Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Бессарабська, №233, с. Залізничне, Болградський район, Одеська область. Свої вимоги мотивує тим,\~що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 15 лютого 2018 року, та не може оформити належним чином право на спадщину, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Залізничне, вул. Бессарабська, буд. 233. Приватний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що стало підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.22, 51). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, та прийняття рішення в підготовчому засіданні в звязку з визнанням відповідачем позовних вимог, наполягала на задоволенні своїх позовних вимог (а.с.54). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений\~ відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.22, 52). Позовні вимоги визнав\~ у повному обсязі, просив\~ розглянути справу без участі представника (а.с.53). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про \~задоволення позовних\~вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. При зверненні до Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу отримання свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті свого чоловіка, позивачці було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок за адресою: вул. Бессарабська, № 233, с. Залізничне, Болградський район, Одеська область (а.с.19). Судом\~ встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами № 233 по вулиці Бессарабська в с.Залізничне, Болградського району, Одеської області на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто житловий будинок належав [PERSON], що вбачається зі свідоцтва на забудову присадибної ділянки, виданого на імя [PERSON] (а.с.12-13). Окрім голови домоволодіння, в ньому проживали та були зареєстровані: [PERSON] син, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] - донька, що підтверджується довідкою №1019 від 30.08.2018 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.8). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, по господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства «пенсіонерів», які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню по господарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. З огляду на викладене, власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул. Бессарабська, №233,\~с.Залізничне, Болградський район, Одеської області є [PERSON], оскільки шлюб з позивачем було зареєстровано в 1995 році. 15 лютого 2018 року\~\~ помер [PERSON], запис акту про смерть № 126 від 17 лютого 2018 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії 1-ЖД № 520117 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами № 233 по вулиці Бессарабська, в с.Залізничне Болградського району Одеської області. Вказану спадщину прийняла його дружина [PERSON] шляхом реєстрації та постійного проживання зі спадкодавцем в одному домоволодінні та успадкувала вказано домоволодіння, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області № 1018 від 30.08.2018 року (а.с.8). Інші спадкоємці на час смерті спадкодавця з ним не проживали і не були зареєстровані. Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 014629, виданим на підставі актового запису № 11 від 22.06.1995 року, складеного [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.6). За даними спадкової справи №85-2018 заведеної приватним нотаріусом [PERSON] Болградського районного нотаріального округу Одеської області вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише позивач [PERSON], та лише на її імя було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.25-50). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом.\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5).\~ За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved