Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в якому зазначила, що 13 серпня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений попередній договір який передбачав у строк не пізніше 13 серпня 2014 року [PERSON] продасть а вона купить житловий будинок та земельну ділянку розташовану по [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим №8691, 13.08.2013 року Відповідно до п.2 договору відчуження нерухомого майна мала би відбутися за 319720 грн., що еквівалентно 40000 доларів США. Відповідно до п.3 договору продавець зобов'язалась взяти на себе зобов'язання зібрати всі необхідні документи для укладання купівлі - продажу в тому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки. Відповідно до п.5 договору позивач передала а [PERSON] отримала гроші у сумі 79930 грн., що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України. Відповідач станом на 13.08.2014 року не зібрала всі необхідні документи для укладання договору купівлі продажу нерухомого майна в зв'язку з чим нею були порушені п.1 та 3 попереднього договору від 13.08.2013 року. 13.08.2014 року між сторонами була укладена додаткова угода яка посвідчена нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим №4453, до попереднього договору за реєстровим №8691 від 13.08.2013 року. Додатковою угодою було передбачено, що відповідач [PERSON] не пізніше 15 жовтня 2014 року підготує всі необхідні документи і продасть житловий будинок та земельну ділянку яка знаходиться за адресою [ADDRESS] а вона купить даний будинок. Станом на 15 жовтня 2014 року відповідач не підготувала всі необхідні документи для продажу житлового будинку та земельної ділянки у зв'язку з чим не було можливості нотаріально посвідчити договір купівлі продажу. Позивач вважає, що відповідно до укладеного попереднього договору про купівлю продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.08.2013 року відповідач має відшкодувати їй сплачену нею суму авансу в розмірі 79930 грн., сплатити їй штраф відповідно до п.8 договору у розмірі 100% від суми сплаченого авансу та сплатити пеню у розмірі 10% від суми, що підлягає поверненню за кожен день прострочення виконання що в загальній сумі складає станом на 30.10.2014 року 79930 грн. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити вказані суми а тому вона просить суд стягнути в примусовому порядку на її користь з відповідача аванс в розмірі 79930 грн., штраф відповідно до п.8 договору у розмірі 100% від суми сплаченого авансу а саме 79930 грн., та пеню у розмірі 10% від суми в розмірі 79930 грн. , що в загальній сумі 239790 грн., та понесені судові витрати. Представник відповідача під час проведення підготовчого судового засідання звернувся до суду з зустрічним позовом в якому зазначив, що заявлений позов [PERSON] не визнає в повному обсязі і посилається на те, що 15.10.2014 року знаходячись у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, [PERSON] остання відмовилась укласти договір купівлі продажу. Все це змусило його звернутися до приватного нотаріуса [PERSON] щоб остання передала відповідачу, що останній строк для укладання договору купівлі продажу є 01 листопаду 2014 року у приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області, Чайки О.М.. Він як представник продавця не відмовлявся від укладання договору купівлі продажу а тому вважає, що немає підстав для повернення сплаченого покупцем авансу по попередньому договору від 13.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, [PERSON] за реєстровим №8691. Представник відповідача також вважає, що зі сторони позивача не було жодної вимоги щодо повернення сплаченого авансу, направлену 16.10.2014 року нотаріусом [PERSON] їй вимогу про повернення авансу, він не отримав. Представник відповідача вважає, що позивач має відшкодувати [PERSON] витрати на оплату за використаний газ в сумі 3040 грн. 64 коп., в зв'язку з тим що остання посилила в житловий будинок своїх родичів які проживали практично цілий рік та безоплатно користувалися газом світлом та житловим будинком. Представник відповідача вважає, що позивач має відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в сумі 20000 грн., оскільки [PERSON] разом зі своїми родичами проживали в житловий будинок, вводили його та [PERSON] в обману що мають намір купити будинок. За вказаний час продавець змушена була відмовити іншим покупцям в продажу будинку. В судовому засіданні представники [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просять суд його задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнають, просять суд в його задоволені відмовити. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнає в повному обсязі, просить суд відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі просить суд його задовольнити. [PERSON] додатково суду пояснив, що дійсно станом на 15.10.2014 року у нього на руках не було всіх необхідних документів які вимагалися нотаріусом для оформлення договору купівлі продажу. Були відсутні витяги на земельну ділянку з Держземагенства. Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що заявлений позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню а в задоволенні зустрічного позову представника відповідача в інтересах [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Показами свідка [PERSON] судом встановлено, що на прохання [PERSON] вона позичила останній гроші на купівлю житлового будинку в с. Ревківці, Новоселицького району в сумі 150000 грн.. 15.10.2014 року вона з цими грішми які передала для зберігання в сумці [PERSON], якій був разом з нею в нотаріальній конторі. В приймальні у приватного нотаріуса [PERSON] їй стало відомо, що договір необхідно оформити за місцем знаходження житлового будинку а саме в Новоселицькому районі, але немає всіх необхідних документів. Після чого вони всі поїхали до Новоселицького району до державного нотаріуса яка також підтвердила факт відсутності всіх необхідних документів в подальшому поїхали до приватного нотаріуса Чайка О.М. де у її присутності та присутності сторін було встановлено відсутність всіх необхідних документів для оформлення договору купівлі продажу житлового будинку. [PERSON] з грішми знаходився біля машині. Після чого поїхали до [PERSON] для продовження договору але сторони почали сваритися і [PERSON] відмовилась від продовження договору. Показами свідка [PERSON] судом встановлено, що на прохання [PERSON] він 15.10.2014 року отримав від неї гроші які передбачалися для [PERSON] яка мала намір купити житловий будинок десь у Новоселицькому районі. Гроші зберігав в сумці і постійно знаходилися при ньому. Він був присутній з цими грішми в нотаріальній конторі в м. Чернівці та в м. Новоселиця. Свідок [PERSON] суду показав, що він не перебуває ні в яких відносинах з [PERSON], він не є її чоловіком та співмешканцем, але перебуває в хороших відносинах як знайомий з нею 7-8 років. 15.10.2014 року [PERSON] звернулась до нього за допомогою з приводу купівлі житлового будинку, він був присутній як свідок в нотаріальній конторі в м. Чернівці у [PERSON]. З розмови він зрозумів що немає всіх документів у продавця. З Чернівців вони поїхали до м. Новоселиця де в нотаріальній конторі йому стало відомо. Що немає всіх необхідних документів для оформлення договору, після чого повернулися в Чернівці для продовження терміну договору, але [PERSON] відмовилась від купівлі житлового будинку. Він своїх родичів не вселяв в житловий будинок в с. Ревківці, Новоселицького району. Вселяв в даному будинку його матір та сестру з дітьми [PERSON] на яких умовах вселялися йому не відомо. Сама [PERSON] проживала в [ADDRESS] вона не проживала. Свідок [PERSON] суду показав, що знайомий з [PERSON] на протязі 8 - років, остання орендує у його матері квартиру з вересня 2012 року по серпень 2014 рік, оскільки мати поїхала за кордоном. В даній квартирі [PERSON] проживала з своїми двома дітьми. Свідок [PERSON] суду показала, що будинок по [ADDRESS] належить матері її чоловіка [PERSON], яка мала намір продати. Після укладання попереднього договору в серпні 2013 року [PERSON] попросилась проживати в будинок, їй надані були ключі від будинку та можливість розпоряджатися всім будинком. Вона вселила в будинок родичів свого чоловіка на ім'я [PERSON], його матір, вітчима, сестру з дітьми. За комунальні послуги мала платити [PERSON] та [PERSON], якого представила як її чоловіка. Вона з чоловіком проживає в м. Чернівці а свекруха [PERSON] весь цей період часу перебувала та перебуває за кордоном. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає неподалік від будинку [PERSON], та працює поштаркою в с. Ревківці, сільради с. Слобода Новоселицького району. Вона дізналась, що [PERSON] продає будинок, та в цьому будинку на протязі 2013 - 2014 року проживали покупці. Познайомилась особисто з [PERSON] та його дружиною [PERSON], яка на той час була вагітна. Вони прожили в будинку 4- 5 місяців, чи проживали постійно їй не відомо. Та на яких умовах проживали родичі [PERSON] їй також не відомо. При проживанні в даному господарстві вона бачила як [PERSON] доглядала за будинком, малювала паркан, та працювала на городі. З попереднього договору від 13.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №8691 у приватного нотаріуса [PERSON] Чернівецького нотаріального округу вбачається, що [PERSON] має намір продати а [PERSON] купити житловий будинок та земельну ділянку розташований по вул.. Головна 43 с. Ревківці, Новоселицького району. [PERSON] зобов'язується підготувати всі необхідні документи для продажу житлового будинку втому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки до 13.08.2014 року. З додаткової угоди від 13.08.2014 року зареєстрованій в реєстрі за №4453 до попереднього договору від 13.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №8691 у приватного нотаріуса [PERSON] Чернівецького нотаріального округу вбачається, що [PERSON] станом на 13.08.2014 року не виконала взяті на себе зобов'язання відповідно до п.3 Попереднього договору від 13.08.2013 року. У зв'язку з чим між сторонами була укладена додаткова угода відповідно до якої [PERSON] зобов'язується підготувати всі необхідні документи для продажу житлового будинку втому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки до 15.10.2015 року. З листа №3411, №3410, №3409 від 13.11.2014 року з Новоселицької райдержадміністрації, вбачається, що оформленням витягів про нормативно грошову оцінку займається відділ Держземагенства у Новоселицькому районі у період з 01.01.2014 року по 15.10.2014 року звернень щодо отримання висновку про права третіх осіб, про нормативно - грошову оцінку, щодо отримання висновку на земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] не було. Суд оцінюючи у сукупності викладені пояснення сторін, показів свідків та дослідженні судом докази дійшов висновку, що станом на 15.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] якій представляв інтереси своєї матері [PERSON] як сторона по договору не виконали взяті на себе зобов'язання відповідно до п. 3 Попереднього договору від 13.08.2013 року та не виконала взятий на себе обов'язок по додатковій угоді до попереднього договору від 13.08.2014 року. Згідно з ч.1,2 ст.571 ЦК України, Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. 2. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. Суд оцінюючи викладені докази у сукупності з викладеними нормами та виходячи з укладеного між сторонами договору дійшов висновку, що відповідно до п.6 Попереднього договору від 13.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №8691 [PERSON] зобов'язана повернути [PERSON] отриманий аванс в сумі 79930 грн.. Згідно з ст..549 ЦК України, 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суд оцінюючи викладені докази у сукупності з викладеними нормами та виходячи з укладеного між сторонами договору дійшов висновку, що відповідно до абзацу 1 п.8 Попереднього договору від 13.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №8691 [PERSON] зобов'язана сплатити іншій стороні штраф у розмірі 100% від суми отриманого авансу від [PERSON], тобто гроші в сумі 79930 грн., що не суперечить вимогам ч.2 ст.549 ЦК України.. З заяви [PERSON] завіреної приватним нотаріусом [PERSON] Чернівецького нотаріального округу від 16.10.2014 року зареєстровану в реєстрі за №3129, вбачається, що [PERSON] просить повернути протягом однієї доби з дня отримання даної заяви, отриманий аванс громадянкою [PERSON] в сумі 79930 грн. у зв'язку з порушенням останньою зобов'язання у строк не пізніше 25.10.2014 року щодо укладання договору купівлі продажу житлового будинку розташованого в [ADDRESS]. Дана заява відповідно до поштового повідомлення від 17.10.2014 року була направлена в с. Слобода, Новоселицького району адресату [PERSON], тобто за зазначеною нею місцем проживання що відповідає даним зазначеним у вступній частині договору. З поштового повідомлення вбачається, що воно вручено особисто 20.10.2014 року. Враховуючи зміст абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручення їм належним чином. Обставину про відмову [PERSON] в укладанні договору купівлі продажу з [PERSON] була відома представнику продавця [PERSON] якій є її рідним сином, що було визнано ним у судовому засіданні. Суд оцінюючи у сукупності викладені обставини вважає, що [PERSON] належним чином була повідомлена позивачем про обставини відмови покупця в укладанні договору купівлі продажу і необхідністю повернути суму отриманого авансу у зв'язку з не виготовленням всіх необхідних документів продавцем у встановлені строки. Позивач поданою позовною заявою в новій редакції в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України, просить суд відповідно до абзацу 2 п.8 Попереднього договору від 13.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №8691 стягнути з [PERSON] 10% пені від суми, що підлягає поверненню за кожен день прострочення виконання а саме суму в 1182964 грн. 00 коп. ( один мільйон сто вісімдесять дві тисячі дев'ятсот шістдесять чотири грн.. 00 коп.). Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦПК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Отже, для настання негативних наслідків у вигляді відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням або невиконанням попереднього договору, необхідною умовою є необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору протягом строку, встановленого попереднім договором. При цьому під ухиленням слід розуміти не намір відмовитись від договору, а конкретні дії учасників правовідносин, спрямованих на невиконання умов договору. Також враховується настання строку виконання умов попереднього договору та відсутність можливості його виконання у строк, визначений договором. Вирішуючи питання про відповідальність сторін за не укладення основного договору, судом встановлено, що [PERSON] не виконала взяті на себе обов'язок відповідно до п. 3 Попереднього договору від 13.08.2013 року та не виконала взяті на себе обов'язки по додатковій угоді до попереднього договору від 13.08.2014 року. Відповідно до загальних засад змагальності (ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України) саме на відповідача законом покладено обов'язок довести відсутність перешкод для укладення договору купівлі-продажу у строк, передбачений п. 3. попереднього договору, та відсутність своєї вини в неукладені такого договору. Проте ні відповідач ні його представник не надали суду відповідні докази. За таких обставин, суд приходить до висновку, що умови попереднього договору щодо продажу позивачу житлового будинку виконані не були саме з вини відповідача оскільки остання взяті на себе обов'язки не виконала. Суд оцінюючи вище викладені докази у сукупності з зазначеними правовими нормами дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення пені (неустойки) у зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань правомірна і не суперечить закону. Суд враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує суму фактичних збитків тобто суму неповернутого авансу суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача неустойка з врахуванням принципу розумності та справедливості в сумі 79930 грн.. Позивач подавши до суду позов в новій редакції в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України просить суд стягнути з відповідача на її користь індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання в сумі 10630 грн.69 коп.. Відповідно до п.6 Договору [PERSON], зобов'язується повернути [PERSON] отриманий аванс у повній сумі протягом однієї доби з дня вимоги, заявленої в будь якій формі. Вимога про повернення суми авансу направлена відповідачу приватним нотаріусом 16.10.2014 року за місцем реєстрації в с. Слобода, Новоселицьткого району в якій зазначено, що у зв'язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо укладання договору купівлі продажу житлового будинку просить не пізніше 15.10.2014 року повернути отриманий аванс в сумі 79930 грн.. Лист отриманий 20.10.2014 року, що підтверджується копією поштового повідомлення на а.с.13. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховуючи, що відповідач прострочила виконання грошового зобов'язання тобто не повернула суму отриманого авансу у встановлений договором строк, суд вважає що вимога про стягнення індексу інфляції є правомірною. Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 10630 грн. 69 коп., тобто сума боргу: - в листопаді 2014 року складала 79930 грн. 00 коп. х 101,9 індекс інфляції = 81448 грн.67 коп., інфляційні складають 1518 грн. 67 коп.. - в грудні 2014 року складала 79930 грн. 00 коп. х 103,0 індекс інфляції = 82327 грн.90 коп., інфляційні складають 2397 грн. 90 коп.. - в січні 2015 року складала 79930 грн. 00 коп. х 103,1 індекс інфляції = 82407 грн.83 коп., інфляційні складають 2477 грн. 83 коп.. - в лютому 2015 року складала 79930 грн. 00 коп. х 105,3 індекс інфляції = 84166 грн.29 коп., інфляційні складають 4236 грн. 29 коп.. Викладені докази у своєї сукупності дають суд підстави вважати, що по зустрічному позову відсутні правові підстави для зарахування сплаченого позивачем авансу в сумі 79930 грн. по договору як штраф у зв'язку відмовою [PERSON] від укладання договору купівлі продажу житлового будинку. Оскільки станом на 15.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] якій представляв інтереси своєї матері [PERSON] не виконали взяті на себе зобов'язання відповідно до п. 3 Попереднього договору від 13.08.2013 року та не виконали взяті на себе обов'язки по додатковій угоді до попереднього договору від 13.08.2014 року. Тому суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити за недоведеністю. Згнідно з ст..59 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3.Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач по зустрічному позову стверджує, що [PERSON] в період часу з 15.08.2013 року по вересень 2014 року включно проживала в будинку по [ADDRESS]. З наданих представниками [PERSON] доказів та показів свідка [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в с. Шешори, Косовського району, Івано-Франківської області, з вересня 2012 року по серпень 2014 року проживала в [ADDRESS] зі своїми малолітніми дітьми (довідка №224 від 08.12.2014 року). Проживали в житловий будинок в с. Ревківці, Новоселицького району, родичі [PERSON], які вселялися на прохання [PERSON] з дозволу [PERSON]. [PERSON] наполягає на тому, що між його матерю [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір найму житла строком на один рік. Згідно з ст..811 ЦК України, договір найму житла укладається в письмовій формі. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази дійшов висновку, що представник позивача по зустрічному позову не надав суду належних та допустимих доказів того , що між сторонами був укладений договір найму житлового будинку, тому суд вважає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тобто поясненнями [PERSON] та показами свідків [PERSON] і [PERSON]. Отже суд вважає, що позовна вимога про стягнення витрат за спожитий газ з позивача є неправомірною а тому в її задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд оцінюючи надані сторонами пояснення у сукупності з показами свідків, дослідженими судом доказами суд дійшов висновку, що [PERSON] не надав суду доказів того що [PERSON] порушила права [PERSON], тому суд вважає що в задоволенні заявленого позову щодо відшкодування нанесеної моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю. Згідно з ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї суми частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Суд приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково стягнуто з відповідача на користь позивача аванс в сумі 79930 грн. та штраф в сумі 79930 грн., що в загальній сумі складає 159860 грн., суд вважає що пропорційно в даній частині слід і стягувати і судовій збір з відповідача, тобто 1598 грн. 60 коп.. Суд вважає, що понесені витрати відповідачем у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі не підлягають відшкодуванню.

Outcome: partial