Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1810136300:03:017:0024, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] , площею 0,1 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно схеми розподілу земельної ділянки - угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою між позивачем та [PERSON] , що додається. При цьому посилається на те, що вона є співвласником частини будинку по [ADDRESS] в розмірі 54/100 частини, яку вона успадкувала після смерті батька. Іншим співвласником будинку є [PERSON] в розмірі 46/100 частини, яка перейшла йому разом із земельною ділянкою площею 0,1 га від батька [PERSON] за договором дарування. На думку позивача, [PERSON] в порушення вимог закону та її законних прав, без оформлення з нею нотаріально посвідченої угоди про визначення порядку користування земельною ділянкою, на підставі довідки БТІ про належність йому всього будинку, отримавши рішення міської ради, протиправно оформив право власності на всю земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд, що належить на даний час позивачу на праві власності. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.10.2019 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 1810136300:03:017:0024, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2019 року заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення, призначено по справі судову земельно-технічну експертизу на час проведення якої зупинено провадження в справі. Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.01.2020 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2019 року залишено без змін. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2020 року поновлено провадження у цивільній справі. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, які в ньому викладені та просив його задовольнити, а представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог та у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 07.10.1996 року [PERSON] став власником 46/100 частин жилого будинку по [ADDRESS] . Рішенням 35 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 06.11.2009 року №1094 [PERSON] надано безоплатно у власність в межах норм приватизації для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га та в оренду площею 0,0308 га строком на 10 років. На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої КП «Житомирський міський центр земельних відносин», виготовлено Державний акт серії ЯМ №796721, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №181010001000863 27.08.2012 року та зареєстровано земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до договорів дарування, укладених 26.07.2013 року з [PERSON] , [PERSON] став власником 46/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1 га за вказаною адресою. Позивач [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.01.2018 року, отримала в спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , 54/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . 14.02.2019 року розроблено проект угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] згідно фактичного користування між [PERSON] та [PERSON] , який ними не підписаний. Відповідно до висновку експерта №198/06-2020 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.06.2020 року у фактичному користуванні співвласників будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , перебуває земельна ділянка площею 1335 кв.м. (0,1335 га), що має складну багатокутну форму. Встановити фактичний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1810136300:03:017:0024, яка розташована за вищезазначеною адресою між [PERSON] та [PERSON] в тому числі конфігурацію, проміри та площу ділянки, що перебуває у користуванні [PERSON] не вбачається за можливе, оскільки: між співвласниками будинковолодіння фактично не склався порядок користування земельною ділянкою; в межах ділянки відсутні матеріальні рубежі які утворюють ділянки із замкнутим контуром. При цьому площа земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:03:017:0024, яка перебуває в межах фактичного землекористування (огородженої території) співвласників будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] становить: 996,0 кв.м. (згідно меж визначених державним земельним кадастром на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:03:017:0024); 999,0 кв.м. (згідно меж визначених технічною документацією, а саме каталогом координат кутів поворотних точок на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:03:017:0024). Поділ земельної ділянки площею 0,100 га (1000,0 кв.м.) з кадастром номером 1810136300:03:017:0024, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , відповідно до вимог нормативно-правових актів та часток співвласників без земель спільного користування, є технічно можливим. Експертом запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки відповідно меж визначених державним земельним кадастром та два варіанти відповідно меж визначених технічною документацією. За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За нормами статті 12 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 118 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до вказаної норми громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до статті 116 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно статей 125, 126 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 із змінами, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, судом встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0,1 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 1810136300:03:017:0024, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано у встановленому законом порядку за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №796721 та у подальшому право власності на цю ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 26.07.2013 року. Вищевказані Державний акт на право власності на земельну ділянку та договір дарування не скасовані та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Посилання позивача в обґрунтування позову на відсутність угоди про порядок користування земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] , а також на довідку БТІ від 12.11.2008 року №13766-А, в якій зазначено, що [PERSON] є одноособовим власником будинку, що не відповідає дійсності, не є підставою для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки без вказаної угоди і на підставі вищевказаної довідки було прийнято рішення міської ради про надання земельної ділянки у власність [PERSON] . Разом з тим, позовних вимог про скасування вищезазначених рішення міської ради, Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки [PERSON] , позивачем не заявлено. Також слід зазначити, що в позовній заяві [PERSON] не зазначає, яку саме державну реєстрацію земельної ділянки вона просить скасувати з посиланням на відповідну дату, номер рішення про державну реєстрацію та державного реєстратора, що вчинив таку реєстраційну дію. Крім того, позивачем не надано жодних доказів порушення державним реєстратором вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час здійснення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачами. З огляду на вищевикладене та те, що правовстановлюючі документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачами, є чинними, тому відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності на цю ділянку. Встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою згідно схеми розподілу земельної ділянки - угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою, про що просить позивач в позовній заяві, згідно фактичного землекористування, суперечить вимогам статей 88, 120 ЗК України та статті 358 ЦК України. Враховуючи вищенаведене та наявність чинного договору дарування і державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] , позовна вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою не підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed