Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 вересня 2013 року позивач являється власником житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Ковпака, 57 у місті Ямпіль Вінницької області. Відповідач [PERSON] за згодою позивача була зареєстрована у житловому будинку по вулиці Ковпака, 57 у місті Ямпіль Вінницької області. Разом із [PERSON] у житловому будинку позивача, також були зареєстровані її неповнолітні діти син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю з січня 2011 року в іншому будинку з іншим чоловіком з яким відповідач [PERSON] уклала шлюб. З січня 2011 року відповідач [PERSON] із дітьми, без поважних на те причин, не проживає в будинку по вулиці Ковпака, 57 у місті Ямпіль, а проживає із сімєю за іншою адресою, а саме: по вулиці Горького, 8 у місті Ямпіль Вінницької області. Її прохання знятись із реєстрації місця проживання у житловому будинку позивача, відповідач ігнорує і не бажає добровільно знятись із реєстрації. Відповідач з дітьми не проживає у вказаному будинку з 2011 року. Відповідач з дітьми не є членом її сімї, участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг не приймає. Будь-яких договірних відносин із відповідачем щодо користування житлом по вулиці Ковпака, 57 у місті Ямпіль Вінницької області не має. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє у судовому засіданні на підставі ордеру серії ВН №007115 (а.с.23) та на підставі угоди №103 від 06 жовтня 2015 року (а.с.24), позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє у судовому засіданні на підставі ордера серії ВН №010523 (а.с.25) та на підставі угоди №37 від 07 жовтня 2015 року (а.с.26), заперечував проти задоволення даного позову. Зазначив, що є рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2013 року, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2013 року залишено без змін. Тому вважає, що заявлений позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Просить суд у позові відмовити. Також просить відмовити у задоволенні позову у звязку із спливом позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей при Ямпільській районній державній адміністрації у Вінницькій області [PERSON] підтримала представника відповідача та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, суд прийшов до переконання у тому, що позов підлягає задоволенню, з наступних міркувань: Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по вулиці Ковпака, 57 у місті Ямпіль Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 22856630 (а.с.4) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 травня 2014 року (а.с.6). У вказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON], але з січня 2011 року в даному житловому будинку вони не проживають та за місцем своєї реєстрації не зявлялись, що підтверджується двома актами № 160 від 29 липня 2014 року (а.с.7) та № 128 від 03 червня 2015 року (а.с.8), складених з участю депутатів Ямпільської міської ради. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] одружена вдруге з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №125758 (а.с.9). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Власник майна відповідно до ст.ст.317, 319, 325, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. За правилами ст.391 ЦК України,\~\~власник майна має право вимагати\~\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні даного позову у звязку із пропуском позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами носять триваючий характер і строк звернення до суду з позовом даним не пропущено. [PERSON], як\~\~власник спірного житлового приміщення бажає\~\~за призначенням використовувати належне їй майно. Однак, реєстрація місця проживання\~\~відповідача [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON]\~чинить їй перешкоди у реалізації своїх прав щодо її житлового будинку.\~ Вказаною позивачем підставою для визнання [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком є те, що відповідач [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] без поважної причини не проживають у спірному домоволодінні більше шести місяців. Якщо відповідач без поважних причин не проживає на спірній площі більш строків, які встановлені законом, його може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому суд вважає визнати [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved