Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником 26/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно договору дарування від 02.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Гребенюк Т.М. Також, за вказаною адресою позивачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0957 га, кадастровий номер земельної ділянки 6520355100:03:001:0670, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибних ділянок), що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Власником іншої частини - 74/100 у праві спільної часткової власності на дане домоволодіння та співвласником вищевказаної земельної ділянки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав був батько позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті якого спадщину прийняли позивач та відповідачі по справі. Під час досудового врегулювання спору з питань реального поділу домоволодіння згода між співвласниками не досягнута. З наведених підстав позивач просила виділити їй в натурі у власність 26/100 частин житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 09.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25.05.2020 року, в порядку ст.ст. 84, 197, 200 ЦПК України, задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів з Білозерської державної нотаріальної контори та з Білозерської філії «Херсонське бюро технічної інвентаризації. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 30.07.2020 року, клопотання представника позивача задоволено та у справі призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту - Грибковій Наталії Григорівні, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 10.03.2021 року, провадження у справі відновлено та по справі призначено підготовче засідання. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 316,317 ЦК України право власності це право особи, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, незалежно від волі інших осіб, але в межах, передбачених законом. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх спільною згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 26/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з приміщення будинку літ. «А», приміщень: 1-4 (житлове) та приміщень 1-5 (житлове) загальною площею 27,8 кв.м, що підтверджується договором дарування частини житлового будинку серії ВВА №948261 від 02.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Гребенюк Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №228. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3315623 від 12.04.2004 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) одноквартирний житловий будинок. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0957 га. кадастровий номер земельної ділянки 6520355100:03:001:0670, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибних ділянок). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116077634 від 03.03.2018 року вищевказана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що власником іншої частини (74/100) домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , який згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 26.06.2018 року Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, помер - [INFO] . Вказане також вбачається з наданої на ухвалу суду інвентарної справи №1930 на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] , спадщину прийняли сторони по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживали разом з спадкодавцем на час смерті, що вбачається з довідок виданих 09.04.2020 року Білозерською селищною радою Херсонської області. Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи №36 від 18.02.2021 року за результатами проведення експертизи по даній цивільній справі пропонується один варіант виділу [PERSON] 26/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: виділити як окреме індивідуальне визначене нерухоме майно: приміщення будинку літ. «А», загальною площею 27,5 кв.м, що складається з приміщень: 1-4 (житлове) - 17,7 кв.м та 1-5 (житлове) - 9,8 кв.м, туалету літ. «Є» (1/3), водопровіда №1 (1/3), воріт №2 (1/3) та огорожі №3 (26/100), згідно з графічним додатком №1. Вказаним висновком також пропонується один варіант поділу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виділивши в особисту власність [PERSON] , 22/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 199.7 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а2», частиною туалету літ. «Є», яка позначена на графічному додатку №2 під номером I, з виходом на земельну ділянку сумісної власності, позначеної під номером III всіх співвласників і виходом (виїздом) на [ADDRESS] . Проте, вказаний висновок експерта, має відхилення від ідеального розміру часток в праві спільної власності на домоволодіння на 1/100 та земельну ділянку на 4/100, однак повністю відповідає фактичному порядку користування приміщеннями житлового будинку, а також господарськими будівлями та спорудами на вказаній земельній ділянці. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч.1 ст.364 ЦК. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідачі і є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.86 Земельного Кодексу України передбачено земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.4 ст.89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Сторони не заперечували проти поділу жилого будинку та земельної ділянки на якій розташований будинок згідно судової будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи №36 від 18.02.2021 року. Проте, суд зазначає, що вказаний висновок експерта, яким запропоновано один технічно можливий варіант поділу житлового будинку та земельної ділянки, мають відхилення від ідеального розміру часток в праві спільної власності на домоволодіння та земельну ділянку, але повністю відповідають фактичному порядку користування приміщеннями житлового будинку, а також господарськими будівлями та спорудами на вказаній земельній ділянці. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, та здійснити виділ частини житлового будинку та земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно висновку судової будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи №36 від 18.02.2021 року. Суд також зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Крім того, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача з урахуванням вимог ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: partial