Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, вказуючи, що 06.09.2013 сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають двох дітей, які проживають з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відмінність характерів, відсутність порозуміння, різні точки зору на життя. Шлюб між сторонами фактично припинено та має формальний характер. Позивач зазначила, що за весь час шлюбу вона та відповідач проживають окремо. Фактично сім`я припинила існування з січня 2021 року, спільне господарство сторони не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, проти примирення вона заперечує та наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 29.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого він зазначив, що дійсно між ними часто виникали конфлікти на ґрунті проживання у родичів дружини. Вказав, що весь період шлюбу, за виключенням його поїздки на заробітки, він з позивачем проживав разом однією сім`єю. Однак, в січні 2021 року позивач наполягла на припиненні подружніх відносин, у зв`язку з чим він переїхав до місця своєї реєстрації. Також вказав, що намагався примиритись з позивачем, однак, отримав категоричну відмову. Крім того, зазначив про наявність спору щодо місця проживання дітей та поділу майна подружжя, але вказане питання буде вирішуватись в іншому судовому провадженні. Враховуючи вищевикладене та після порушення, на його думку, його батьківських прав позивачем, він також вважає недоцільним перебування у шлюбі, тому просив не надавати строк на примирення та задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповіді на відзив позивачем не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 06.09.2013 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, свідоцтво [NUMBER] , актовий запис №476. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин з січня 2021 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог ст. 113 СК України, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що відповідач визнав позов, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 454 грн., сплаченого при поданні позову, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн.

Outcome: approved