Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 квітня 2007 року виконавчим комітетом Дубівської селищної ради міста Антрацит Луганської області, актовий запис №08. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 21.04.2007 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей -доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Сторони сумісно не проживають три роки. Сімейне життя не склалося, так як вони у психологічному плані не сумісні, між ними не було порозуміння, внаслідок чого виникали сварки і скандали, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, тому вона просить суд його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що починаючи з 21.04.2007 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітеттом Дубівської селищної ради міста Антрацит Луганської області, актовий запис №08. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей -доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. Спір про майно подружжя відсутній. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позовних вимог позивача до суду не надав, з позовними вимогами згоден, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved