Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Червонозаводський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, у якій просить суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 28198,01 грн. та 3 відсотки річних у сумі 16291,90 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року задоволено позов [PERSON] Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] за договором позики 219719, 50 грн. та судові витрати у розмірі 120 грн. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05.06.2012 р. рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 залишено без змін. Виконавчий лист, отриманий на виконання зазначеного судового рішення, предявлений до виконання до Червонозаводського ВДВС ХМУЮ. 13.08.2013 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Загальна сума боргу по зведеному виконавчому провадженню складала 219839, 50 грн. Під час виконання судового рішення, державному виконавцю стало відомо, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано транспортний засіб, який в ході провадження виконавчих дій було реалізовано на аукціоні. Згідно до розпорядження державного виконавця, позивачу з отриманих від реалізації автотранспортного засобу коштів було перераховано і виплачено 20640,00 грн. Таким чином, на сьогоднішній день загальна сума несплаченого відповідачем боргу складає: 199199,50 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Червонозаводським районним судом м.Харкова 24.01.2012 року винесено рішення по справі № 2-2012, яким позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики 219719, 50 грн., судові витрати у розмірі 120 грн. та судовий збір у сумі 1700 грн. Згідно до вказаного рішення суду, умовами договору позики, були передача грошових коштів у доларах США. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] передала у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 37 000 доларів США, і відповідач повинен був повернути кошти саме у доларах США. У грудні 2005 року [PERSON] повернув частину коштів у сумі 9000 дол. США. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики в іноземній валюті, а саме в доларах США. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05.06.2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року залишено без змін. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Червонозаводського районного суду від 24.01.2012 року встановлено, що відповідач умови повернення позики не виконав, кошти у строки, визначені у розписці, не повернув. Відповідно до ч.1 статті 61 ЦПК України факти встановлені в судовому порядку не підлягають доказуванню. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Як вбачається з протоколу №172-02/243/13/а та акту державного виконавця від 04.09.2013 року, в ході провадження виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню №38403328 по виконанню виконавчого листа №2-866/11, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова 12.07.2012 року, було реалізовано рухоме майно автомобіль Mazda 6, держ. номер [NUMBER], який належить [PERSON], за 22704,00 грн. Згідно до розпорядження державного виконавця по зведеному виконавчому провадженню №38403328/1, в рахунок примусового виконання виконавчого документа №2-866/11 [PERSON] було перераховано грошові кошти в розмірі 20640,00 грн. Таким чином, загальна сума несплаченого відповідачем боргу складає 199199, 50 грн. Відповідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем в позові розраховано 3% річних від суми боргу 219 719,50 грн. за період з 06.02.2012 року по 12.08.2014 року, виходячи з 554 днів, у розмірі 10004,80 грн. та 3 % річних від суми боргу 199 199, 50 грн. за період з 13.08.2012 року по 31.08.2014 року, виходячи з 384 днів, у розмірі 6287,10 грн., а всього 16291,90 грн. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 відсотків річних у розмірі 16291,90 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. Як вбачається, з рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова [PERSON] передала у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 37 000 доларів США. Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем було прострочене виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у саме у доларах США. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial