Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до суду та просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,501 га, що розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала померлому [PERSON], спадщину після якого прийняла, але не зареєструвала [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначену земельну ділянку. [PERSON] за життя фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] року свого чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із померлим на час відкриття спадщини, що встановлено рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області по справі № 2-1178/2007. Відповідно до цього рішення за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, що є предметом розгляду. Вона є спадкоємцем померлої за заповітом, посвідченого 30.11.2007 Ткаченко О.А. державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори, реєстр № 4218, та прийняла спадщину, подавши заяву нотаріусу, відповідно до якої Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу № 51/2009 рік після смерті [INFO] року [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину, в тому числі й таких, що мають право на обов?язкову частку у спадщині, не має, що також підтверджується матеріалами зазначеної спадкової справи. 28.09.2009 вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно. У видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,501 га, що розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], їй було відмовлено в зв?язку з тим, що не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Зареєструвати дану земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер в даний час неможливо у зв?язку із смертю її власника. Позивач подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надала суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову роз'яснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без її участі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що врегульовано ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що передбачено ст. 328 ЦК України. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Пунктами 9 - 10 розділу УІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-УІ передбачено, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За правилами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки нездійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], не позбавляє спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved