Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом та просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,6 кв. м., житловою площею - 36,8 кв.м., та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,6 кв. м., житловою площею - 36,8 кв.м.. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що 22.07.2006 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, про що був зроблений відповідний актовий запис №156 та видано свідоцтво про шлюб. 18.10.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області розірвано. 08.08.2019 року між позивачем та [PERSON] Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що був зроблений відповідний актовий запис №126 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] .Під час шлюбу позивача із відповідачем було придбане нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої складає 60,6 кв.м., за договором купівлі-продажу квартири ВКС № 383430 від 08.12.2007 року, зареєстрованого за №5187, завіреним приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулик О.П. Після укладання договору купівлі-продажу відповідачем 18.12.2007 було укладено іпотечний договір № 5189 з ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Об`єктом обтяження є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , № РПВП 17632067, іпотекодавець [PERSON] , розмір основного зобов`язання 10000 доларів США. Протягом всього періоду перебування у шлюбі з відповідачем позивач була працевлаштована, мала постійний доход. За час спільного проживання позивач із відповідачем, кредитний договір виконувався спільним зусиллям сім`ї, але так як відносини подружжя ґрунтувалися на принципі взаємної довіри, у позивача були відсутні підстави для заперечень проти оформлення права власності виключно на відповідача. У зв`язку з тим, що усе майно подружжя реєструвалося на відповідача, у позивача відсутні будь-які документи на право власності та технічний паспорт на квартиру, а відповідач в свою чергу, відмовляється від надання таких документів. На сьогоднішній день позивач та відповідач проживають окремо. Після розірвання шлюбу між сторонами, розподіл спільного майна подружжя не було проведено. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом. В свою\~чергу відповідач\~надав відзив\~на позов,\~згідно якого\~ відповідач\~заперечує проти\~задоволення позову\~.\~Під час\~шлюбу відповідача\~із позивачем\~була придбана\~трикімнатна квартира\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~60,6\~кв.м..\~ Квартира\~придбана за\~договором купівлі-продажу\~ВКС №\~383431\~посвідчений 18.12.2007\~року,\~приватним нотаріусом\~Орджонікідзевського міського\~нотаріального округу\~Куликом О.П.,\~реєстраційний номер\~5187.\~За умовами\~п.\~5\~договору купівлі-продажу\~від 18.12.2007,\~продаж вчинено\~за 65650\~грн.,\~з яких\~15150\~грн.\~продавці одержали\~до підписання\~цього договору,\~а остаточну\~суму 50500\~покупець зобов`язується\~передати продавцям\~в строк\~19.12.2007.\~Остаточний розрахунок\~має бути\~здійснено в\~м.\~Орджонікідзе з\~підтвердженням цього\~факту заявою\~продавців,\~яка залишається\~на обороті\~договору.\~На момент\~укладення договору\~купівлі-продажу\~ВКС №\~383430,\~вартість квартири,\~згідно офіційного\~курсу валют\~станом на\~18.12.2007\~опублікованого на\~сайті Міністерства\~фінансів України,\~становила 13000\~доларів США,\~з яких\~3000\~доларів США\~продавці отримали\~до підписання\~договору,\~а 10000\~доларів США\~після підписання\~договору.\~18.12.2007\~між відповідачем\~та АТ\~«Райфайзен Банк\~Аваль» укладений\~кредитний договір\~№223351037,\~з цільовим\~використанням кредиту,\~а саме\~придбання нерухомості\~-\~квартира загальною\~площею 60,6\~кв.м.\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ 24.02.2015\~року між\~відповідачем та\~АТ «Райффайзен\~Бая Аваль»\~було укладено\~Додаткову угоду\~№ 223351037/81-1-0-00/12856\~-\~Кредитного договору\~№ 223351037\~від 18.12.2007.\~15.12.2007\~року за\~договором позики,\~відповідач отримав\~від [PERSON] \~кошти у\~розмірі 5000\~доларів США\~з яких:\~3000\~доларів США,\~було використано\~для оплати\~частини вартості\~квартири продавцям,\~що узгоджується\~з п.\~5\~Договору купівлі-продажу\~ВКС №\~383430\~від 18.12.2007.\~Залишок набутих\~за договором\~позики коштів\~у розмірі\~2000\~доларів США,\~було використано\~на оплату\~супутніх послуг\~нотаріуса,\~укладення договору\~страхування майна,\~ремонт придбаної\~квартири (зокрема,\~встановлення автономного\~опалення).\~Кошти,\~отримані за\~Кредитним договором\~№ 223351037,\~у розмірі\~10000\~доларів США,\~було використано\~для оплати\~залишку вартості\~квартири продавцям,\~що узгоджується\~з п.\~5\~Договору купівлі-продажу\~ВКС №\~383430\~від 18.12.2007.\~Станом на\~24.02.2021\~зобов`язання\~за кредитним\~договором виконані\~частково,\~залишок заборгованості\~за кредитним\~договором становить\~33517,13\~грн.\~З моменту\~розірвання шлюбу\~між позивачем\~та відповідачем,\~відповідач сплатив\~самостійно 28731,96\~грн.\~Станом на\~10.03.2021\~зобов`язання за\~договором позики\~від 15.12.2007,\~не виконані,\~строк виконання\~зобов`язання -\~до 01.01.2023\~року.\~Враховуючи,\~що на\~момент розірвання\~шлюбу за\~подружжям існували\~боргові зобов`язання\~у розмірі\~5000\~доларів США\~та 62249,09\~грн.,\~відповідач вважає,\~що вони\~маються бути\~враховані при\~поділі майна\~подружжя -\~квартири [ADDRESS] .\~А тому,\~позивач заперечує\~проти задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] \~щодо визнання\~за нею\~права власності\~на 1/2 частку квартири. Позивач в свою чергу надала відповідь на відзив згідно якої, позивач категорично не погоджується із зазначеними у відзиві обставинами. Позивач заперечує придбання квартири за кошти, взяті в борг в [PERSON] та [PERSON] .. Згідно розписки від 15.12.2007 року [PERSON] взяв у борг в [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 5000 доларів США для придбання квартири. При цьому у розписці не зазначено у кого саме купуватиметься квартира, за якою адресою вона знаходиться та яка її вартість. Розписка не містить власноручно написаної письмової згоди позивача, як іншого з подружжя, а також підпису позивач, що такі кошти брались в борг для сім`ї. Крім того, відповідач надав в якості доказу розписку про отримання в борг коштів на придбання квартири напередодні оформлення правочину. Отже, розписка не може бути прийнята як доказ джерела коштів, вкладених [PERSON] у придбання квартири. Вказаний договір позики між відповідачем та його батьками укладено у простій письмовій формі та належним чином не посвідчений. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що для придбання спірної квартири ним були витрачені повністю або частково кошти, отриманні від його батьків. Відповідач не стверджує про те, що подружжя не мало власних коштів на оплату частини вартості квартири продавцям і могло оплатити продавцям аванс лише за позичені відповідачем у своїх батьків 5000 доларів США. На дату укладення з відповідачем шлюбу (22.07.2006) і в подальшому позивач та відповідач були працевлаштовані, отримували постійний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою форми ОК-5 про отримання позивачем доходу. Відповідач на дату укладення шлюбу та в подальшому працював заступником керуючого в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримував велику заробітну плату. Отже у позивача та відповідача була фінансова можливість для сплати продавцям квартири 15150 гривень до підписання договору купівлі-продажу 18.12.2007 р.. Позивач звертає увагу суду на п. 7 договору купівлі-продажу, яким обумовлена сплата сторонами порівну всіх витрат за складання та оформлення цього договору. Це повністю спростовує голослівні доводи відповідача про використання отриманих ним за договором позики від його батьків коштів у розмірі 2000 доларів США на оплату супутніх послуг нотаріуса. Також, згідно п. 1.4 Кредитного договору № 223351037 до загальною сукупної вартості кредиту за цим договором входять інші витрати позичальника, пов`язані з укладанням договорів забезпечення/іпотеки та страхування. Цим самим спростовуються доводи відповідача про використання отриманих ним за договором позики від його батьків коштів у розмірі 2000 доларів США на оплату укладення договору страхування майна. Позивач вважає, що така позиція відповідача свідчить про не бажання добровільно поділити спільне майно. Крім того відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ним було витрачено на ремонт придбаної квартири позичені кошти та у якій сумі. Боргове зобов`язання, на підтвердження яких надано суду копію розписки, є власне борговими зобов`язаннями [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] .. Такі зобов`язання не можуть розглядатися як спільні зобов`язання подружжя, які як борги могли б бути враховані при поділі майна подружжя, так як належних та допустимих. Пунктом 30 Постанови ВСУ від 21.12.2017 року №11 передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи. Сама обставина, що відповідачем сплачувались кошти на погашення заборгованості за кредитним договором не є підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя. Так як кредитний договір укладений відповідачем в період перебування у шлюбі, отримані за ним кошти, а як наслідок і придбана за них квартира, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки в розумінні вимог ст.57 СК України, спірна квартира не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. З огляду на викладене вище, позивач вважає, що спірна квартира вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки колишніх чоловіка та дружини у спірному майні є рівними. Представник третьої особи в свою чергу надав до суду письмові пояснення на позовну заяву згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних правових підстав. 18.12.2007р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 223351037, у відповідності до умов Кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 10 000,00 дол. США строком до 17.12.2022 року. 24.02.2015 року укладено Додаткову угоду № 223351037/81-1-0-00/12856 Кредитного договору № 223351037 від 18.12.2007 року, відповідно до якої досягнення домовленості щодо зміни валюти кредитування з долар США в гривню. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18.12.2007р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 223351037/3140/106-юр-07 про передачу в іпотеку банку нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір іпотеки посвідчено 18.12.2007р. [PERSON] , приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу. Позивачу та відповідачу достеменно відомо про укладання іпотечного договору та передачу спірної квартири в іпотеку банку до виконання зобов`язань за кредитним договором. Окремо слід звернути увагу суду, що кредитний договір на сьогоднішній день не погашений та зобов`язання не припинені. Позивачем не враховано той факт, що АТ «Райффазен Банк Аваль» є іпотекодержателем спірного нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому при поділі майна подружжя повинні враховуватися також й борги. Крім того, визнання права власності за позивачем на частину іпотечного майна унеможливить виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу в разі невиконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] , що істотно порушує права та законні інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль». Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржниками або виконанням судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого може бути ухвалено судове рішення про стягнення боргу та/або звернення стягнення на предмет іпотеки та накладено арешт на його майно, та її чоловіка, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишити поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Установивши, що визначення права власності на частку квартири, що є предметом іпотеки за позивачем порушує права та законні інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль», тобто позбавлення [PERSON] права власності на майно унеможливить в подальшому виконання рішення суду про стягнення з нього на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у суми боргу за кредитним договором у разі невиконання зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів за ним. Учасники справи до суду зявились, свої вимоги та заперечення підтримали. Суд, заслухавши позивача, відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, 22.07.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №156, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. В період шлюбу, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, серія та номер: 5187, посвідчений 18.12.2007 р. приватним нотаріусом, відповідно до якого відповідач купив квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру виникає у покупця з моменту реєстрації цього договору згідно чинного законодавства. Продаж зазначеної квартири вчинено за 65650 грн., з яких 15150 грн. продавці одержали до підписання цього договору, а остаточну суму 50500 грн. покупець зобов`язувався передати продавцю в строк до 19.12.2007 р. Всі витрати за складання та оформлення цього договору сплачують сторони порівну. На зворотній стороні зазначеного договору міститься заява продавців про одержання від [PERSON] 50500 грн. повний розрахунок за договором купівлі продажу, посвідчена нотаріусом. (а.с. 67). Відповідно до кредитного договору №223351037 від 18.12.2007 р. кредитор ВАТ «Райффайзен банк Аваль» надав позичальнику [PERSON] кредит за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» на умовах: сума кредиту 10000 доларів, цільове використання придбання нерухомості за адресою: [ADDRESS] ; забезпечення зобов`язання позичальника здійснюється іпотекою вказаної нерухомості; строк кредитування 180 міс., дата остаточного погашення кредиту 17.12.2022 р., порядок погашення: щомісячними ануїтетними платежами в розмірі 121,63 доларів США (а.с. 69 73). Вказаний кредитний договір був забезпечений нотаріально завіреним договором іпотеки від 18.12.2007 р., укладеним між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] , відповідно до якого іпотеко держатель набуває право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна квартири [ADDRESS] (а.с. 78 79). Відповідно до додаткової угоди №223351037/81-1-0-00/12856 від 24.02.2015 до вищезазначеного договору, сторони домовились про зміну умов кредитування, а саме, кредитор з 25.02.2015 р. відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію з лімітом 10000,00 доларів США та 190042,46 грн., в рамках якої кредит в сумі 10000,00 доларів США, наданий згідно умов кредитного договору на придбання нерухомості, вважається 1-м траншем кредиту; 2-и транш кредиту в сумі 190042,46 грн. надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту з остаточним погашенням згідно графіку погашення кредиту - 25.01.2023 р. Відповідні зміни також були внесені і до договору іпотеки від 18.12.2007 р., укладеного між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] (а.с. 80-81). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана квартири [ADDRESS] , вбачається, що зазначений об`єкт нерухомості зареєстрований на праві власності за [PERSON] 30.01.2008 р. на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 5187, посвідчений 18.12.2007 р. приватним нотаріусом; крім того, наявні відомості про заборону відчуження об`єкта нерухомості та про обтяження іпотекою на підставі відповідного нотаріально посвідченого договору від 18.12.2007 р.: іпотекодержавтель: ВАТ «Райффайзен банк Аваль», іпетекодавець: [PERSON] , розмір основного зобов`язання 10000 доларів США (а.с. 14-15). Станом на 25.02.2005 р. загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №223351037 від 24.02.2015 р. становить 33913,83 грн. (а.с. 82-83). Крім того, відповідно до розписки від 15.12.2007 р. відповідач взяв у своїх батьків [PERSON] та [PERSON] у борг грошову суму в розмірі 5000 доларів США для купівлі квартири та зобов`язувався повернути борг до 01.01.2023 р. Зазначена розписка містить підписи відповідача та його батька [PERSON] (а.с. 68). Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 р. у справі №184/914/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 10). Відповідно до свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між [PERSON] та [PERSON] 08.08.2019 р. зареєстровано шлюб, актовий запис №126, прізвище після державної реєстрації шлюбу подружжя [PERSON] (а.с. 11). Довідками від 23.09.2019 р. та 01.12.2020 р. підтверджується факт реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27-28). Актом від 02.12.2020 р. про перевірку паспортного обліку по [ADDRESS] , зі слів сусідів встановлено, що в даному житловому приміщенні зареєстровано двоє громадян: [PERSON] та [PERSON] , крім того, без реєстрації проживають позивач та [PERSON] (а.с. 12). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є батьком відповідача. Приблизно в кінці осені - початку зими у 2007 році за місце його проживання та його дружини, а саме за адресою: [ADDRESS] , прийшли позивач із відповідачем. При купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] , він та його дружина запропонували свою допомогу та дали позивачу та відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 доларів США. Грошові кошти передавала дружина [PERSON] . Кошти взяв син [PERSON] . Розписку того дня не офрмляли, вона була написана, коли позивач із відповідачем розлучалися. [PERSON] власноручно не писав розписку, а тільки підписав. Грошові кошти надавались для облаштування квартири та погашення кредиту взятого для придбання квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач є її сином, а позивач колишня невістка. [PERSON] порадились с чоловіком та вирішили, оскільки на той момент часу [PERSON] брав кредит для придбання квартири, вони дали сину п`ять тисяч доларів США 100 доларовими банкнотами. На той момент була осінь чи початок зими, точної дати вона не памятає; квартира за адресою: [ADDRESS] , ще не була придбана. Грошові кошти передавала [PERSON] у себе вдома, син прийшов із позивачем разом. Грошові кошти надавались для того, щоб зменшити суму, яку [PERSON] планував брати в кредит для придбання квартири. Син говорив, що надані грошові кошти поверне, але коли [PERSON] не пам`ятає. Під час написання розписки [PERSON] не була присутня. Коли саме була написана розписка про надання грошових коштів вона не пам`ятає. Вирішуючи вказаний цивільний спір, суд керується наступним. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Таким чином, конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та рівності часток чоловіка і дружини; позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована. В такому випадку тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як було встановлено судом, що спірна квартира придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою. При цьому придбання квартири було здійснено в основному за кредитні кошти у розмірі 50500 грн. (при вартості квартири 65650 грн.), які використані в інтересах сім`ї для придбання житла, а отже кредитний договір в інтересах сім`ї породжує цивільні права та обов`язки для обох із подружжя. Разом з\~тим,\~відповідачем не\~спростовано презумпцію\~спільності права\~власності подружжя\~на придбане\~в період\~шлюбу майно,\~а саме\~іншої частини\~вартості квартири\~в розмірі\~15150\~грн.,\~яку продавці\~зазначеної квартири\~одержали від\~ [PERSON] \~до підписання\~договору купівлі\~ продажу,\~ враховуючи\~те,\~що останнім\~не доведено,\~що зазначені\~кошти не\~були об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~зважаючи на\~те,\~що обидва\~з подружжя\~працювали та\~отримували достатній\~дохід,\~що підтверджується\~індивідуальними відомостями\~про застраховану\~особу (форма\~ОК-5),\~наявними в\~матеріалах справи\~(а.с.\~16-21,151-157). Водночас, суд бере до уваги те, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Тобто, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отримані кредитні грошові кошти та одержану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.06.2021 р. у справі № 638/18231/15-ц, відповідно до яких відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо інше не передбачене такими правочинами, носять солідарний характер. Внесення відповідачем коштів в рахунок погашення кредитних зобов`язань автоматично не перетворює спірну квартиру на об`єкт особистої приватної власності відповідача в контексті ст. 57 СК України,\~не змінює\~статус спільності\~набутої під\~час шлюбу\~квартири за\~запозичені кошти,\~які були\~використані в\~інтересах сім`ї\~саме на\~придбання цього\~майна. Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку ч.1 ст.\~544\~ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині (постанова Великої Палати Верховного Суду, від 30.06.2021 р. у справі № 638/18231/15-ц, постанова Верховного Суду від 13.02.2020 р. у справі №320/3072/18). У такому випадку при зверненні в порядку регресу, відповідач має довести розмір виконаного зобов`язання, зокрема, й факт отримання та повернення коштів для здійснення авансового внеску за квартиру, на що наголошував відповідач у судовому засіданні з посиланням на розписку від 15.12.2007 р., відповідно до якої відповідач взяв у своїх батьків [PERSON] та [PERSON] у борг грошову суму в розмірі 5000 доларів США для купівлі квартири та зобов`язувався повернути борг до 01.01.2023 р. Крім того, доводи третьої особи про те, що визначення права власності на частку квартири, що є предметом іпотеки за позивачем порушить права Акціонерне товариство\~«Райфайзен Банк\~Аваль» як іпотекодержателя, суд вважає безпідставними з огляду на таке. Статтею 23\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки. Разом з цим, положеннями Закону України\~«Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Наведене відповідає правові позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.06.2020 р. у справі № 201/6412/17. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved