Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила припинити своє право власності на 23/1000 частини земельної ділянки площею 22,86 кв.м. (0,002286 га), кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10054,0566 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.04.2001 року. Визнати за [PERSON] право власності на 23/1000 частини земельної ділянки площею 22,86 кв.м. (0,002286 га), кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10054,0566 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.04.2001 року. Виплатити [PERSON] з депозитного рахунку грошові кошти внесені [PERSON] в сумі 10055,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та відповідачам [PERSON], [PERSON], як спадкоємцям [PERSON] та відповідачу [PERSON], як спадкоємцю [PERSON], на праві приватної власності належить земельна ділянка що розташована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], за попередньою домовленістю з іншими співвласниками будинок, який знаходиться на вищевказаній земельній ділянці було реконструйовано, розмір часток у житловому будинку змінився. Для встановлення фактичного використання земельної ділянки власниками у ТОВ «Гео-сервіс Україна» замовлено виготовлення схеми поділу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 1000 кв.м. (0,1000 га), що розташована за адресою: [ADDRESS]. За час життя спадкодавця, [PERSON] між співвласниками була домовленість про реконструкцію будинку та користування земельною ділянкою до визначення меж зазначених у схемі-поділі земельної ділянки. Відповідно до схеми [PERSON] використовував за життя 426,26 кв.м. (0,43626 га), що становить 11/25 частини земельної ділянки. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.02.2016 року по справі №760/22194/15-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 11/25 частин земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач використовує 22,86 кв.м., земельної ділянки, [PERSON] використовує 436,26 кв.м. земельної ділянки. Зазначила, що вона не має можливості належним чином утримувати земельну ділянку, брати участь у витратах по догляду та утриманню землі в належному стані, та у зв'язку з тим, що догляд за її часткою та утримання здійснює [PERSON], просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, просили справу розглядати без їх участі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON] надійшли заяви в яких вони позовні вимоги визнали у повному обсязі, та просили справу розглядати без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Співвласниками земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] є позивач сторони у справі. Для встановлення фактичного використання земельної ділянки співвласниками було замовлено у ТОВ «Гео-сервіс Україна» виготовлення схеми поділу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 1000 кв.м. (0,1000 га), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.04.2001 року, виданого позивачу [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,100 га (1000 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, земельну ділянку було надано у спільну приватну власність разом з [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. За час життя спадкодавця [PERSON] між співвласниками була домовленість про реконструкцію будинку та користування земельною ділянкою до визначених меж зазначених у схемі-поділі земельної ділянки. Відповідно до схеми [PERSON] використовував за життя 426,26 кв.м. (0,43626 га), що становить 11/25 частини земельної ділянки. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.02.2016 року було визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,043625 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.04.2001 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що позивач використовує 22,86 кв.м., земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] використовує 436,26 кв.м., земельної ділянки. Позивач просила припинити своє право власності на 23/1000 частини земельної ділянки площею 22,86 кв.м. (0,002286 га), що розташована за адресою: [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на зазначену частину земельної ділянки з виплатою їй з депозитного рахунку грошові кошти внесені [PERSON] в сумі 10055,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно п.п. 22 Постанови, суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Позивач як на підставу своїх вимог посилалась на те, що вона не має можливості належним чином утримувати земельну ділянку, брати участь у витратах по догляду та утриманню землі в належному стані, у зв'язку чим догляд за її часткою та утримання здійснює [PERSON] Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Зазначена правова позиція викладена в практиці Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Встановлено, що згідно квитанції№477/з58 від 17.08.2016 року [PERSON] було внесено на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва суму в розмірі 10055,00 грн., що відповідає вартості частки земельної ділянки позивача у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що частка земельної ділянки позивача є незначною. Припинення права власності позивача на її частину земельної ділянки не завдасть їй істотної шкоди, оскільки позивач з власної ініціативи просить припинити право власності на належну їй 23/1000 частину земельної ділянки площею 22,86 кв.м. (0,002286 га), що розташована за адресою: [ADDRESS], з визнанням за [PERSON] права власності на зазначену частину земельної ділянки та з виплатою на її користь з депозитного рахунку грошові кошти внесені [PERSON] в сумі 10055,00 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору 183,73 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved