Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю на виробництві. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що вона є донькою [PERSON] . Її батько [PERSON] , перебуваючи на посаді старшого майстра блоку печей домінного цеху №1 КМК «Криворіжсталь» (правонаступник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), під час виконання трудових обов`язків. 20.06.1986 року в результаті нещасного випадку отримав термічні опіки 85% поверхні тіла, в результаті чого у віці 36 років, [INFO] він помер. За матеріалами розслідування нещасного випадку, що стався з батьком при виконанні трудових обов`язків був складений акт №177/20 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. На час смерті батька їй було лише півтора року, в зв`язку з чим вона була позбавлена батьківського піклування, біль від втрати рідної людини не стихає і досі та завдає глибоких моральних страждань. Внаслідок смерті батька вона була позбавлена батьківського піклування, любові. [PERSON] виховувала її одна, забезпечити повноцінно побутові умови не могла. В своєму житті гостро відчуває по сьогодні, що не має повноцінної сім`ї, що завдавало і завдає душевного болю та моральних страждань. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок смерті батька на виробництві в розмірі 776178,00 грн. без урахування з доходів фізичних осіб. Ухвалою від 04.11.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Єфремова Т.О. надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Події, які стали підставою звернення до суду позивача мали місце до 01.09.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, а тому до вказаних правовідносин не може бути застосовано вимоги діючого ЦК України. Відповідно до норм ЦК УРСР в редакції 1963 року, в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, або на день його смерті мало право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження факту перебування на утриманні померлого. Крім того, оскільки не встановлена вина та причинно-наслідковий зв`язок між винним, протиправним діянням та настанням нещасного випадку, у підприємства відсутній обов`язок відшкодовувати моральну шкоду завдану нещасним випадком. Тому, позивач хибно покладає обов`язок відшкодування моральної шкоди на підприємство, оскільки таке право відсутнє. Крім іншого, для вирішення соціальних питань, пов`язаних з груповим нещасним випадком, адміністрація вирішила питання пенсійного забезпечення, доплат від комбінату «Криворіжсталь» для сімей постраждалих, задовольнили їх вимоги матеріально-побутового характеру відповідно до діючого законодавства. Керівництво комбінату надало матеріальну допомогу постраждалим. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час працював на підприємстві відповідача (а.с. 13-17). Відповідно до Акту про нещасний випадок на підприємстві №177/20 від 21.06.1986 року на КМК «Криворіжсталь» (правонаступник ПАТ АрселорМіттал Кривий\~Ріг)\~з [PERSON] 20.06.1986 року стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с. 10-11). [INFO] [PERSON] помер, в свідоцтві причиною смерті визначено термічні опіки 85% поверхні тіла, свідоцтво про смерть видано Саксаганським РАГС м. Кривий Ріг, актовий запис № 2179 (а.с. 8). Крім того встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданого Центральним відділом РАГС м. [PERSON] , актовий запис №227 (а.с. 7). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » внаслідок реєстрації шлюбу, свідоцтва про шлюб видано Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №665 (а.с. 9). За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці. Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст. 83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Суд, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю батька в наслідок нещасного випадку на виробництві позивач оцінює в розмірі 776178,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута в розмірі 170000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1700,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial