Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини у їхній сім'ї склалися погано з самого початку їхнього спільного з відповідачем життя. Відповідач зловживає спиртними напоями. На цьому ґрунті у них в сім'ї виникали сварки, спори, бійки. У їхній сім'ї назавжди втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та любові. Позивач твердо переконана у необхідності розірванні їхнього шлюбу. Доньку [PERSON], [INFO], залишити на проживання з нею. Після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Позов у частині визначення місця проживання дитини просить залишити без розгляду, оскільки на даний час спір про місце її проживання відсутній. Погоджується на заочний розгляд справи. На запитання суду пояснила, що перебуває на сьомому місяці вагітності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Ухвалою суду від 02.07.2014 року позов у частині визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Суд, вислухавши пояснення позивача та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) та свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що із позивачем по справі вони проживають із жовтня 2013 року. Позивач чекає дитину, батьком якої він являється. Народжену дитину хоче зареєструвати на своє ім'я. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. У відповідності до ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина, мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що позивач фактично має нову сім'ю, чекає дитину від іншого чоловіка, який визнає батьківство ще не народженої дитини, а тому подальше збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Позивач виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у своїй заяві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. Відповідач не надав суду доказів того, що він, являючись працездатним, не працює з поважної причини. Судом встановлено, що відповідач не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання, крім того, є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на дитину, оскільки працездатний. У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив позивачу право на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Клопотань не заявлено. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121 грн. 80 коп. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved