 10 800,00 доларів США 01.04.2013 року від [PERSON], які відповідач вказаною розпискою зобов'язалась повернути у строк до вересня 2013 року, та якою також зазначила про загальну суму її боргових зобов'язань перед позивачем за вищевказаними розписками, а саме 25 000,00 доларів США. Вказану розписку, відповідно до зазначеного у ній напису, було складено між сторонами в присутності [PERSON]. Слід зазначити, що у судовому засіданні відповідач щодо написання особисто нею позивачу вказаних боргових розписок, та щодо змісту цих боргових документів, не заперечувала. Позивач у судовому засіданні підтвердила наявність у неї оригіналів вищезгаданих боргових розписок, пред'явивши їх до огляду у судовому засіданні, щодо чого відповідач у судовому засіданні також не заперечувала. Будучи допитаною в якості свідка позивач по справі у судовому засіданні підтвердила факт фактичного надання нею відповідачу за вищевказаними борговими розписками грошових коштів, в порядку та на умовах вказаних у таких розписках, вказуючи про те, що нею надавались зазначені кошти відповідачу, як бувшій невістці, на прохання останньої, на ведення бізнесу. При цьому, в третій за часом розписці, відповідач, на прохання позивача, зазначивши окрім яка про отримання грошових коштів в розмірі 10 000,00 доларів США, також підтвердила отримання нею грошових коштів за попередніми двома, вищезгаданими розписками. При цьому сторони третьою розпискою обумовили нові строки виконання відповідачем своїх боргових зобов'язань перед позивачем за усіма трьома розписками на загальну суму 25 800,00 доларів США. Підтвердила, що за спірними борговими розписками вона особисто передала відповідачу грошові кошти наступним чином: 01.11.2009 року - 5 000,00 доларів США, 30.04.2010 року - 10 000,00 доларів США, 01.04.2013 року - 10 800,00 доларів США. При цьому між сторонами строки виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по спірним борговим розпискам було обумовлено наступним чином: по 1-й розписці від 01.11.2009 року гроші брались у борг строком на 1 рік; по 2-й розписці від 30.04.2010 року гроші брались у борг на строк, до першої вимоги позивача щодо повернення таких грошових коштів, при цьому таку вимогу позивач пред'явила відповідачці приблизно осінню 2011 року; по 3-й розписці, гроші брались у борг на строк встановлений у самій розписці, а саме до вересня 2013 року, при цьому зазначений строк стосувався також і попередніх двох боргових зобов'язань відповідача перед позивачем, за вищевказаними борговими розписками, що сторонами було обумовлено. Всі вищевказані грошові кошти позивач надавала особисто відповідачу готівкою, при цьому, грошові кошти в сумі 10 800,00 доларів США, зазначені в останній спірній борговій розписці, передала відповідачу за 1-2 тижні до написання такої розписки, написання якої з цього приводу та з приводу решти боргових зобов'язання відповідача перед позивачем сторонами було обумовлено при передачі таких коштів. Також позивач, будучі допитаною в якості свідка вказала про те, що вищезгадані спірні кошти вона надавала відповідачу фактично на руки, при цьому ніякої мови щодо відсотків за користування вказаними грошима не йшло, та жодних грошових коштів відповідач позивачу за спірними борговими зобов'язаннями не повертала. Допитаний по справі свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 10 000,00 доларів США 30.04.2010 року, а також факт написання в його присутності відповідачем позивачу з цього приводу вищевказаної боргової розписки. З показів допитаної судом в якості свідка [PERSON] вбачається, що вона була присутня при написання останньої спірної розписки близько одного року тому, при цьому вона підтвердила своїм підписом вказану розписку, та при написанні такої розписки гроші ніхто нікому не передавав, але розписка відповідачем була написана добровільно. При цьому чи передавались взагалі позивачем відповідачу грошові кошти на виконання вказаного договору позики сказати не змогла. Вказувала про те, що близько двох років тому відповідач нею двічі передавала позивачу грошові кошти в сумі по 450,00 доларів щоразу, проте достеменно пояснити в рахунок чого передавались вказані кошти суду не змогла. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За приписами ст. 1049 цього ж Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При цьому за приписами ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Слід зауважити, що відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про законність та обґрунтованість позовних вимог, та відповідно про наявність підстав до їх задоволення. При визначення суми, що підлягає поверненню позивачу в національній валюті, як про те просить позивач, суд враховує , що на час звернення позивача із позовною заявою до суду, а саме станом на 30.12.2013 року, офіційний встановлений НБУ курс гривні до долара США, складав 799,30 гривень за 100 доларів США, що є загальновідомою інформацією, та з приводу чого слушно зазначено позивачем в розглядуваному судом позові. Слід зауважити, що відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 57 ЦПК України, посилання останньої про те, що нею від відповідача не 25 800,00 доларів США, як про те йдеться у розглядуваному судом позові, а 15 000, 00доларів США, а решта суми це відсотки, обумовлені сторонами за користування відповідачем вказаними грошима, які за домовленістю сторін складали 3% на місяць. А вказані обставини в свою чергу спростовуються вищевикладеними, дослідженими судом послідовними доказами наданими позивачем. На підставі викладеного, та

Outcome: approved