Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в позовній заяві вказавши, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,82 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) господарства , що розташована на території Домашівської сільської ради. Зазначає, що вона та її дядько [PERSON] відповідач у справі є спадкоємцями за законом та спадкують майно у рівних частках, якщо хтось не відмовиться від своєї частку в користь іншого. Звернувшись у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що відповідач у встановлений законом термін, як встановлено ст..1270 ЦК України, не подав відповідної заяви, як і не відмовився від прийняття спадщини. Також, вказує, що інших спадкоємців за законом не має, фактично вступила в користування та управління спадковим майном. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Згідно Сертифікату про право приватної власності на землю серії [NUMBER] встановлено, що померлій [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,82 га без визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Домашівської сільської ради та надана для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі розпорядження Сокальської райдержадміністрації №254. Із довідки №601 від 18.05.2018 року встановлено, що позивач до дня смерті баби [PERSON] проживала та була зареєстрована разом із нею в [ADDRESS] Разом з цим, згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В свою чергу відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом вказаних земельних ділянок після діда. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995р., Постанови Кабінету Міністрів України №801 від 12.10.1995р. та ст.2 Закону України «про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власникам земельних часток (паїв)», основним документом що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, виданий районною (міською) державною адміністрацією. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивача про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку.

Outcome: partial