Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на окреме домоволодіння посилаючись на те, що вона є власником домогосподарства у вигляді однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS], яка розташована в одноповерховому одноквартирному будинку. Будинок знятий з балансу ГЖЕД № 7. З метою проведення реконструкції та добудов до будинку, отримання земельної ділянки просить визнати дану квартиру як об'єкт окремого домоволодіння та визнати за нею право власності. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що до повноважень Київської районної у м. Полтаві ради не відноситься зміна статусу квартири на окреме домоволодіння. На звернення позивача щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 624 м2 за адресою [ADDRESS] , їй відмовлено оскільки надання земельних ділянок під квартири не передбачено. Від представника третьої особи - реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21 грудня 2011 року позивач є власником однокімнатної квартири 1 житловою площею 16,8 м2, загальною площею 37,6 м2, що знаходиться в буд. А-1 за адресою [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в ПБТІ «Інвентаризатор». Відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 129 від 12 травня 2010 року надано дозвіл на зняття з балансу ГЖЕД -7 одноповерхових будинків для їх самостійного технічного обслуговування власників, а саме : одноповерховий одноквартирний жилий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 37,9 м2. Позивач з метою зміни статусу квартири на окреме домоволодіння зверталась з завою до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, які в свою чергу листом від 28 липня 2014 року повідомили позивача, що відповідно до чинного законодавства райвиконкому такі повноваження не надані. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання на підставі ст.ст. 379, 380, 382 ЦК України позову про визнання спірної квартири як окреме індивідуальне домоволодіння та визнання права власності на нього , позивач в силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. У судовому засіданні представник позивача не обґрунтувала , яким чином відповідач - Київська районна у місті Полтаві рада порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси позивача. Оскільки в судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень прав позивача відповідачем - Київською районною у м. Полтаві радою , позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, жодного доказу щодо земельної ділянки на якій розташоване нерухоме майно за адресою [ADDRESS], кому вона належить чи виділена в користування позивачем не надано.

Outcome: dismissed