Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулась з указаним позовом до суду, який мотивувала тим, що вона є бабусею, а відповідач - матір'ю двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що її відповідач веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, справами дітей не цікавиться, харчуванням та забезпеченням дітей усім необхідним в основному не займається. У березні 2015 року [PERSON] перейшов жити до позивача, тобто до бабусі, та з цього часу у навчанні дитини відбулось покращення. Відповідачка обмежує спілкування доньки [PERSON] з позивачкою, щоб дитина не могла поскаржитись на поведінку матері. Через недбалість матері донька [PERSON] пропускає заняття у школі, домашні завдання не виконує, а тому дівчинку залишили на повторний курс у другому класі. Були випадки, коли мати залишала [PERSON] без нагляду на вулиці в темну пору доби. Заради грошей відповідачка обрізала косу дитини та продала волосся. Відповідач здавала в ломбард телефон та планшет [PERSON], які матір'ю не купувались, а потім ці речі не викупляла. Висновком комісії з питань захисту дітей Олександрійської міської ради від 04.05.2016 року вказано на доцільність відібрання від відповідачки сина [PERSON]. Позивач просить суд відібрати у відповідачки дітей, передати їх їй для проживання та виховання та стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач підтримала позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позов. Суду пояснила, що [PERSON] продовжує жити у неї. [PERSON] проживає у матері, взимку дитина не мала сезонного одягу і взуття, тому ці речі купувала вона. Також часто дитина пропускала заняття у школі без поважних причин. Дитині не має чого їсти, відповідач живе за дитячі гроші. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала повністю, пояснила суду, що між нею і матір'ю склались погані стосунки. Кілька років тому вона разом з 2 дітьми переїхала від батьків, знімає квартиру, проте не має можливості працевлаштуватись. ЇЇ син під впливом позивачки переїхав жити до останньої. Відповідачка намагається виконувати свої обов'язки відносно доньки [PERSON], проте дитина сама по собі не має здібностей, також у відповідачки не вистачає коштів, в тому числі і для купівлі нових зошитів. Заперечила, що дитина залишається без нагляду в темну пору доби. Був випадок коли відповідачка здала в ломбард телефони дітей та продала відрізану косу дитини, оскільки їй потрібні були кошти для забезпечення дітей. Попри намагання їй не вдається налагодити відносини з сином. Вважає, що погані стосунки з сином - результат впливу її матері на дитину. Заперечила факт зловживання нею спиртними напоями. Представник відповідача також заперечила проти задоволення позову, оскільки відповідачка виконує свої обов'язки відносно дітей. Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради позов [PERSON] підтримала частково, просили задовольнити щодо [PERSON], оскільки він в силу свого віку самостійно обрав місце свого проживання. Щодо [PERSON] в судових дебатах представник третьої особи зауважила, що в ході судового розгляду відповідачка все-таки змінила своє ставлення до доньки, нещодавно влаштувала її до школи, де їй приділятимуть більшу увагу. За 1 місяць навчання у цій школі дитина забезпечена усіма канцтоварами, має охайний вигляд, відвідує школу. Проте уточнила, що служба і в подальшому здійснюватиме контроль за навчанням [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників спору, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає з позивачкою, тобто зі своєю бабусею [PERSON], і дідусем [PERSON] в [ADDRESS]. За місцем навчання станом на 17.03.2016 року [PERSON] характеризується як недисциплінований, конфліктний учень. Мати неналежним чином виконує батьківські обов'язки, а саме, не контролює його навчання, не цікавиться його досягненнями, не відвідує батьківські збори, не приділяє належної уваги вихованню сина. Відповідно до акту обстеження від 17.03.2016 року умов проживання [PERSON] встановлено, що для дітей створені належні умови для їх розвитку. Відповідач [PERSON] з 2011 року працює в КП «Житло-Сервіс 1», на обліку лікаря-психіатра не перебуває, за результатами наркологічного огляду протипоказань до виконання обов'язків опікуна не встановлено, проживає в квартирі, яким володіє на праві спільної власності. Згідно з висновком Олександрійської міської ради від 04.05.2016 року №163/9/10/3 визнано доцільним відібрати у відповідачки сина [PERSON] та стягнути на користь позивачки на його утримання аліменти. 25.11.2016 року під час з'ясування думки дитини в присутності представника служби у справах дітей Олександрійської міської ради [PERSON], [PERSON], 2002 року народження, пояснив, що він 9 місяців проживає у бабусі [PERSON], де і бажає проживати надалі. Відповідач [PERSON] з донькою [PERSON], 2007 року народження, проживають в [ADDRESS]. Згідно характеристики за місцем навчання вбачається, що станом на 18.03.2016 року [PERSON] програмовий матеріал 2 класу засвоїла на початковому рівні, до навчання пасивна, не встигає працювати в темпі класу, домашні завдання, які виконує нерегулярно, часто з помилками, неохайно написані. Мати не приділяє дитині належної уваги. Наказом №45 від 01.09.2016 року по ЗНЗ І-ІІІ ступенів №19 [PERSON] залишено на повторний курс у 2 класі у зв'язку з незадовільним засвоєнням навчального матеріалу за індивідуальною програмою. З довідок ЗНЗ І-ІІІ ступенів №19 від 07.09.2016 року та 03.11.2016 року та клопотання навчального закладу від 03.11.2016 року вбачається, що [PERSON] протягом І чверті 2016-2017 навчального року була присутня на заняттях 10 днів з 38 навчальних днів. З них з 01 по 07 вересня 2016 року (5 днів з поважної причини), з 26.09. по 10.10.2016 року (11 днів) - через хворобу. 12 днів пропущено дитиною без поважної причини. Дитина відстає у навчанні, тому була залишена на повторний курс у 2 класі, проте мати допомоги дитині не надає, шкільне приладдя не придбала, навчання дитини не контролює. Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження за невиконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого останні не забезпечені їжею та одягом, перебувають на утриманні рідних - бабусі [PERSON] та діда [PERSON] Крім того, [PERSON], без поважних причин не відвідувала школу з 01.09.2016 року по 16.09.2016 року. Згідно з висновком Олександрійської міської ради від 20.12.2016 року №643/9/10/3 визнано доцільним відібрати у відповідачки доньку [PERSON] та стягнути на користь позивачки на її утримання аліменти. Відповідно до результатів обстеження [PERSON] спеціального ЗНЗ І-ІІ ступенів №4 від 04.05.2017 року встановлено, що у спілкуванні з оточуючими дитина займає позицію спостерігача, але потребує емоційної підтримки з боку матері і брата. Підвищена агресивність по відношенню до дорослих, відчувається інфантилізм матері через надмірну опіку її з боку бабусі та дідуся, але для дівчинки мама є значимою, вона її на підсвідомому рівні намагається захистити, проявляючи агресивність у спілкуванні з людьми, які не схвалюють погляди матері. Підтримку з боку матері дитина отримує в повній мірі, за відсутності матері і брата дитина почуває себе некомфортно з оточуючими. Надано рекомендації матері, бабусі та дідусю дотримуватись єдиних вимог у вихованні, членам родини налагодити позитивні стосунки між собою, не допускати приниження один одного; забезпечувати гармонійний розвиток особистості через повноцінне спілкування між членами родини; не створювати конфліктних ситуацій при дитині, не перекладати власні проблеми на оточуючих; дорослим сприяти у спілкуванні між старшим братом та молодшою сестрою. 10.04.2017 року під час з'ясування думки дитини в присутності представника служби у справах дітей Олександрійської міської ради [PERSON], [PERSON], 2007 року народження, пояснила, що вона бажає проживати разом з мамою, любить і маму, і бабусю, хоче, що вони примирились. Допитана 28.02.2017 року в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є вчителем початкових класів ЗНЗ І-ІІІ ступенів №19. До її класу з 1 вересня 2016 року ходить [PERSON]. Спочатку була розмова з відповідачкою, що дитина перейде до школи №4, влаштування до якої відбувалось до 15 вересня 2016 року. Проте навіть 19 вересня 2016 року [PERSON] їй не зателефонувала чи переведена дитина до іншої школи. В подальшому вона написала заяву, що дитина не відвідувала уроки через сімейні обставини. Дитина має багато пропусків, мати ніколи не попереджає завчасно про це мотивуючи тим, що в неї на телефоні немає коштів. Так, протягом І семестру [PERSON] пропустила 36 днів, з них 15 днів без підтверджень. 28 грудня 2016 року після відсутності дитини в школі без підтверджень на протязі 2 тижнів свідок разом з соціальним педагогом відвідала квартиру відповідачки. Виявилось, що цього дня близько 9 години ранку мати з дитиною грали в карти, довідки про підтвердження поважності пропусків немає, домашні завдання не зроблені. Мати не змогла знайти зошити з навчання, сказала, що їх викинули під час прибирання. На батьківські збори відповідачка не приходила. Коли дитина, яка залишилась у другому класі на другий рік, приходить до школи, вона працює із старими друкованими зошитами, які мати придбала за рік до цього, хоча час роботи з цими зошитами складає 50 відсотків часу усіх уроків. Зошита з трудового навчання у дитини не має, тому мати пише записку, щоб [PERSON] відпустили з цього уроку. Натомість загальна вартість зошитів складає всього 185 грн. Дитина вдягнена по сезону, досить охайна. Допитана 25.11.2016 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матір'ю [PERSON] та зазначила, що останнім часом [PERSON] не займається дітьми, не слідкує за їх навчанням, не забезпечує [PERSON] одягом. Часто помічала, що [PERSON] сама гуляє на подвір'ї після настання темноти. Допитаний 22.03.2017 року свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює в Олександрійському відділі поліції та йому доводилось спілкуватись з сторонами з приводу заяв, які позивачка подавала на відповідачку. В стані алкогольного сп'яніння [PERSON] він особисто не бачив. За останні 3 роки позивачка зверталась із заявами приблизно 5 разів. Одного разу [PERSON] телефонувала, що її мати не віддає їй дитину доньку [PERSON]. Під час слухання справи в суді жодного разу викликів не було. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. За змістом принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із статтею 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексуякщо мати чи батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дити ни; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Суд вважає, що позов відносно відібрання [PERSON] та стягнення на його утримання аліментів є обґрунтованим, оскільки неповнолітній, який досяг п'ятнадцятирічного віку обрав місце проживання у бабусі, де проживає близько 1 року, з того часу позивачка не налагодила з ним відносини, не виконувала батьківські обов'язки, а тому позов в цій частині слід задовольнити. Разом з тим, позивачем всупереч вимог статті 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами вказану у позові підставу для відібрання дитини [PERSON], оскільки з матеріалів справи не вбачається , що відібрання малолітньої дитини буде відповідати її інтересам. Протягом розгляду справи відповідачка покращила своє відношення до дитини, почала належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, саме, влаштувала дитину у відповідну школу, придбала необхідне шкільне приладдя, а тому у задоволені позову в цій частині позову слід відмовити. Разом з тим, слід зауважити, що у разі невиконання відповідачкою батьківських обов'язків щодо утримання та виховання доньки [PERSON], заінтересовані особи не позбавлені права звернутись до суду з позовом.

Outcome: partial