Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 по 26.11.2012, у вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей, син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, в добровільному порядку, аліментів на утримання дітей не надає. Утримання та виховання дітей одноособово для неї є надзвичайно надмірним, з урахуванням потреб кожної дитини індивідуально, а також враховуючи витрати на їхнє харчування, лікування, купівлю одягу, оплату гуртків, які дітьми відвідуються. З огляду на наведене, позивач просить суд, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7264,00 грн. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Від відповідача надійшов відзив, в якому останній позов визнав частково, зазначає, що син проживає з ним, натомість позивач, близько 2-х років проживає в Італії. Фінансовим забезпеченням спільного сина сторін, займається матір відповідача і саме їй він надсилав кошти, коли перебував на заробітках в Польщі, деякі гроші надсилав безпосередньо сину. Щодо утримання доньки, зазначив, що між сторонами наявна усна домовленість по утриманню дітей, він утримує сина, а позивач - доньку. Разом з тим, у нього є ще одна дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього стягують аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку/доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2018. Крім цього, зазначив, що витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід зменшити до 1000,00 грн. На підставі викладеного, просив суд, позов задовольнити частково, в розмірі Ѕ прожиткового мінімуму на кожну дитину та зменшити витрати на правову допомогу до 1000,00 грн. Позивач скористалася правом на подання відповіді на відзив, у якій підтримала раніше висловлену у позовній заяві позицію. Позивача та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові. Відповідач та його представник, позовні вимоги визнали частково, зокрема в розмірі Ѕ прожиткового мінімуму на кожну дитину та 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Також встановлено, що діти проживають разом із матір`ю, яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання, відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітніх дітей, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1350,00 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. Аліменти підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення старшим сином повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення фізичного та гармонійного розвитку дітей, підтримки їх життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7264,00 грн. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: ордер серія АС № 1020882 від 16.06.2021 про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 658 від 30.05.2012, розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 19.05.2021 на суму 7264,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 19-05/21 від 19.05.2021 на суму 7264,00 грн. На підставі наведеного, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність даної справи з відповідача на користь позивача, слід стягнути 3 500 грн. судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, саме такий розмір на думку суду буде співрозмірним та достатнім. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial