Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 48 за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 49, в якому вказує, що вона є новим власником вказаної квартири, однак в ній залишився зареєстрований відповідач, який не є членом сімї нового власника та не проживає у квартирі. У звязку з наведеним просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та згідно якої просить позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомлено. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 25.02.2000 року [PERSON] придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру № 48 за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 49 про що було укладено договір купівлі-продажу №3605 та зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1264047365101, номер запису про право власності № 20708955. Відповідно до довідки № 554 від 20.06.2017 року, виданої Приватним підприємством «Виробничо житловий центр АРІАНДА» [PERSON] який являється колишнім власником квартири зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Відповідач є зареєстрованим без згоди власника. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зімни власника. Виникнення права членів сімї власника домоволодіння на користування ним та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника домоволодіння права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності, припиняє право членів його сімї на користування цим житлом. Реєстрація відповідача у домоволодінні за згодою попереднього власника не свідчить про наявність у нього права на проживання в цьому будинку після переходу права власності на нього до позивача, тому відповідач не має права на користування належним позивачу майном. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved