Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 лютого 2004 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося через наявність протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, а також через те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Ведення спільного господарства між сторонами припинене з січня 2013 року, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не бачить. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги у попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позові вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та розірвати шлюб у попередньому судовому засіданні. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 62, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.05.2007 року (а.с.7). Дитина проживає разом із позивачем. Спір щодо місця мешкання дитини в рамках даної справи не заявлений. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач не в змозі підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, з його ініціативи постійно виникають сварки. З січня 2013 року сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Крім того позивач не бажає в подальшому підтримувати сімейні відносини. Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак,як було встановлено судом, винними у розпаді сім'ї рівною мірою є як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір , що дорівнює 275 гривень 60 копійок. На підставі ст.104,105, 110, 112, 114 ,115 СК України,

Outcome: approved