Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що 27.12.2011р. між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого вона передала відповідачу суму коштів в розмірі 9000 доларів США, які останній зобов'язувався повернути в строк два роки, тобто впродовж 2012-2013р., про що написав відповідну розписку. Борг [PERSON] не повернув. Тому просила суд стягнути з відповідача суму позики в розмірі 9000 доларів США. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він дійсно був винен гроші [PERSON] в сумі 9000 доларів США, проте частину боргу в сумі 6000 доларів США він вже їй повернув, і залишилось повернути ще 3000 доларів США. Заслухавши думку позивача, її представника та відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, наступне. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами 27.12.2011р. укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.31), згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав позику в сумі 9000 доларів США, яку відповідач зобов'язався погасити протягом 2 років. Факт укладення та підписання такого договору позики сторонами не оспорюється та визнається, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання - ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних доказів того, що [PERSON] борг повернуто повністю чи частково, відповідачем суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу є обґрунтованими, тому позов слід задоволити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved