Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовними заявами до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограла від 17.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу по справі №405/8368/15-ц та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів по справі №405/8369/15-ц об'єднано в одне провадження. Об'єднаній цивільній справі присвоєно №405/8368/15-ц. На підтвердження свої позовних вимог позивач зазначила, що 10.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] [INFO], спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, носять формальний характер. Позивач з відповідачем проживають за різними адресами, донька проживає разом з матір'ю, кошти на утримання доньки відповідач не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справу, що підтверджується матеріалами справи, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 158 та ст. 224 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 10.09.2011 року Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №32. Подружні відносини фактично між сторонами припинено, спільного господарства не ведуть, разом не проживаються, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В період спільного життя, у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.02.2013 року, актовий запис №378. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні. Дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 182 СК України, та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоровя, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, тому суд приймає рішення на основі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне присудити з відповідача кошти на утримання дитини в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved