Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду до відповідача з позовом про стягнення пені за несплату аліментів. Просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 23001 грн. за часткову несплату ним аліментів, нараховану на суму заборгованості по аліментам, стягнутим згідно рішення суду на її утримання. Також просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 114,70 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача 23001 грн. неустойки (пені) за прострочений борг, а також просила стягнути судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що в нього мінливий заробіток, а тому в нього створилась заборгованість. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно довідки ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області № 1241/7 від 30.07.2014 року та доданому розрахунку, відповідач має борг по аліментам в сумі 6680,64 грн. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 в своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р № 3, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної Постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином з урахуванням того, що відповідач має мінливий заробіток та офіційно не працює суд вважає за можливо зменшити розмір неустойки (пені). Суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial