Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 05.07.2003 року Відділом ЗАГС міста Губкінського головного управління ЗАГС Адміністрації Ямало-Ненецького автономного округу, Російської Федерації, актовий запис №105. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони приживали однією сімєю майже 12 років, але через зради чоловіка спільне життя не склалося. Особисті речі позивача та її рідних відповідач, шляхом їх реалізації в ломбардах, використовував для задоволення власних потреб, водночас, допомоги на утримання сімї не надавав. Приблизно із січня 2016 року припинені фактичні подружні стосунки, з того часу відповідач з їх спільною дитиною не спілкується, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час судового засідання, до суду не зявилася, надала суду заяву, у якій просила дану справу розглядати без її участі. Також зазначила, що позов підтримує. Представник позивача [PERSON], повноваження якого підтверджуються довіреністю від 11.12.2017 року, до суду не зявився, надав суду заяву у якій просив судове засідання в даній справі провести без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відповідно до раніше поданої заяви позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки жодна із сторін у судове засідання не зявились. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ПК № 530878, виданого 08.09.2004 року Відділом ЗАГС міста Губкінського головного управління ЗАГС Адміністрації Ямало-Ненецького автономного округу, 05.07.2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], громадянином України, та [PERSON], [INFO],громадянкою [PERSON], про що у книзі реєстрації шлюбів 2003 року зроблено актовий запис № 105. Після реєстрації шлюбу позивач вирішила прізвище не змінювати. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія 1-СР № 095944, виданого 27.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, батьком [PERSON] вказано [PERSON], а матірю [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї, а також Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно змісту ч. 1 ст. 27 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі Конвенція), особисті і майнові правовідносини подружжя визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Згідно із ст. 29 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Спору про поділ майна, а також місця проживання спільної дитини, сторони на момент розгляду даної справи не мають. Сторони не проживають однією сімєю з січня 2016 року, жоден з них бажання примиритися не висловив, що суд оцінює як наявність стійкого волевиявлення щодо припинення сімейних відносин та розірвання даного шлюбу. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подачу даної позовної заяви у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією Корсунь-Шевченківського відділення «ПриватБанк» від 13.02.2018 року № 0.0.962258147.1. На підставі викладеного та

Outcome: approved