Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 1649. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 03 листопада 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києва, серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 1649 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2007 року, серія [NUMBER], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1609 (а.с. 5), та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2012 року, серія [NUMBER], про що складено відповідний актовий запис за № 1393 (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання та утримання спільних дітей між ними вирішено мирним шляхом. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони впевнені, що примирення є неможливим, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved