Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 24 жовтня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Сімейні стосунки між сторонами припинені з лютого 2013 року, у зв'язку із різними поглядами на життя та відсутності взаєморозуміння. Вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просила шлюб розірвати. Після шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». 10 листопада 2014 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць. 10 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку для примирення призначено справу до розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просила розірвати, прізвище залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 жовтня 2009 року, який зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 439, свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER]. Сімейні стосунки між сторонами припинені з лютого 2013 року у зв'язку із різними поглядами на життя та відсутності взаєморозуміння. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання . У зв'язку з цим суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, прийшовши до висновки про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved