Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, звільнення відповідачем однієї кімнати житлового будинку, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 1973 року вона [PERSON] купила домоволодіння (житловий будинок, земельну ділянку, будівлі, споруди), земельна ділянка якого становить загальну площу 757 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Середня, 22. У зв»язку із незаконними діями батька відповідача [PERSON] у неї виник спір з останнім щодо меж їхніх суміжних земельних ділянок, який вирішувався судом. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 13 жовтня 1998 року було задоволено її позовні вимоги частково. Їй було виділено земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Середня, 22 площею 667 кв. м, а [PERSON] площею 415 кв.м. У цьому рішенні чітко вказані межі їхніх земельних ділянок. У подальшому [PERSON], порушуючи вимоги рішення суду, захопив досить велику частину її земельної ділянки. Та частина її земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності та підлягає фактичному поверненню відповідачем [PERSON] (сином [PERSON]Є.) в порядку судового захисту її прав, описана у резолютивній частині даної позовної заяви. Документальне порушення грубого порушення її прав вона отримала у квітні 2015 року копії листів виконкому Синельниківської міської ради, підписаних міським головою. Перший з цих листів датується 03.04.2015 року, коли вона довідалася про грубі порушення. Таким чином, строк позовної давності (три роки) почався саме 03.04.2015 року, а ні в якому випадку не раніше, тому строк позовної давності вона не пропустила. Згідно ст.. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Просить суд зобов»язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні її приватною власністю, а саме: відсунути огорожу між сусідніми домоволодіннями поза межами житлового будинку вглиб подвір»я (домоволодіння), яким фактично володіє [PERSON], таким чином, щоб загальна площа її домоволодіння, що розташоване за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове вул.. Середня, 22 становила площу, не меншу ніж 667 кв.м. До початку відкритого судового засідання представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Позивач в судове засідання не з»явилась, однак будучи присутньою в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] помер в 2006 році. До початку відкритого судового засідання відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги не визнав, просить справу розглянути без його участі. Будучи присутнім в судовому засіданні зазначив, що спадщину після смерті батька фактично прийняв, так як постійно з ним на час відкриття спадщини проживав. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідно до ч. І ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В матеріалах справи є договір купівлі-продажу від 13.04.1973 року ? частини жилого будинку з господарчими будівлями, на підставі якого [PERSON] є власником вказаної частини житлового будинку. (а.с.4-5). В матеріалах справи є рішення Синельниківського міськсуду Дніпропетровської області від 13.10.1998 року на підставі якого [PERSON] було виділено земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове вул. Середня, 22 площею 667 кв.м, [PERSON] площею 415 кв.м. земельної ділянки. (а.с.10). Позивачем надано суду висновок Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 10.02.2009 року №146, з якого вбачається, що при обстеженні земельної ділянки за адресою: м. Синельникове вул. Середня, 22 встановлено, що за фактичним користуванням деякі розміри не співпадають, які були зазначені в рішенні суду від 13.10.1998 року. Площа [PERSON] згідно рішення суду складає 667 кв.м. На час обстеження 26.01.2009 року розмір земельної ділянки в користуванні [PERSON] складає 645 кв.м. (а.с.23-24). З копії актового запису про смерть №67 від 29.01.2004 року вбачається, що [PERSON] помер 26 січня 2004 року. (а.с. 33). В матеріалах справи є довідка видана Першою синельниківською державною нотаріальною конторою від 29.07.2015 року №01-16/326, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті у 2006 році [PERSON] не заводилась. (а.с. 34). В матеріалах справи є довідка видана головою квартального комітету №25 на запит суду, з якої вбачається, що з [PERSON] зареєстровані та проживали: син [PERSON], невістка [PERSON], онука [PERSON], зять [PERSON], правнук [PERSON], онука [PERSON], правнука [PERSON], правнук [PERSON], зареєстровані і проживають по теперішній час. (а.с.36). За нормами ст. ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім того, за змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Суд не бере до уваги технічні висновки Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 10.02.2009 року надані позивачем, оскільки з них не вбачається стан обставин на час звернення позивачем до суду з позовом про захист своїх порушених прав, оскільки вони є застарілі і можливо з того часу відбулися відповідні зміни. Клопотання про проведення судом земельно-технічної експертизи сторонами не заявлялося. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, у зв»язку з необґрунтованістю позовних вимог. Таким чином суд не вважає, позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного ст. ст. 152, 158 ЗК України,

Outcome: dismissed