Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього грошових коштів в рахунок відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат посилаючись на те, що 06 листопада 2013 року об 11 годині 15 хвилин [PERSON] знаходячись на території домоволодіння [ADDRESS] причинив їй тілесні ушкодження, які в подальшому були кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. 15 вересня 2014 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України та йому було призначене покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. 12 листопада 2014 року ухвалою судової колегії по кримінальним справам апеляційного суду Запорізької області вирок Мелітопольського міськрайонного суду відносно [PERSON] був залишений без змін. Внаслідок неправомірних дій відповідача вважає, що їй була завдана моральна шкода яку вона оцінює в 10 000,00 гривень. Тілесні ушкодження відповідач спричинив їй під час сварки каменем в лице та ударом трубою по руці, усіляко ображав її та принижував її честь та гідність. Все це відбувалося у присутності свідків , що завдавало їй ще більших страждань та емоційних хвилювань , оскільки її було принижено перед сторонніми людьми. Протиправні дії відповідача значно відобразилися на її психічному стані, призвели до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому поштовому повідомлені, яке повернулось на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено наступне. 06 листопада 2013 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин [PERSON] знаходячись на території домоволодіння [ADDRESS] в ході виниклої сварки з [PERSON] на грунті стійких тривалих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підняв з землі камінь та умисно кинув його в обличчя [PERSON], чим спричинив їй синець та травматичний набряк м»яких тканин голови. Продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] підняв з землі фрагмент металевої труби та умисно наніс [PERSON] цією трубою один удар по зовнішній стороні лівої руки, чим заподіяв потерпілій садно, синець та травматичний набряк другого пальця лівої кисті, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані обставини підтверджуються винесеним 15 вересня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом вироком, яким [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначене покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. 12 листопада 2014 року ухвалою судової колегії по кримінальним справам апеляційного суду Запорізької області вирок Мелітопольського міськрайонного суду відносно [PERSON] був залишений без змін. Відповідно ст. 1167 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з'ясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сам спосіб спричинення [PERSON] ушкоджень [PERSON] ( каменем в лице та удар фрагментом металевої труби по руці ) відображає всю ту злість та ненависть з якою ці дії вчинялись, не зважаючи на те , що позивач- жінка і значно слабкіша за [PERSON] Під час сварки [PERSON] ображав позивача та принижував її честь та гідність. Оскільки це відбувалося у присутності свідків, як вказано у вироку, беззаперечно завдавало їй ще більших страждань та емоційних хвилювань, оскільки її було принижено перед сторонніми людьми. Отже, протиправні дії відповідача не могли не відобразитися негативним чином на психічному стані позивачки. Також протиправна поведінка відповідача об»єктивно порушила повсякденний уклад життя позивача, оскільки вона повинна була проходити експертизи , з'являтися за викликами до міліції, а в подальшому відстоювати свою правоту в суді. Таким чином, доведеним є факт завдання моральної шкоди позивачці, пов'язаної з переживанням нею фізичного болю, душевних страждань під час вчинення злочину, після його вчинення, тому згідно положень ст.23 ЦК України, врахувавши характер та обставини (місце, спосіб) скоєного злочину проти позивача, а також врахувавши вимоги розумності і справедливості, відповідність заподіяній матеріальній шкоді, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. моральної шкоди. Враховуючи викладене, оскільки судові витрати по сплаті судового збору були належним чином підтверджені позивачем наданою квитанцією (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial