Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь суму коштів, що належить позивачу при звільненні, у розмірі 69570 грн (в тому числі 67141 грн - заборгованість по заробітній платі за період з травня 2019 року по 19 травня 2020 року; 2429 грн - компенсація за невикористану відпустку), середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 20 травня 2020 року по день фактичного розрахунку, виходячи із середнього заробітку 190,13 грн за кожен день затримки, що на дату подання позовної заяви становить 8555,85 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 19 травня 2020 року була звільнений з посади провідного інженера-конструктора ІТЦ АТ «ДАЗ» на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін та згідно наказу №487К від 19 травня 2020 року. В день звільнення 19 травня 2020 року відповідач не повідомив позивача письмово про суми, нараховані при звільненні, та не здійснив виплату належних позивачу при звільненні коштів. Позивач вважає, що при звільненні їй мали бути виплачені наступні суми: заборгованість по заробітній платі з травня 2019 року по 19 травня 2020 року у загальній сумі 67141 грн, а саме: травень 2019 року - 2830 грн, червень 2019 року - 4638 грн, липень 2019 року - 4990 грн, серпень 2019 року - 4252 грн, вересень 2019 року - 3279 грн, жовтень 2019 року - 5894 грн, листопад 2019 року - 5894 грн, грудень 2019 року - 5894 грн, січень 2020 року - 5894 грн, лютий 2020 року - 5894 грн, березень 2020 року - 5894 грн, квітень 2020 року - 5894 грн, травень 2020 року - 5894 грн; - компенсація за невикористану відпустку у 2019-2020 роках (18 днів) - 2429 грн. Загальна сума виплат, належних позивачу при звільненні становить 69570 грн. Оскільки відповідач на звернення позивача від 26 травня 2020 року не надав останній розрахунок сум, що належить позивачу при звільненні, та не виплачував заробітну плату починаючи з травня 2019 року, позивач у своїх розрахунках сум, належних до виплати, виходить із інформації, отриманої від працівників відповідача в усному порядку. Також з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 20 травня 2020 року по день фактичного розрахунку, виходячи із середнього заробітку 190,13 грн за кожен день затримки. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 19 травня 2020 року позивача було звільнено за угодою сторін (а.с.19-20). Заборгованість відповідача перед позивачем по виплатам заробітної плати за період з травня 2019 року по травень 2020 року складає: травень 2019 року - 3559,69 грн, червень 2019 року - 5834,63 грн, липень 2019 року - 6276,30 грн, серпень 2019 року - 5348,35 грн, вересень 2019 року - 4125,33 грн, жовтень 2019 року - 7413,34 грн, листопад 2019 року - 2695,76 грн, грудень 2019 року - 1347,88 грн, січень 2020 року - 1347,88 грн, лютий 2020 року - 1347,88 грн, травень 2020 року - 3751,39 грн, що разом становить 43048,43 грн (а.с.29-31). Крім того, позивачу при звільненні не виплачено грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки, що за період 2019-2020 рік (18 днів) складає 2429 грн. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем за період з травня 2019 року по травень 2020 року складає 43048,43 грн та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у 2019-2020 роках (18 днів) - 2429 грн. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, а також таким, що буде знаходитися в межах заявлених позивачем вимог, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 43048,43 грн (3559,69+5834,63+6276,30+5348,35+4125,33+7413,34+2695,76+ 1347,88+1347,88+1347,88+3751,39) та 2429 грн компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, що разом складає 45477,43 грн. Зазначену суму заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки позивачу станом на час розгляду справи судом не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Крім того, згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, передбачено, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, становить: січень 2020 року - 1347,88 грн, лютий 2020 року - 1347,88 грн, що разом складає 2695,76 грн (1347,88+1347,88) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (21 + 20 = 41 день) = 65,75 грн. Враховуючи наведене суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 20 травня 2020 року і по день розгляду справи судом, оскільки на день розгляду справи судом відповідач так і не провів з позивачем остаточний розрахунок. Кількість робочих днів за період з 20 травня 2020 року по 09 вересня 2020 року складає 78 днів, а саме: травень 2020 року - 8 днів, червень 2020 року - 20 днів, липень 2020 року - 23 дні, серпень 2020 року - 20 днів, вересень 2020 року - 7 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 20 травня 2020 року по 09 вересня 2020 року складає: 78 днів х 65,75 грн = 5128,50 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5128,50 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з позову, позивачем заявлено дві позовні вимоги, за однією з яких він звільнений від сплати судового збору, а за другою вимогою ним сплачено 840,80 грн, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн, а також за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 503,99 грн (840,80*5128,50/8555,85).

Outcome: partial