Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами, уточненими під час розгляду справи, про стягнення з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 2 753,60 грн. за період з 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року, включно. В обґрунтування вимог позову позивач зазначила, що 02 січня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис за №1471. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 24 квітня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім ? частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку виданої державним виконавцем Васильківського МР ВДВС ГТУЮ в Київській області від 17 липня 2017 року за період з 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року нараховано аліментів 12 781 грн. та сплачено 3 700 грн., заборгованість станом на 17.07.2017 року становить 9 081 грн. Згідно розрахунку розмір неустойки (пені) становить 2 753 грн. 60 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала письмову заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, хоча про час дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до положень ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з положеннями ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України) . Порядок стягнення заборгованості за аліментами визначений ст.194 СК України. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, атів запис №933 (а.с.6) та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №7 (а.с.7). Шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 24 квітня 2008 року, атів запис №131 (а.с. 8). Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім ? частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття (а.с.9) та 07.09.2016 року видано виконавчий лист №362/2666/16-ц (а.с.10). На виконанні у Васильківському МР ВДВС знаходиться виконавче провадження №ВП52307140 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.11). Між тим, відповідач від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів ухилявся, в зв'язку з чим утворилась заборгованість по їх сплаті, що підтверджується розрахунками державного виконавця. Так, Довідкою-розрахунком від 17.07.2017 р. встановлено, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 26.05.2016 р. по 30.06.2017 р. становить 9081,00 грн. (а.с. 12). За положеннями ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідач зобов'язаний рішенням суду сплачувати аліменти на утримання сина та відповідно до законодавства зобов'язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов'язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. З розрахунків позивача пеня за прострочення аліментів за період з 26.05.2016 р. по 30.06.2017 року становить 2783,60 грн. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем надано судові квитанції, які нібито підтверджують сплату ним аліментів за вказаний період, який відображений в Довідці-розрахунку наданого державним виконавцем, проте останнім не доведено та не спростовано вказаний розрахунок Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області, а тому суд критично ставиться до наданих відповідачем квитанцій. Положеннями ст.78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так із умовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, при цьому письмові пояснення відповідача є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved