Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500 грн., та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 17 квітня 2010 року, під час якого у них народилося двоє дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та майже повністю перебувають на її утриманні. Однак близько двох років вони з відповідачем разом не проживають, він повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не бере участь у їх вихованні та практично не надає ніякої допомоги на їх утримання, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. В той же час, їх старша донька є інвалідом з дитинства, у зв`язку з чим вона несе значні витрати на її лікування, курси реабілітації, однак чоловік цим не переймається. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Крім того додала додаткові докази, що підтверджують факт перебування на її утримання дитини-інваліда, які також просила врахувати при розгляді справи. У судове засідання відповідач також не з`явився, однак попередньо подав заяву, в якій частково визнав позовні вимоги в розмірі по 1 200 грн на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 19 вересня 2018 року (а. с. 6). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні (а. с. 4, 5). Також судом встановлено, що донька сторін [PERSON] дійсно хворіє, з дитинства перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом: F 84.0, що стверджується довідкою № 99 лікаря психіатра-нарколога Перечинської центральної районної лікарні від 26 червня 2019 року, а також довідкою Управління соціального захисту населення Перечинської РДА №490 від 18 жовтня 2019 року (а. с. 9, 35). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч. 3 ст. 181 цього Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд також виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень. Так, при визначенні розміру аліментів у даному конкретному випадку суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, про наявність інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, а також стан здоров`я спільних дітей, одна з яких хворіє та є інвалідом з дитинства, та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень на доньку [PERSON] , [INFO] , та 900 гривень - на доньку [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial