Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини в сумі 300 грн, яка на даний час є недостатньою для її утримання. У звязку з наведеним просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. У судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримала свої вимоги, відповідач позов визнав (а.с. 13, 14). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 06 листопада 2012 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення, зокрема, про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 4), у твердій грошовій сумі по триста гривень щомісячно, починаючи з 17 вересня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2) Згідно з довідкою ТОВ Вертокиївка-хміль від 18 січня 2018 року № 1 відповідач працює з 10 липня 2017 року на посаді хмеляра (а.с. 5). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що збільшення розміру стягнення аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушує права та інтереси відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved