Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача і просить суд розірвати їхній шлюб. Свою вимогу мотивує тим, що майже відразу після народження дитини стосунки між ними погіршились, між ними почали виникати постійно сварки та скандали. Відповідач пішов із сім'ї до своїх батьків, де проживає майже весь час. Вважає, що їхнє подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову у частині розірвання шлюбу не заперечує, а у вимозі про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити, оскільки він ніде не працює та не має ніяких доходів. Ухвалою суду від 17.06.2014 року сторонам надавався строк для примирення. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). У відповідності до рішення Овруцького районного суду від 27.11.2012 року по справі №617/15338/12 (а.с.26) із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму на дитину, починаючи з 01.11.2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Із довідки Кирданівської сільської ради №852 від 16.05.2012 року (а.с.27) вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно з 11.06.2012 року ніде не працює. Згідно довідки Кирданівської сільської ради №851 від 16.05.2012 року (а.с.27) вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] і до складу його сім'ї входить батько - [PERSON], [INFO]; мати - [PERSON], [INFO] та бабуся - [PERSON], [INFO] Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і не бажають надалі проживати у зареєстрованому шлюбі. Протягом строку, що надавався сторонам для примирення, відносини сторін не змінилися, вони не примирилися. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частина 2 ст.84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст.84 СК України встановлює, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. У відповідності до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які надані в п.17 Постанови Пленуму ВС України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не надав суду доказів того, що він, являючись працездатним, не працює з поважної причини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дружини, не піклується про її фізичний та духовний розвитом, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання, крім того, є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на дружину, оскільки він працездатний. Позивач, у свою чергу, не має можливості самостійно утримувати себе, домовленість про спільне утримання не досягнута. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином 3-х років. Враховуючи наведені обставини, матеріальний стан платника аліментів, його вік, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення сином 3- х років у розмірі 1/6 частини його заробітку. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем сплачено судовий збір за розірвання шлюбу в сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121,80 грн. Що стосується судового збору в частині позову про стягнення аліментів, то позивач звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial