Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що 01.02.2007 в с. Волокитине Путивльського району померла [PERSON], яка постійно проживала [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну частку (пай) на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Як спадкоємець померлої за її заповітом від 18.08.2003, у лютому 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини в звязку з тим, що була необізнана у питаннях спадкового законодавства, тобто з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю в один місяць. Крім того, просила встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 006775, оскільки після смерті останньої вона не може переоформити це майно в порядку спадкування через помилкове написання прізвища та імені померлої в сертифікаті. Витрати по справі просила покласти на неї. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надалі надав на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, надалі просив справу слухати за його відсутності. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову заперечень не мала. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи те, що 01.02.2007 в с. Волокитине Путивльського району померла [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала одна [INFO]. На підставі рішення Путивльської районної державної адміністрації від 15.05.1996 № 196-р на імя [PERSON] виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 006775, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 220. Позивач як спадкоємець за заповітом [PERSON] від 18.08.2003, який не змінювався та не скасовувався, пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини без поважних причин, якими не може бути зазначена у позові правова необізнаність. Однак виходячи з загальних засад цивільного судочинства, суд вважає розумним та справедливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, який не змінювався та не скасовувався, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася та інші особи, в т.ч. територіальна громада, на спадкове майно не претендують, тому таке визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на згадане вище майно в звязку з відсутністю підтвердження належності сертифікату на земельну частку (пай) померлій, через неправильність написанням її прізвища та імені в ньому. В силу ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, в тому числі і факти належності правовстановлюючих документів. Даючи оцінку наявним в матеріалах справи документам, суд дійшов висновку про те, що розбіжності в написанні імені та прізвища померлої у сертифікаті на право на земельну частку (пай) є очевидною орфографічною помилкою, допущеною при заповненні бланку сертифікату, яку неможливо усунути в позасудовому порядку. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, позаяк надає право для оформлення своїх прав на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved