Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася В Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого зазначила, що 11 лютого 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву на банківський вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті № 300131/8761/370-14 у відділенні № 48 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Кіровоград, вул.. Шевченка, 52/31). Згідно з п. 1 вказаного Договору, загальна сума вкладу (депозиту) склала 75 000,00 грн., які відповідач прийняв від неї на вкладний рахунок № [NUMBER] в сумі 75 000,00 грн. на строк з 11.02.2014 року по 16.02.2015 року включно зі сплатою процентів. На звернення позивача з приводу повернення коштів, позивачу було повідомлено, що кошти з вкладного рахунку № [NUMBER], у зв'язку з закінченням строку дії Договору перераховані на поточний банківський рахунок № 26203206757001 АТ «Банк «Фінанси та Кредит», проте з вказаного рахунку на користь позивача відповідачам сплачено лише 3000,00 грн., залишок несплачених коштів склав 72 000,00 грн. Вважаючи порушеним майновий інтерес і право клієнта банку, позивач з даним позовом звернувся до суду. Позивач до суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи здійснити без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вказаних обставин, відповідно до положень ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено наступні факти. Відповідно до п. 1 Договору - Заяви від 11 лютого 2014 року № 300131/8761/370-14 на банківський вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, укладеного між позивачем та відповідачем у відділенні № 48 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Кіровоград, вул.. Шевченка, 52/31), позивач внесла, а відповідач прийняв від неї на вкладний рахунок № [NUMBER] вклад в сумі 75 000,00 грн. на строк з 11.02.2014 року по 16.02.2015 року включно зі сплатою процентів, про що також свідчить видана відповідачем квитанція № 12 від 11 лютого 2014 року на суму 75 000,00 грн. Письмові звернення позивача безпосередньо до відповідача від 17 лютого 2015 року та 26.02.2015 року з приводу повернення їй коштів, які відповідач повинен повернути за умовами Договору - Заяви від 11 лютого 2014 року № 300131/8761/370-14 на банківський вклад (депозит) «Стандарт», залишилися з боку відповідача без відповідей. Згідно з п. 2 вказаного Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 21,00% річних. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку № [NUMBER]. Вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на Вклад, протягом строку , визначеного в п.1 вказаного Договору-заяви, щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п.4.2, 4.3.2 Основних умов (п.5 Договору-заяви). У відповідності до п.6 Договору-заяви після закінчення строку, визначеного в п. 1 даного Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями в п. 5.2 Основних умов. Зазначений - Договір - Заява від 11 лютого 2014 року № 300131/8761/370-14 на банківський вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, згідно з п. 10 Договору-заяви набуває чинності після його підписання Вкладником та Банком з дня надходження коштів на Вкладний рахунок і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.. 611 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК України). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню три відсотки річних від простроченої суми, а саме 94, 68 грн. (72 000,00грн. х 3% : 365 х 16 прострочених днів). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved