Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.06.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від їх шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки їх сімейне життя не склалось, тому 20.01.2020 року вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. За взаємною їх з відповідачем згодою, діти залишились жити з нею, перебувають на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач перестав взагалі надавати їй, матеріальну допомогу на утримання їх дітей, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться станом їхнього здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Вона зі свого боку докладає всіх зусиль для утримання дітей, забезпечення їх потреб та розвитку, але самостійно вона не спроможна забезпечити матеріальний рівень, необхідний для життя та гідного розвитку дітей. Крім того, діти часто хворіють та потребують додаткових витрат на лікування. Її матеріальне становище і становище їх неповнолітніх дітей є вкрай нужденним. Натомість відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід працюючи на підприємстві ТОВ «Кривбасбудальп», та має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх спільних дітей. Інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття; допустити рішення суду до негайного виконання в межах платежу за один місяць; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що матеріальну допомогу на утримання дітей надавав добровільно, купував дітям речі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видій його заробітку визнав в повному обсязі, однак вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. не визнав та просив в цій частині позову відмовити. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, відзив на позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2005 року сторони зареєстрували шлюб, свідоцтво про шлюб видано Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №300 (а.с. 11). Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №603; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видано Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №519; та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво видано Дзержинським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 378 (а.с. 12, 13, 14). Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян від 20.01.2020 року №196 позивач [PERSON] разом з трьома дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до акту від 20.01.2020 року, складеного та засвідченого уповноваженими на те особами, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 13.01.2020 року не проживає (а.с. 15). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 вищевказаної Конвенції закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За умов ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 СК України. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дітей, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, визнання відповідачем позовних вимог у цій частині, тому суд вважає за необхідне, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2020 року, в силу ст. 191 СК України і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вимоги позивача, щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. підлягають частковому стягненню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем [PERSON] та адвокатом Васильченко Н.Г., яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №1309 від 12.10.2004 року, ордеру серії ДП №902/027, укладено договір про надання правничої допомоги в суді першої інстанції від 17.01.2020 року (а.с. 17). Відповідно до додатку №1 від 17.01.2020 року до Договору про надання правничої допомоги в суді першої інстанції, винагорода адвоката становить 5000,00 грн., шляхом внесення суми частки 17.01.2020 року в розмірі 1000,00 грн., та до 27.01.2020 року в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 18). Згідно Акту надання юридичних послуг від 02.06.2020 року адвокат Васильченко Н.Г. надала правничу допомогу [PERSON] в наступному: прийняття участі у зборі та підготовці матеріалів для складання позову - 1000,00 грн., складення позовної заяви про стягнення аліментів - 2000,00 грн., представництво інтересів у судді, з урахуванням витрат часу на складання процесуальних документів та подання їх до суду, з урахуванням витраченого часу на прибуття адвоката до суду та під час прийняття участі в судових засідання - 2000,00 грн. Проте, з матеріалів справи слідує, що адвокат Васильченко Н.Г. приймала участь лише в одному судовому засіданні - 02.06.2020 року. Між тим, витрати за складання позовної заяви включено до п. 2 акту, які ще було складено документи по справі, в акті наданих юридичних послуг від 02.06.2020 року адвокатом не вказано. Позивач [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] кошти за юридичні послуги в розмірі 1000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 17.01.2020 року та 4000,00 грн. квитанція від 27.01.2020 року. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 820,40 гривень. На підстав викладеного, та

Outcome: partial