Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулась суд з позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст.ст.180, 182, 183 СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 22.04.2016 року у справі № 286/584/16-ц, яке набрало законної сили 10.06.2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою виконкому Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 01.03.2017 року № 301, та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України, обставини, що мають істотне значення, та відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved