Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Аджамка, вул. 1 Травня, 17, що раніше належав [PERSON], який помер 16.03.2002 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що померлий [PERSON] не мав спадкоємців і останні роки його життя до дня смерті за ним доглядав його сусід [PERSON] Після смерті [PERSON] в будинку, що розташований за вищевказаною адресою, ніхто не проживав. В травні 2007 року позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON], з відома і дозволу [PERSON] сільської ради Кіровоградського району та області та [PERSON], вселились у вказаний будинок і почали в ньому проживати. При цьому [PERSON] їй були передані оригінали документів на будинок договір купівлі-продажу від 17.04.1970 року, довідка Кіровоградського БТІ від 25.03.1996 року, технічний паспорт на будинок та оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] З цього часу позивач та її чоловік володіли та користувалися придбаним будинком, присадибною земельною ділянкою та поступово протягом багатьох років ремонтували та добудовували придбаний будинок. За час проживання позивача в будинку ніхто не пред'являв до неї жодних претензій щодо володіння цим будинком, ніхто ним не цікавився. Прав інших осіб вона не порушує. Таким чином, вона більш ніж 10 років безперервно, добросовісно і відкрито володіє та користується будинком та господарсько-побутовими спорудами за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Аджамка, вул. 1 Травня, 17, сплачує за електроенергію та за газопостачання. Вважає наявними достатні підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області свого представника у судове засідання не направила, проте надала суду письмову заяву (відзив на позовну заяву), в якій просила розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, підтвердив, що його дружина та він проживає в зазначеному будинку більше ніж 11 років. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 25.03.1996 року, що будинок за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.Аджамка, вул. 1 Травня, 17, зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.1970 року, та зареєстровано під № 180/1 (а.с.6), що також підтверджується вищевказаним договором купівлі-продажу (а.с.5). Належність зазначеного домоволодіння [PERSON] також підтверджується матеріалами інвентаризаційних справ №№ 420, 1554, витребуваних судом у ОКП КООБТІ (а.с. 44-65). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 146190, виданого [PERSON] сільською радою Кіровоградського району та області, [PERSON] помер 16.03.2002 року (а.с. 10). З довідки [PERSON] сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 320 від 23.12.2018 року вбачається, що згідно запису погосподарської книги №9 особовий рахунок 621 по [PERSON] сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області за 2001-2005 роки, будинок, розташований по вул.1 Травня 17, в с.Аджамка, належав померлому [PERSON], [INFO]. На день його смерті разом з ним ніхто не був зареєстрований. Заповіт від імені померлиого [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.17). Згідно наданих суду засвідченого витягу із записів погосподарської книги № 17 номер обєкта погосподарського обліку 010746-3 по [PERSON] сільській раді за 2016-2020 роки та відповідно до наданих до суду письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON], засвідченими належним чином секретарем Аджамської сільської ради Кіровоградського району та області [PERSON], з 2007 року та на даний час по вул.1 Травня, 17 в с.Аджамка, Кіровоградського району та області, проживає, але не зареєстрована [PERSON] Протягом усього часу користування житловим будинком [PERSON] здійснювався догляд за вказаною будівлею, а також проводились поточні ремонти (а.с.11, 12, 72-77). Згідно відповіді Кіровоградської районної державної нотаріальної контори від 06.11.2018 року, вих. № 1113/01-09 та наданої Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 53961573 встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 16.03.2002 року, до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим\~майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що позивач з 2007 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, постійно доглядає за будинком, виконувала поточні ремонтні роботи по догляду за будинком, крім того відсутні будь-які претензії інших осіб, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України та,

Outcome: approved