Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, про визнання права власності на частину житлових приміщень, визнання незаконними та недійсними свідоцтва про право власності на житло, посилаючись на те, що вона інвестувала грошові кошти у житловий будинок, який будувався ПАТ ХК «Київміськбуд», у зв'язку з чим пропорційно до інших інвесторів мав право власності на частку у всіх приміщеннях проінвестованого будинку. Проте, ПАТ ХК «Київміськбуд» не приймав участь у фінансуванні будівництва, а виконуючи функції будівельної організації, після завершення будівництва незаконно зареєстрував за собою право власності на три житлові квартири. Позивач вважає, що такими діями ПАТ ХК «Київміськбуд», порушило її право власності на частки у квартирах на які вона має право як інвестор. Крім того, позивач вважає, що ПАТ ХК «Київміськбуд» порушило законодавство в частині не передачі певної кількості відсотків квартир в якості службового житла балансоутримувачу, яким є ОСББ «Джерела», що також є порушенням містобудівного законодавства. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених вище. Крім того, представник позивача зазначила, що під час судового засідання, зокрема дослідження письмових доказів, вбачається, що під час реєстрації ПАТ ХК «Київміськбуд» було порушено порядок реєстрації права власності, а саме не надано повного пакету документів, які необхідні для такої реєстрації, внаслідок чого є підстави вважати, що під час реєстрації була порушена процедура останньої. Представник ПАТ ХК «Київміськбуд» проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що право власності позивача порушено не було, оскільки відповідно до інвестиційного контракту позивачем була проінвестована одна квартира, яка була передана останній після завершення будівництва і на яку позивач зареєструвала право власності, а отже прав власності на інші житлові приміщення у збудованому будинку позивач немає. Таким чином, правові підстави вважати, що з боку ПАТ ХК «Київміськбуд» має місце порушення права власності позивача відсутні. Що стосується порушення процедури при реєстрації, а також містобудівного законодавства з боку ПАТ ХК «Київміськбуд» представник останнього зазначила, що позивачем не доведено таких обставин, товариством при реєстрації прав власності виконані всі передбачені законом вимоги. Крім того, ПАТ ХК «Київміськбуд» є замовником будівництва, оскільки саме останньому було виділено земельну ділянку, надано дозвіл на будівництво. Також, представник ПАТ ХК «Київміськбуд» зазначила, що внаслідок змін містобудівного законодавства була введена заборона вимагати від забудовників передачі частини житлової площі. Представник ОСББ «Джерела» визнала вимоги в частині визнання не дійсним свідоцтв про право власності на житлові приміщення, посилаючись на те, що відповідно до містобудівного законодавства, частину останніх ПАТ ХК «Київміськбуд» зобов'язано було в якості службового житла передати ОСББ «Джерела», з чим одразу після закінчення будівництво ПАТ ХК «Київміськбуд» погоджувалось. Проте, в подальшому такої передачі не відбулось. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.06.2001 року позивач уклала інвестиційний контракт про інвестування у житлове будівництво з АТ ХК «Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада» /а.с. 13-15/. Відповідно до п. 1.7 контракту об'єктом інвестування стала однокімнатна квартира в районі забудови Осокорки - 11, серія будинку ІП на другому поверсі, в подальшому квартира [ADDRESS], на яку11.02.2003 року позивач отримала свідоцтво про право власності, зареєстроване у встановлено законом порядку/а.с. 6/. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України , всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Враховуючи наведене, вбачається, що законодавством не передбачено виникнення у позивача права спільної сумісної власності з іншими співвласниками квартир у новоствореному будинку на житлові приміщення, щодо яких не було укладено договори про їх інвестування. Позивач інших договорів про інвестування коштів у будівництво квартир не укладала, укладеним договором виникнення права власності на інші квартири не зазначені у договорі не передбачено. Таким чином, реєстраціяПАТ ХК «Київміськбуд»прав власності на квартири [ADDRESS] /а.с. 115,116, 117/ не порушено прав позивача, зокрема і права власності, оскільки у позивача таке право відсутнє, у зв'язку з чим не підлягає захисту. Доводи представника позивача про те, що ПАТ ХК «Київміськбуд»не було інвестором будівництво, у зв'язку з чим не має право на квартир суд вважає неспроможними. Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. В судовому засіданні представник ПАТ ХК «Київміськбуд» надала пояснення, що згідно ст. 57 ЦПК України є одним із доказів, що ПАТ ХК «Київміськбуд» є замовником будівництва, оскільки саме останньому була виділена земельна ділянка під будівництво, надано дозвіл на будівництво і вказані обставини представником позивача не спростовувалися, крім того товариство здійснювало будівництво вказаного будинку. Таким чином, ПАТ ХК «Київміськбуд» мало всі підстави для реєстрації на праві власності нереалізованих спірних житлових приміщень, так як внаслідок вчинення вище вказаних дій набуло таке право. Що стосується питання не передання спірних квартир на баланс балансоутримувачу ОСББ «Джерела» останнє також не зачіпає прав та законних інтересів позивача, оскільки передача певного відсотку житлової площі як службового житла за розпорядженням КМДА, здійснюється для обслуговування потреб будинку. Наприклад ці квартири потрібні для розміщення управляючого будинком або керівних органів ОСББ, двірників та інших робітників організації, що обслуговує будинок. В свою чергу, позивач не обіймає будь яких посад у ОСББ «Джерела» і не перебуває у трудових відносинах з організаціями, що обслуговують будинок, отже не входить до переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37. Крім того, вразі якщо існують правові підстави для передачі спірних квартир, зареєстрованих за ПАТ ХК «Київміськбуд» як службових на баланс ОСББ «Джерела», право вимоги та ініціювання захисту такого права належатиме ОСББ «Джерела». Також, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не врегульовано питання, що передача об'єкту нерухомості на баланс тягне за собою набуття права власності. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У позовній заяві позивач не посилалась на підстави для визнання не дійсним свідоцтв про реєстрацію прав власності на спірні квартири за ПАТ ХК «Київміськбуд», а порушила відповідне питання під час судового процесу, посилаючись на те, що від реєстраційної служби надійшов не повний перелік документів, які підтверджують правильність реєстрації такого права. Суд вважає, що такі доводи не є підставою для задоволення вимог позивача, оскільки позовні вимоги про визнання свідоцтв про право власності на спірні квартири є похідними від вимог про визнання права власності на частку в останніх за позивачем. Враховуючи, що суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на частку у спірних квартирах, вимоги про визнання свідоцтв не дійсними у зв'язку з цим задоволенню не підлягають. В свою чергу, окремо від вимоги про визнання права власності на частку у спірних квартирах, питання правильності реєстрації не зачіпають прав та інтересів позивача, а тому і в цій частині також захисту не підлягають. Крім того, в разі виникнення такого питання з боку контролюючих органів, тощо відповідний спір підлягатиме вирішенню в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed