Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 22 січня 2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №01. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя у них не склалося, оскільки впродовж останніх років спільного проживання траплялися навіть випадки домашнього насильства, що у результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вже майже три роки вони проживають окремо, кожен з них має кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а відтак вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, оскільки це буде суперечити як її інтересам, так і інтересам їх спільних дітей. Зазначає, що разом з даним позовом також звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. На даний час питання розірвання шлюбу нею обдумане, примирення вважає неможливим, а тому просить не надавати строк для примирення та розірвати шлюб між ними. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 1, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 січня 2005 року (а. с. 4). Також встановлено, що у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 05 вересня 2007 року та 06 серпня 2012 року (а. с. 7). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають близько трьох років. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved