Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду 30.03.2021 з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна, в якому просить суд зняти арешт з належного їй нерухомого майна, а саме з 1/5 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який було накладено на підставі постанови від 18.03.2010 Саксаганського ВДВС КМУЮ, номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10747356, зареєстровано 25.01.2011 реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. В обґрунтування позову позивач вказує, що їй на підставі свідоцтва про право власності належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] . З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація на якому є у публічному доступі, 02.02.2021 позивач дізналася, що стосовно неї наявний запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10747356, який зареєстровано 25.01.2011 реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Як на підставу обтяження зазначена постанова Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2010. Об`єктом обтяження є 1/5 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є позивач [PERSON] . Звернувшись до органів виконавчої служби про надання інформації щодо арешту нерухомого майна, 16.02.2021 позивачкою отримано відповідь, що на виконанні у Саксаганському відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №18094938 з примусового виконання судового наказу №2н-4712/09 від 19.05.2009, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суми боргу у розмірі 3741,23 грн. У даному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно, що було внесено до всіх державних реєстрів. На підставі вказаного судового наказу борг на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» позивачкою сплачено у повному обсязі. Державним виконавцем 07.04.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу, однак накладений арешт на належну позивачці частку у нерухомому майні, знятий не був. Так як на сьогодні борг за судовим наказом №2н-4712/09 погашено, виконавчого документу у органах ДВС не перебуває, виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на майно боржника, закінчено та матеріали виконавчого провадження знищено, позивач змушена звернутися до суду, оскільки зняти арешт у досудовому порядку не має можливості. Позовна заява ухвалою від 31.03.2021 прийнята в провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням до підготовчого засідання. Представником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21.04.2021 подано суду відзив на позовну заяву, в якій він зазначає свою незгоду з доводами позивачки та вказує, що з 18.03.2010 по 07.04.2011 у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №18094938 з примусового виконання судового наказу №2н-4712/09 від 19.05.2009, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення суми боргу у розмірі 3741,23 грн з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль». В ході примусового виконання було винесено постанову про арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно, що було внесено до відповідних державних реєстрів обтяження. Державним виконавцем 07.04.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції до 2016 року, де не передбачено скасування арешту з майна боржника. Більш детальну інформацію стосовно вказаного виконавчого провадження надати неможливо, оскільки виконавче провадження у 2015 році знищено у зв`язку зі сплином терміну зберігання. Оскільки на сьогодні боржником виконавчий збір та витрати на користь держави не сплачені, представник просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 23-27). Ухвалою суду\~від 28.04.2021,\~постановленою у\~підготовчому судовому\~засіданні,\~задоволено клопотання\~позивача прозаміну відповідача та залучення третьої особи, якою замінено первісного відповідача на належного АТ «Криворізька теплоцентраль» та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за її відсутністю, обставини, викладені у позовній заяві, підтверджує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Від відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу без участі представника та підтверджує факт, що за судовим наказом №2н-4712/09 від 19.05.2009 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суми боргу, заборгованість відсутня. Відзив на позовну заяву не подавався (а.с. 35). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив. В тексті відзиву на позовну заяву представник просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві, сплату судового збору покласти на позивача, розглядати справу без його участі (а.с. 23-27). Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №757/23139/18 (провадження №61-14832св19). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/5 частини квартири [ADDRESS] , про що зазначено у свідоцтві про право власності на житло та у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Криворізьке БТІ», серії [NUMBER] , номер витягу 12572250 (а.с. 8, 9). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, а саме: 3-кімнатної квартири [ADDRESS] , зареєстровано 25.01.2011 реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2010 Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ, реєстраційний номер обтяження 10747356, арешт на 1/5 частину, що належить [PERSON] із забороною відчуження об`єкту нерухомого майна (а.с. 11-12). Частиною п`ятою статті 124\~Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129\~Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження». На підтвердження своїх заперечень представником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до відзиву на позовну заяву надано витяг з ВП-спецрозділу від 20.04.2021, у якому зазначено, що виконавче провадження №18094938 по виконавчому документу судовому наказу від 19.05.2009 №2н-4712, виданому Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль», завершено. При цьому у даному виконавчому провадженні державним виконавцем Антоненко І.Ф. 18.03.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 07.04.2011 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши підставу стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, а саме не авансує витрати для проведення виконавчих дій (а.с. 26-27). Як вбачається з матеріалів справи, до Саксаганського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області 15.08.2019 звернувся представник АТ «Криворізька теплоцентраль» Цвинда В.В. із заявою, в якій просить винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням боржником у повному обсязі виконавчого документу №2н-4712/09, виданого 19.05.2009 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за послуги з опалення та гарячого водопостачання (а.с. 15). Пунктом 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Виходячи зі змісту положень п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), постанова про повернення виконавчого документа стягувачу через перешкоджання провадженню виконавчих дій у зв`язку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на їх проведення, не є закінченням виконавчого провадження та не є підставою для зняття арешту. Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), що перебачено ст.ст. 48, 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Частинами 3, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено особливості процедури зняття арешту з майна, зокрема з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Позивачка 16.08.2019 звернулася до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про закриття виконавчого провадження та зняття арешту нерухомого майна, у зв`язку з поданням АТ «Криворізька теплоцентраль» заяви від 15.08.2019 про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до довідки №1133 від 15.08.2019 у неї відсутня заборгованість перед АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 17). У довідці АТ «Криворізька теплоцентраль» від 15.08.2019 №1133 зазначено, що у [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , станом на 01.08.2019, заборгованість за теплову енергією перед АТ «Криворізька теплоцентраль» відсутня (а.с. 16). Повторно звернувшись до Саксаганського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) із заявою 04.02.2021, про отримання інформації щодо незняття арешту з належній їй 1/5 частини нерухомого майна, начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Новіковою О. надано відповідь від 16.02.2021 №10041, де зазначено, що з 18.03.2010 по 07.04.2011 у відділі ДВС перебувало на виконанні виконавче провадження ВП №18094938 з примусового виконання судового наказу №2-н-4712 від 19.05.2009, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суми боргу у розмірі 3741,23 грн. В ході примусового виконання було винесено постанову про арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно, яка внесена до відповідних державних реєстрів обтяження. Державним виконавцем 07.04.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції до 2016 року, де не передбачено скасування арешту з майна боржника. Оскільки виконавче провадження знищено у відповідності до вимог Наказу «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», більш детальної інформації надати неможливо. Станом на 12.02.2021 виконавчий документ на виконанні у відділ ДВС не надходив та на виконанні не перебуває (а.с. 14, 17). Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`заний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника та здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що здійснюючи примусове виконання, зокрема, судових рішень, виконавці зобов`язані ефективно та своєчасно в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, необхідні для реального виконання зазначених рішень та спрямовані на захист і відновлення відповідних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.08.2019 [PERSON] погасила заборгованість перед стягувачем. До Саксаганського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) 15.08.2019 стягувачем подано заяву, в якій він просив закінчити виконавче провадження, а 16.08.2019 боржником подано заяву про закриття виконавчого провадження та скасування арешту майна боржника. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак, перебування за вказаних обставин під арештом належної позивачу 1/5 частки у квартири [ADDRESS] за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-якого виконавчого документу, порушує право позивачки на користування належним їй майном, в той час як жодних дій щодо його реалізації державним виконавцем не може бути вчинено без повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання. Оскільки у\~даному виконавчому\~провадженні державним\~виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, стягувачем направлено заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним його виконанням у повному обсязі, будь-яких виконавчих проваджень, у тому числі щодо стягнення виконавчого збору та витрат з [PERSON] , у провадженні Саксаганського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) не перебуває, суд вважає, що [PERSON] добровільно виконала рішення суду згідно виконавчого документу, отже прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржниці втратили свою актуальність, правові підстави для арешту майна боржниці відсутні, а його наявність порушує права позивачки, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 908,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved