Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 04.09.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №6689, у зв'язку з тим, що права на вчинення виконавчого напису умовами договору іпотеки, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] від 06.03.2008 р. № PML-702/727/2008, не було передбачено, відсутня безспірність вимог банку, а крім того, виконавчий напис було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги у стягувача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримував в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» проти позову заперечував, у зв'язку з відсутністю такого способу захисту прав, як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вважав, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис з дотриманням вимог закону. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства ( ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Так, ч. 12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса майна (грошей) розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років, а також положеннями Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що 06 березня 2008 року закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] (позичальник) уклали договір кредиту № ML-702/727/2008. Виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту забезпечувалося іпотекою, предметом якої стало нерухоме майно - двокімнатна ізольована квартира п'ятиповерхового житлового будинку загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], належна на праві власності [PERSON] (іпотечний договір № PML-702/727/2008). 04 вересня 2013 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] від 04.09.2013 року вчинив виконавчий напис (реєстраційний номер 6689), яким запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки - зазначену двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За п. 1 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язання. Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» жодних первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості боржника - [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Більше того, за своїм змістом представлений розрахунок є лише зазначенням загальною суми заборгованості та суми відсотків та не містить у собі розрахунків щодо основної суми боргу та інших складових заборгованості. Крім того, у розрахунку товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не зазначено, за який період він проводиться. Разом з тим, у виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 06.03.2008 року по 12.11.2010 року, що говорить про невідповідність між наданими банком розрахунком та вчиненим виконавчим написом та свідчить про помилковість у діях нотаріуса щодо перевірки розміру та періоду заборгованості. За своєю правовою природою кредитний договір є договором позики, який укладено з фінансовою установою (банком). Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Позика є реальним договором і вважається укладеним з моменту фактичної передачі грошей. Однак, нотаріус при видачі виконавчого напису не звернув уваги на те, що відповідачем не надано документів на підтвердження факту видачі кредиту та утворення заборгованості. Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не надано нотаріусу документів на підтвердження видачі грошових коштів боржнику. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис не перевіривши факт отримання боржником грошових коштів та не встановивши точної дати з якої необхідно проводити розрахунок заборгованості. Судом також встановлено, що пунктом 8.2 договору іпотеки № PML-702/727/2008 передбачено вирішення спорів, а саме: будь-який спір або розбіжність, що виникає між сторонами із, або у зв'язку з цим Договором, вирішується Сторонами шляхом переговорів. Якщо досягнення згоди шляхом переговорів не можливе, то спір буде передано на розгляд компетентному суду. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса умовами вказаного договору іпотеки не передбачено. З вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та нотаріусом допущені суттєві порушення норм чинного законодавства, у зв'язку з чим виконавчий напис нотаріуса належить визнати таким, що не підлягає виконанню. В частині позовних вимог щодо скасування виконавчого напису суд відмовляє, оскільки діючим законодавством такої можливості не передбачено.

Outcome: partial