Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Галагана,\~12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом за правом представлення. Свої вимоги обґрунтував тим, що за вказаною адресою проживали його дід [PERSON], [INFO], та бабуся [PERSON], [INFO], і їм на праві власності належало спадкове домоволодіння за цією ж адресою. 02.01.2003 року помер дід [PERSON] (ще за життя заповів позивачу все своє майно), а 13.03.2008 року померла бабуся [PERSON] (вступила в управління спадковим майном дідуся, але юридично не оформила своїх спадкових прав, його батьки: мати [PERSON] померла 20.08.2003 року, а батько [PERSON] помер 30.01.2005 року.) Позивач прийняв спадщину за законом після смерті бабусі, оскільки останній період проживав з бабусею в її господарстві без реєстрації по день її смерті, так, так вона стала хворіти і потребувала постійного догляду, вів господарство, хоронив бабусю, підтримує господарство, обробляє земельну ділянку. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської обасті від 12.01.2018 року встановлено факт його проживання з бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя в порядку спадкування за правом представлення, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння після смерті бабусі [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Галагана, 12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Галагана, 12, с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, однак від його представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона позов підтримала, та просила справу розглянута у її відсутності та відсутності позивача [PERSON] Представник відповідача Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно довідки № 222/02-31 від 07.05.2018 року за [PERSON] (дідусь позивача), який був головою двору, значилось господарство розташоване по вул.\~Галагана, 12 в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 59). Згідно копії плану (дозволу) [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Обертин Обертинського районру Станіславської області (а.с. 58). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.12.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1958 року по 1970 рік (а.с. 5-7). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] 22.12.1951року зареєстрував шлюб з [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище «Хома» (а.с. 17). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (дідусь позивача) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул.\~Галагана, 12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с. 16) [PERSON] (мати позивача) народилася 06.03.1960 року і її батьками були [PERSON] (дідусь позивача) та [PERSON] (бабуся позивача). 20.02.1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Яворська», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 18). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] 18.09.1985 року народився син [PERSON] (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 19). 02.01.2003 року [PERSON] (дідусь позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 35). Ще за життя він посвідчив на імя онука [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів йому все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 24.12.2002 року (а.с. 10). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (бабуся позивача) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області №\~2168 від 04.12.2017 року (а.с. 9). Згідно відповідей приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 226/01-16 від 13.04.2018 року (а.с. 30), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] № 01-16/365 від 16.04.2018 року (а.с. 31), державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 353/01-16 від 18.04.2018 року (а.с. 55), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися. 13.03.2008 року [PERSON] (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області №\~2168 від 04.12.2017 року [PERSON] була постійною жителькою с. Оберти і на день смерті була зареєстрована та проживала [INFO]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою ніхто не був зареєстований, але проживав без реєстрації місця проживання по день смерті (час відкриття спадини) онук [PERSON] (заявник), здійснював за нею постійний догляд, вів господарство. Заповіт від імені [PERSON] в Обертинській селищній раді не посвідчувався (а.с. 9). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2018 року встановлено факт, що [PERSON], у період з 2003 року та на час відкриття спадщини 13.03.2008 року постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON]В (а.с. 51-52). Тобто, після смерті [PERSON] (бабуся позивача) спадщину за законом - за правом представлення прийняв онук [PERSON], оскільки його батьки: мати [PERSON] померла 20.08.2003 року, та батько [PERSON] помер 30.01.2005 року (а.с. 11, 12), тобто ще до моменту відкриття спадщини. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 349/2017 від 05.12.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с.\~32-54), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який бажає прийняти та прийняла спадщину. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул.\~Галагана, 12, с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі [PERSON], яка в cвою чергу успадкувала 1/2 частку цього ж домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловийо будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті [PERSON] (бабуся позивача), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 258/02-31 від 15.03.2018 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved