Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з матір`ю. Відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Також позивач просить стягнути на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів щомісячного заробітку відповідача. В поданому 29 січня 2021 року відзиві відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, а частині стягнення аліментів на утримання дружини відмовити за необгрунтованістю. Позивач у судове засідання не з`явилась надала заяву згідно з якою просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, а також заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] . Згідно з довідкою від 14.12.2020 року № 304 виданої Трифонівською сільською радою [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову в цій частині і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 22.12.2020 року, а відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд зазначає про таке. Позивач заявляючи відповідні позовні вимоги не визначив підстав для такого стягнення, при тому, що право дружини на її утримання передбачене як статтею 75 СК України так і статтею 84 СК України. Відповідно до частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто в кожному випадку, в залежності від підстав позову визначається коло обставин, які підлягають встановленню для правильного вирішення спору. Зважаючи на вказане, суд надає оцінку обом підставам, встановленим законом, для присудження аліментів на утримання дружини. Так, суд вважає, що відсутні підстави для застосування частини другої статі 75 СК України, оскільки позивачем не надано доказів перебування її у непрацездатному стані та потребування у зв`язку з цим матеріальної допомоги, вимоги щодо чого визначені у частинах третьої та четвертої статті 75 СК України. Положення частини четвертої статті 84 СК України також не можуть бути застосовані, оскільки позивач хоча і має дитину до трьох років, однак нею не було надано доказів, які підтверджують можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, при тому, що саме на сторону, яка заявляє про певні обставини покладено обов`язок їх доведення (частина третя статті 12 ЦПК), і саме остання несе ризик настання, пов`язаних із їх ненаданням наслідків (частина четверта статті 12 ЦПК). Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: partial