Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з відповідачем, що його було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 25 квітня 2013 року за актовим записом № 94. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Свої вимоги мотивувала тим, що протягом тривалого часу з відповідачем не проживає, спільне господарство не ведуть. Наразі вагітна від іншого чоловіка, який визнає своє батьківство, проживають однією сімєю та ведуть спільне господарство, тому збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема повісткою про виклик до суду (а.с.21), в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 25 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 94 (а.с.11). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом із матірю (а.с.3). Зі змісту позовної заяви вбачається, що вони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть (а.с.2). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. В матеріалах справи наявний протокол УЗ-обстеження жіночої консультації МЛ м. Горішні Плавні, з якого вбачається, що позивач знаходиться на 32 неділі вагітності (а.с.27). Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 20.01.2017 за реєстраційним номером 253, останній свідчить, що в період з 14.06.2016 по теперішній час проживає однією сімєю та веде спільне господарство з [PERSON], яка знаходиться у вагітному стані та визнає себе біологічним батьком дитини, яка буде народжена у позивача (а.с.26). Також судом встановлено, що позивач разом із біологічним батьком своєї дитини [PERSON], у період з 14.06.2016 по 22.11.2016, перебували у Республіці Туреччина, що підтверджується відмітками про вїзд та виїзд в їх закордонних паспортах (а.с.30, 31). Згідно ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Зі змісту ч.2 ст. 112 СК України вбачається, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved