Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даним позовом до відповідача в якому вказує, що є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі є зареєстрованим однак не проживав жодного дня відповідач [PERSON] , який є рідним братом позивачки. Зазначає, що реєстрація відповідача в квартирі порушує її права на розпорядження житлом, а також призводить до сплати надмірних послуг за користування житлом, які нараховуються з врахуванням реєстрації відповідача. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування її житлом. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначив, що визнає позовні вимоги, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. З дослідженої копії реєстраційного посвідчення, що видаче 29.09.1992р. Червоноградським МБТІ, встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Із дослідженого акту про фактичне місце не проживання від 08.09.2021р., складеного комісією Сокальської міської ради, встановлено, що [PERSON] є зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , однак не проживає з 06.08.2010р. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в квартирі позивачки не досягалось, співвласником житла він не являється та понад рік без поважних причин не проживає в квартирі позивачки, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved