Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON], повнолітній онук [PERSON], та відповідач невістка [PERSON] Проте фактично у вказаній квартирі відповідач [PERSON] не проживає, її особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) вона не несе, так само, як і інших витрат, також не приймає участі у спільному побуті. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа Солом'янський районний відділ ДМС України в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER]. У зазначеній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], син [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], невістка - відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою форми №3, яка видана ЖБК «Пілот» від 17.05.2017 року №51. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач просила зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 1998 року, однак фактично не проживає в ній з 01.12.2015 року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.05.2017 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на думку суду, позивач, яка в установленому законом порядку є власником квартири [ADDRESS], має право вимагати позбавлення права користування особи, яка тривалий час у ній не зареєстрована та не проживає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі, що належить позивачу на праві власності, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] змінивши своє місце проживання не знялась з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалась за місцем нового проживання. Відповідно до ст. ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, [PERSON] будучи зареєстрованою у [ADDRESS], власником якої є позивач, порушує її права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню, а саме [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. Слід зазначити, що рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку. Крім того, вимога про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування спірною квартирою у зв'язку з чим задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 640,00 грн.

Outcome: partial