Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вони з відповідачем з 19 жовтня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2014 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 500 гривень, щомісячно, на кожну дитину. На підставі рішення суду видано 24.06.2014 року виконавчий лист. Однак, відповідач з травня 2015 року вищевказане рішення не виконує, внаслідок чого станом на 01.01.2019 року у відповідача виникла заборгованість по аліментах та становить 56755,00 грн. Тому позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 13210,05 грн, а також суму індексації аліментної плати в розмірі 420,81 грн. Представник позивача подала до суду письмову заяву, де просила розглянути справу у її відсутність та відсутність її довірительки, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2007 року. За час спільного подружнього життя у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно, на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що станом 01.01.2019 року загальна заборгованість по несплаті аліментів [PERSON] становить 56755,00 Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно\~ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини 1\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, за змістом\~статті 196 СК України\~суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки. В судовому засіданні не встановлено та відповідачем суду не надано доказів відсутності вини відповідача у заборгованості по аліментах, яка станом на 01.01.2019 року складає 56\~755,00 грн, а тому є підстави вважати, що [PERSON] ухилявся від виконання батьківського обов`язку по утриманню своїх дітей та повинен нести цивільно-правову відповідальність за це, сплативши пеню. Таким чином, у зв`язку з наявною у [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від\~25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої\~статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах. Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94цс15). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Суд погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Крім того, необхідно врахувати, що\~Законом України\~від\~17\~травня\~2017\~року\~№\~2037-VIII\~«Про\~внесення\~змін до\~деяких\~законодавчих\~актів України\~щодо\~посилення\~захисту права\~дитини\~на\~належне утримання\~шляхом\~вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» внесено зміни до\~ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №3\~від\~15\~травня\~2006\~року\~«Про\~застосування судами\~окремих\~норм\~Сімейного кодексу\~України\~при\~розгляді справ\~щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» передбачена статтею 196\~СК\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2019 року становить 56755,00 грн та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Враховуючи вище викладене, а також те, що у виникненні заборгованості по сплаті аліментів наявна вина відповідача, для забезпечення інтересів дітей позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів слід задовольнити. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми індексації по присудженим аліментам в твердій грошовій сумі, то суд виходив з огляду на таке. Позивачем надано розрахунок індексації аліментної плати, який суд, зважаючи на те, що відповідачем даний розрахунок не спростований та не оспорений, бере до уваги. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок проведення індексації визначений\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІта\~Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим\~постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078. До 17 травня 2016 року спеціального Закону про індексацію аліментів в Україні прийнято не було, а в Україні діяв\~Закон України «Про індексацію грошових доходів населення»\~і згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-113цс13 від 06.11.2013 р., розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2\~ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з п. 8\~ст. 8 ЦПК України\~у порядку, передбаченому\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Законом України від 17.05.2016 р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі» №1368-VІІІ\~в\~Закон України «Про індексацію грошових доходів населення»\~внесено зміни, якими передбачена індексація аліментів та порядок їх здійснення. Відповідно до ч. 7\~ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,- індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~(в редакції від 01.01.2015 р.), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Проте, Законом України №911-19 від 24.12.2015 р. до зазначеного Закону були внесені зміни, згідно з якими, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (зміни набрали чинності 01.01.2016 р.). З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки за весь період сплати аліментів індексація не проводилася, то слід застосувати аналогію закону та стягнути індексацію аліментів за рішенням суду. Вирішуючи питання про розмір суми індексації, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок такої індексації аліментів відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а тому суд вважає за необхідне покласти його в основу свого рішення і стягнути на користь позивачки суму індексації аліментів в розмірі 420,81 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів.

Outcome: approved