Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду в грудні 2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, починаючи з жовтня 2010 року, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. В період зареєстрованого шлюбу з відповідачем в 1988 році на сім'ю із трьох чоловік була надана трьохкімнатна квартира № [ADDRESS] в будинку житлово-будівельного кооперативу «Полісся», яка в 1992 році була повністю виплачена та відповідач, як член житлово-будівельного кооперативу, набув права власності на спірну квартиру. У зв'язку з цим просила шлюб між сторонами розірвати, визнати квартиру № [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а також визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеної вище квартири. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахування меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112, СК України. Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України, що діяв на момент придбання майна та главою 8 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06.06.1981 року. Від шлюбу мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено, зокрема, домовленістю між ними (ч.1 ст.70 СК України). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи (ч.1 ст. 71 СК України). В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.1981 року (а.с. 7). Згідно ордеру № [NUMBER] від 19.07.1988 року члену ЖБК «Полісся» [PERSON] надана квартира [ADDRESS], що складається із трьох ізольованих жилих кімнат, кухні та підсобних приміщень( а.с.17). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] з 10.01.1993 року зареєстроване на відповідача..( а.с. 18-20). Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладене, суд визнає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя, та визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна а саме квартири № [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн. та 1353,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved