Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки та стягнення аліментів В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . З того часу вона утримує та виховує сина померлої, [PERSON] [INFO] , оскільки батько дитини [PERSON] про сина не турбується, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, після смерті [PERSON] дитину не провідує. Зазначає, що відповідач визнав батьківство над [PERSON] , однак із самого народження сина з ним не проживав, життям сина не цікавився, участі у його вихованні не приймав, матеріально не допомагав і не допомагає по тепер, дитина до смерті матері [PERSON] знаходилася на повному її утриманні, і проживала за адресою [ADDRESS] будинку [PERSON] (мати померлої [PERSON] та позивача). Відсутність турботи про життя, здоров`я, розвиток [PERSON] свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків стосовно сина. Крім того, наявність батька на папері утруднює життя [PERSON] , оскільки в дитячому садочку, а тепер у школі потрібно писати різні заяви від імені батьків, вона ж, утримуючи хлопчика, не має права написати, навіть , заяву про його прийняття до школи. Просить позбавити відповідача батьківських прав, встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити її опікуном племінника, стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в суд не з?явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги просила задовольнити, оскільки відповідач взагалі не приймає участі в утриманні та вихованні свого малолітнього сина [PERSON] , абсолютно не цікавиться його життям та розвитком як фізичним, так і духовним, працівники органу опіки та піклування неодноразово намагалися зв?язатися з ним по телефону та за адресою, яку він сам зазначив у м.Хмельницькому, однак він не йде на контакт. [PERSON] проживає із рідною тіткою [PERSON] , яка турбується про нього, він називає її мамою і взагалі не знає батька. Позивач, маючи свого двохрічного сина, не робить різниці між своєю дитиною та племінниками, вона є справжньою матір?ю для всіх них, тому позбавлення батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, захисту та реалізації його прав . Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , позивач є його рідною тіткою (що підтверджується свідоцтвами про народження, актовим записом про народження №20 від 03.12.2012), рідна сестра позивача, мати неповнолітнього [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до довідки Поляхівської сільради від 14.11.2018 року [PERSON] з сином не проживав, життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не бере, матеріально не допомагає, проживає у м [ADDRESS] Хмельницькому, дитина знаходилася на повному утриманні матері [PERSON] , яка померла, вони проживали в с. Поляхова Теофіпольського району у будинку [PERSON] (мати померлої [PERSON] та позивача); після смерті [PERSON] дитина проживає там же з бабусею та тіткою, яка виховує та утримує племінника [PERSON] . Згідно з довідкою Поляхівського ДНЗ «Чебурашка» [PERSON] виховує племінника [PERSON] , оскільки батько [PERSON] вихованням дитини не займається, на батьківські збори не з`являється, досягненнями дитини не цікавиться, оплачує харчування у закладі тітка. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 31.05.2019 року, позбавлення відповідача батьківський прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його здоров`ям, навчанням та духовним розвитком, не спілкується з сином, не проявляє батьківської турботи, хоча жодних об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачу здійснювати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина судом не встановлено, тому позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам дитини. Відповідно ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна та піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 31.05.2019 року, опікуном над [PERSON] необхідно призначити [PERSON] . Відповідно до характеристики Поляхівської сільської ради [PERSON] характеризується позитивно, здорова, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (висновок Теофіпольської ЦРЛ) Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] [INFO] необхідно призначити опікуном над [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial