Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь додаткові витрати у розмірі 13 480 грн. на навчання сина [PERSON], [INFO] у Київському коледжі комп'ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON]. З моменту розлучення відповідач почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. З огляду на це, Старокиївським судом міста Києва від 27.03.1996 року ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 25% від усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] до настання повноліття. Виконавчий лист №2-1430 від 01.04.1996 року, виданий Старокиївським районним судом міста Києва знаходився на виконанні у виконавчій службі Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. Проте, відповідач, починаючі з 2010 року ухилявся від виконання рішення суду. У зв'язку з чим позивач була вимушена звернутись до суду для стягнення заборгованості по сплаті аліментів і пені. В результаті цього, Апеляційним судом міста Києва рішенням від 26.12.2013 року відповідача зобов'язано сплатити на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 21 197,51 грн. Після закінчення ліцею син вступив на денну форму навчання на контрактній основі до Київського радіомеханічного коледжу при Національному авіаційному університеті (Київський коледж комп'ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету), який закінчив у червні 2015 року. Плата за всі 4 роки навчання у коледжі відповідно до договору про навчання №110203 від 02.08.2011 року становить 26 960 грн. Дану суму за навчання сина внесено позивачем на рахунок коледжу. Після того, як сину виповнилось 18 років, сплив термін дії виконавчого листа №2-1430 від 01.04.1996 року. Син позивача та відповідача проживає разом з матерю та знаходиться на її повному утриманні. Крім сина, разом з нею проживає та знаходиться на утриманні її матір [PERSON], пенсіонерка за віком, яка перенесла інсульт, потребує лікування та реабілітації. Відповідач після досягнення сином повноліття та припинення виплати аліментів не виявив бажання надавати матеріальну допомогу, тому позивач звернулась до Дарницького суду міста Києва з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05.02.2014 року позов задоволено та стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 25 % від усіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], починаючи з 14.01.2014 року і до закінчення навчання, а саме 30.06.2015 року. Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист №753/1238/14, який знаходиться на виконанні у відділі виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач аліментів не сплачує та у нього утворилась заборгованість. На день подання позову фактично позивач на навчання сина понесла витрати, які становлять 26 960 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд винести рішення про його задоволення з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання, призначене на 03.02.2016 року не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 09.09.1994 року по 21.11.1996 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] року. [PERSON] навчався в період з 01.09.2011 року по 01.07.2015 року в Київському радіомеханічному коледжі Національного авіаційного університету, строк закінчення коледжу 30.06.2015 року. Відповідно до довідки Київського коледжу комп'ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету №53 від 19.03.2015 року плата за весь період навчання [PERSON] сплачена в повному обсязі в розмірі 26 960 грн. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05.02.2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14.01.2014 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2015 року. Стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та ст. 198 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Станом на час розгляду справи син сторін [PERSON] закінчив навчання у коледжі та є повнолітньою особою. До відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення на повнолітнього сина додаткових витрат на навчання посилається на ст. 185 та ст. 199 СК України. Так, ст. 185 СК України встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимоги цієї статті розповсюджуються тільки при стягненні додаткових витрат з батьків на дитину, яка не посягла повноліття. З зазначеного можна зробити висновок, що законом не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину та з огляду на вказані вимоги закону заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed