Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, уточнивши яку просила визначити, що частка [PERSON], яка померла 27.01.2015 року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку загальною площею 0,0860 га за адресою: м. Одеса, тупік «Волна», 10, кадастровий номер 5110137500.49.001.0026, становила ?. Позов обґрунтований такими обставинами. 27.01.2015 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй ? частини житлового будинку № 10 по тупікуВолна в м. Одесі та частки у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0860 га за адресою: м. Одеса, тупік «Волна», 10. Іншими співвласниками зазначеної земельної ділянки є [PERSON] таМатакова [PERSON]. Вищезазначену частину житлового будинку успадковано позивачем, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Листом № 2170/01-16 від 23.09.2015 року [PERSON] Одеська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, оскільки частка померлої у спільній сумісній власності не визначена. Оскільки [PERSON] належала ? частина житлового будинку, розташованого на вищезазначеній земельній ділянці, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 120 ЗК України, належна померлій частка у праві спільної власності на земельну ділянку становила ?. 02.11.2015 року відповідачі подали зустрічну позовну заяву, уточнивши яку, просили визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0860 га за адресою: м. Одеса, тупік «Волна», 10, кадастровий номер 5110137500.49.001.0026, становить 1/6, а частка [PERSON] становить 2/6, мотивуючи свої позовні вимоги розміром належних їм часток у праві спільної власності на житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці. У судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали та просили його задовольнити, уточнений зустрічний позов визнали. Відповідачі уточнений первісний позов визнали, уточнений зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Оскільки відповідачі позовні вимоги визнали, суд приймає визнання відповідачами первісного позову, а також визнання позивачем зустрічних позовних вимог та ухвалює рішення в судовому засіданні, що відповідає вимогам ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] (Свідоцтво про народження IV № 1182306). Після розірвання шлюбу [PERSON] обрала дівоче прізвище [PERSON]. 27.01.2015 року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис № 1139 Відділом державної РАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка в цілому складається з 1/2 частини житлового будинку № 10 по тупікуВолна в м. Одесі та частки у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0860 га за адресою: м. Одеса, тупік «Волна», 10, належні померлій відповідно на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] Одеською державною нотаріальною конторою 22.07.1976 року, та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 016433 від 18.10.2012 року. 13.07.2015 року [PERSON], будучи донькою померлої та спадкоємцем за законом першої черги на майно померлої, відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON]. 28.09.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку № 10 по тупікуВолна в м. Одесі в порядку спадкування після померлої [PERSON]. Згідно з копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2015 року іншими співвласниками, житлового будинку № 10 по тупікуВолна в м. Одесі, окрім померлої, є [PERSON] та [PERSON], яким належать відповідно 2/6 та 1/6 частки у праві спільної часткової власності на будинок. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 016433 від 18.10.2012 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2015 року, правовий режим земельної ділянки площею 0,0860 га за адресою: м. Одеса, тупік «Волна», 10, визначено як спільна сумісна власність; іншими співвласниками, окрім померлої, є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори № 2170/01-16 від 23.09.2015 року повідомлено позивача про необхідність визначення частки померлої у спільному майні для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку зі спадкуванням та визначенням часток у праві спільної сумісної власності на квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Аналогічні положення передбачені у ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, суд при визначенні часток у праві спільної сумісної власності за аналогією застосовує зазначені положення закону та з огляду на положення ч. 4 ст. 120 ЗК України, а також зважаючи на досягнуту домовленість між [PERSON] та [PERSON] як співвласниками щодо розміру їхніх часток у праві спільної власності на спірну земельну ділянку, суд доходить висновку про необхідність відступлення від засад рівності часток та визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку наступним чином: [PERSON] 1/2, [PERSON] 1/6, [PERSON] 2/6. На підставі викладеного, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved