Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з постійними конфліктами та суперечками, різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від цього шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведуть, проживають окремо протягом останніх декількох місяців, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити Позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні, категорично заперечувала щодо можливості примирення. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно між ним та дружиною склалися погані відносини, порозуміння знайти не можуть, декілька місяців разом не проживають, спільне господарство не ведуть, примирення між ними не можливе. Згідно ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Розглянувши подані заяви, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 27 січня 2017 року у Болградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.7). Сторони категорично миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Протягом останніх декількох місяців разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved