Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , який є її батьком, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму, починаючи з 05.06.2021 року і до закінчення навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона навчається у федеральній державній автономній установі вищої освіти «Північно-Кавказький федеральний університет» з 01.09.2020 року на першому курсі денного відділення. Термін закінчення навчання - 30.06.2024 року. На разі позивач не має самостійного доходу, тому потребує матеріальної підтримки. Ухвалою суду Житомирського районного суду Житомирської області від 05.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали та копію позову з додатками18.08.2021 року (а.с. 19). Відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю (а.с. 21- 28). Зазначив, що він не може надати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON] , оскільки він має на утримані ще двох неповнолітніх дітей. Крім того, має заборгованість за всіма видами комунальних послуг, оплата за які на місяць складає приблизно 5396,00 грн. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ч. 1 ст. 199 СК України визначено, що у разі якщо повнолітні дочка, син проджовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 24.06.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), який розірвано 10.01.2009 року (а.с. 9), від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивач навчається на першому курсі інституту живих систем по основній загальноосвітній програмі 19.03.01 «Біотехнологія» у федеральній державній автономній установі вищої освіти «Північно-Кавказький дедеральний університет» з 01.09.2020 року на на стаціонарній формі навчання. Термін навчання до 30.06.2024 року (а.с. 11). Обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Разом з тим [PERSON] досягла віку 18 років, проте їй немає 23-х років, вона навчається у вище зазначеному учбовому закладі, на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. За таких підстав слід вважати встановленим, що повнолітня дитина потребує допомоги батька у зв`язку з навчанням. Тож виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки відповідач від шлюбу з [PERSON] (а.с. 34) має 2-х неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 35, 36), які також потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 201, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: partial