Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували в цивільному шлюбі з 2000 року по 2015 рік. [INFO] у них народився син, [PERSON] . В даний час син навчається в Комаргородському вищому професійному училищі за спеціальністю «Електрогазозварник. Водій автотранспортних засобів категорії С » на денній формі навчання. Тому син не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Посилаючись на норми ст.199 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в зв`язку з навчанням сина в розмірі ј частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати досягнення сином повноліття та до моменту закінчення навчання або до досягнення двадцятитирічного віку в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 6). Згідно довідки Комаргородського вищого професійного училища від 10.03.2021 №156 встановлено, що [PERSON] дійсно навчається в даному навчальному закладі за професією «Електрогазозварник. Водій автотранспортних засобів категорії «С» на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 20.11.2021 (а.с.5) . За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З огляду на викладене та встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітного сина, оскільки встановлено, що він продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище повнолітнього сина, який навчається на денній формі та не має можливості працювати, визнання відповідачем позовних вимог, вважає можливим стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Разом з тим, на переконання суду, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з огляду на таке. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, то починаючи з цієї дати, втратив статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, а тому суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, яким встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів від часу досягнення сином повноліття, оскільки за вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 07.05.2021, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення 908,00 грн. судового збору, оскільки позивач звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial