Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання скасувати державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, в якому вказала, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №14377 від 13.12.2012 року вона є власником квартири [ADDRESS] ([PERSON]) м.Коростень Житомирської області, яка надана їй [PERSON] міською радою. Попередній власник квартири [PERSON] не передав в комунальну власність земельну ділянку площею 0,027 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку, та продовжує нею користуватись. Друга частина земельної ділянки, яка знаходиться під належною їй частиною будинку, на праві власності належить [PERSON] згідно Державного акту серії ЯЕ №773106 від 27.09.2011 року з цільовим призначенням для комерційної діяльності. Вона, як власник 40/100 частин домоволодіння позбавлена права на відповідну частину земельної ділянки, призначену для обслуговування жилого будинку, тому звернулась з позовом про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №773106 від 27.09.2011 року на земельну ділянку площею 0,27 га кадастровий номер 1810700000:01:012:0061 за адресою: м.Коростень, вул.Жовтнева,24, зобовязання скасувати реєстрацію держаного акту. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що у 2012 році [PERSON] міською радою їй було виділено частину житлового будинку №24 по вул.Жовтнева м.Коростень, який складається з двох частин, одна з яких належить їй, а друга - відповідачеві [PERSON]. Вона приватизувала свою частину будинку та хотіла приватизувати і частину земельної ділянки, однак зясувала, що під належною їй частиною будинку знаходиться земельна ділянка, яка належить відповідачеві [PERSON], тому вона і звернулась до суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що 30.05.2007 року відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] 1/2 частину житлового будинку №24 по вул.Жовтнева м.Коростень та земельну ділянку площею 0,027 га. Він та інший співвласник [PERSON] провели фактичний розподіл земельної ділянки. Оскільки домоволодіння та земельну ділянку вони планували використовувати для підприємницької діяльності, то її цільове призначення було змінено та 27.09.2011 року отримано Державний акт. Позивач є власником 40/100 частин житлового будинку, яка в натурі не виділена, тому невідомо, де саме її частка знаходиться. Відповідач також купував у [PERSON] частину будинку, яка не була виділена в натурі, ні він, ні [PERSON], ні позивач будинком не користуються, оскільки він знаходиться в непридатному для проживання стані. [PERSON] з належної йому 1/2 частини будинку на баланс [PERSON] міської ради передав 40/100 частин будинку, а 10/100 частин будинку і в даний час знаходяться в його власності. Жоден із співвласників не виділив належну йому частину в спільній власності в натурі, право спільної часткової власності співвласників не припинено. Відповідачем [PERSON] права позивача не порушуються, оскільки своє право на земельну ділянку за згодою іншого співвласника [PERSON] він оформив до набуття нею права на частину будинку. Представник [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила, що позивачеві була виділена частина будинку №24 по вул.Жовтнева м.Коростеня, яка в подальшому нею була приватизована. Земельна ділянка для обслуговування будинку не виділялась. Представник [PERSON] державної реєстрації виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON] проти позовних вимог не заперечила. Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області подала заяву про розгляд справи у відсутність представника. Третя особа [PERSON] покладається на рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, матеріали інвентаризаційної справи №1753 на домоволодіння №24 по вул.Жовтнева м.Коростень та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Між сторонами виник спір щодо права на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, частина якого належить позивачеві. Позивач є власником 40/100 частин житлового будинку №24 по вул.Жовтнева ([PERSON]) м.Коростень Житомирської області. Інші 60/100 частин вказаного будинку належать [PERSON] (50/100) та [PERSON] (10/100). Сторонами підтверджено, що будинок для проживання не використовується, оскільки перебуває в непридатному для цього стані. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 07.09.2016 року в справі №279/5275/14-ц як преюдиційне, яким були встановлені фактичні обставини щодо правовідносин сторін та [PERSON]. Відповідно до положень ст.82 ч.7 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. Станом на 04.05.2007 року єдиним власником житлового будинку №24 по вул.Жовтнева м.Коростень Житомирської області (далі: будинок) був [PERSON], який набув право власності на 40/100 його частин відповідно до договору купівлі-продажу від 15.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] та на 60/100 його частин відповідно до договору дарування від 13.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON]. До набуття [PERSON] одноособового права власності на будинок жодним з його попередніх власників не проводилось виділення належних їм часток в натурі, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи №1753. [PERSON] набувалось право власності на ідеальні частини домоволодіння. 13.05.2007 року [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частину будинку та 0,027 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала продавцеві відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №779651 від 04.05.2007 року (договір купівлі-продажу від 13.05.2007 року). 22.02.2012 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради відповідно до рішення №91 було прийнято в комунальну власність 40/100 частин будинку, які на праві власності належали [PERSON], з припиненням його права власності. 25.09.2012 року позивачеві було видано ордер №70 серії ТВ на право зайняття жилого приміщення площею 16,0 кв.м, яке складається з однієї кімнати будинку №24 по вул.Жовтнева м.Коростень. Будь-які інші приміщення як жилого будинку, так і його господарські споруди позивачеві не надавались. 13.12.2012 року позивачеві виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на підставі розпорядження від 28.11.2012 року №10479 було видано Свідоцтво про право власності на житло №14377, відповідно до якого позивач набула право власності на 40/100 частин будинку, загальною площею 40,70 кв.м. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №36861518 від 20.12.2012 року на підставі вище вказаного Свідоцтва було зареєстровано право власності позивача на 40/100 частин будинку. Тобто, позивач набула право власності на частину будинку, яка не була в натурі відокремлена від його іншої частини 60/100 частин, 50/100 яких належали відповідачеві [PERSON], а 10/100 третій особі [PERSON]. Враховуючи, що позивачем, відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] не було проведено розподіл належних їм на праві спільної часткової власності частин будинку в натурі, не виділено конкретні приміщення, які відповідають належним їм частках, юридично не можливо визначити місцезнаходження в натурі належної кожному з співвласників часток. А отже, не можливо визначити місцезнаходження земельної ділянки, її розміри, межі та конфігурацію, на якій розміщена належна кожному із співвласників частка будинку, в тому числі і позивача. Суд наголошує на тому, що юридично будинок перебуває у спільній власності трьох співвласників, частки яких в натурі не виділені, тому не можливо визначити їх розміщення на конкретній частині земельної ділянки, виділеної для обслуговування будинку. Крім цього, позивач є власником 40/100 частин будинку, однак нею оспорюється право відповідача [PERSON], яке відповідає праву власності на 50/100 (1/2) частин будинку. Технічний паспорт на жиле приміщення не є правовстановлюючим документом, який підтверджує законність володіння певним майном. Враховуючи, що позивачем не доведено, що належна їй частина будинку знаходиться на земельній ділянці, яка належить відповідачеві [PERSON] позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.120,ч.2,4 ЗК України, на яку посилається позивач, до власника жилого будинку, будівлі або споруди переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Позивач не позбавлена права та можливості вирішити питання щодо виділення в натурі належної їй частини майна, що є підставою для припинення права спільної власності на таке майно, та в подальшому визнання права на земельну ділянку, на якій знаходиться належне їй нерухоме майно. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed