Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 25% від всіх видів доходів щомісячно на період навчання до 30 червня 2019 року. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що після розірвання шлюбу між її батьками вона залишилась проживати із мамою, а батько виплачував аліменти на її утримання до її повноліття згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2005 року. 07 жовтня 2014 року вона досягла повноліття і виплата аліментів припинилась, однак вона продовжує навчатись на стаціонарній формі навчання на ІІ курсі медичного факультету у Вищому державному навчальному закладі України «Українська медична стоматологічна академія» в м. Полтава. Термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою №816 від 17 жовтня 2014 року. Вказує, що її батько військовий пенсіонер і добровільно сплачувати кошти на іі утримання не бажає, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В позовній заяві позивач просить розглянути справу без її участі у зв'язку із тим, що вона навчається на стаціонарній формі навчання в м. Полтава і пропуск занять є небажаним. Відповідач до судового засідання подав заяву, у якій позов визнав в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до довідки №816 від 17 жовтня 2014 року, [PERSON] є студентом вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія», медичного факультету №1 ІІ курсу 16 групи. Навчається на денній формі навчання. Термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2019 року (а.с.7). Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти слід стягувати з 04 грудня 2014 року. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн. судового збору, оскільки позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved