Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, розмір позовних вимог в подальшому був збільшений, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення здачі в експлуатацію будинку за будівельним номером [ADDRESS] за період з 01.07.2013 року по 10.07.2014 року включно в сумі 60 492,28 грн.; стягнути судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 987, 20 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 29.11.2012 року між нею та відповідачем укладено догорів № ПВ -6-3/Ф про будівництво ( придбання) житла, згідно до п.4.1 якого позивач сплатила на рахунок відповідача 405 880 грн., у тому числі отримані нею у кредит від ДМФУ « Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в розмірі 381 365 грн. з відсотковою ставкою 10,5 %. Відповідно до умов договору секція № 1 у вказаному будинку, де знаходиться квартира повинна була бути введена в експлуатацію не пізніше 30.06.2013 року. Позивач зазначає, що стом на теперішній час будинок в експлуатацію не введений, а тому відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення розрахунку. Викладені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснив, що до відповідача з вимогою скласти акт невиконаних будівельно-монтажних робіт позивач не зверталась. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, що відповідно до п. 4.2 вказаного договору забудовник зобов'язався ввести в експлуатацію об'єкт будівництва в ІІ кварталі 2013 року, але в подальшому додатковим договором від 11.06.2013 року було внесено зміни до п. 4.2 , а саме змінено дату введення об'єкту будівництва на ІV квартал 2013 року , а також додатковим договором від 17.01.2014 року дату введення в експлуатацію об'єкту будівництва змінено на ІІ квартал 2014 року. Також представник відповідача зазначає, що сума пені визначається не від суми вартості майнових прав на квартиру, а з суми невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі, необхідною умовою для нарахування пені є акт, підписаний сторонами, в якому визначається об'єм та сума невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03.10.2012 року між відповідачем ПП « Перспектива - Ріелтор» та Одеським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи « Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» укладено договір № 7- ВК/12 про будівництво житла. Предметом даного договору являється організація спорудження об'єкта будівництва житлового будинку по [ADDRESS], силами забудовника ПП « Перспектива - Ріелтор», що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи( а.с.54-61). 29.11.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір № ПВ-6-3/Ф про будівництво ( придбання) житла, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.2-4). Згідно до п. 4.1 зазначеного договору позивачем було сплачено на рахунок відповідача суму в розмірі 405 880 грн. Квартира, що предметом договору, відповідно до п. 3.1. знаходиться в багатоповерховому житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS], будівельний номер квартири 62 на 7 поверсі, загальною площею 58, 40 кв.м. Сторони в договорі № ПВ-6-3/Ф від 29.11.2012 року визначили підстави та предмет стягнення пені за невиконання умов договору. Позивач в позові посилається на те, що будинок повинен був бути введений в експлуатацію не пізніше 30.06.2013 року. В п. 3.2 договору, копія якого надана позивачем до суду, вказаний плановий термін введення будинку в експлуатацію другий квартал 2013 року. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2013 року між Одеським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи « Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та забудовником ПП « Перспектива-Ріелтор» укладено додатковий договір до договору від 03.10.2012 року № 7-ВК/12, відповідно до якого у п.4.2. договору змінено дату введення об'єкту будівництва в експлуатацію на четвертий квартал 2013 року ( а.с.62). Згодом було укладено ще один додатковий договір від 17.01.2014 року до договору від 03.10.2012 року № 7-ВК/12, відповідно до якого строк введення об'єкту в експлуатацію змінено на другий квартал 2014 року ( а.с. 63). З позивачем додатковий договір про продовження строків не укладався. Таким чином квартира в житловому будинку по [ADDRESS] та майнові права на квартиру [NUMBER], які належать позивачу, були зарезервовані відповідачем за Одеським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи « Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» згідно договору від 08.10.2012 року № 2012-19 ( а.с. 64-66), яке в подальшому стало об'єктом фінансування. Судом звертається увага на те, що п. 5.3.4 договору від 02.11.2012 року зазначено, що у випадку порушення забудовником строків введення будинку ( секції будинку) в експлуатацію та/ або передачі квартири громадянину, встановлених п. 3.2. та/ або п. 5.2.5. цього договору відповідно, витребувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних будівельно-монтажних робіт в квартирі за кожний день прострочення згідно з актом, підписаним сторонами. Пунктом 6.2. даного договору встановлено, що у випадку порушення забудовником строків введення будинку в експлуатацію та/ або передачі квартиру громадянину, встановлених п.3.2 та / або 5.2.5 цього договору відповідно, забудовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних будівельно-монтажних робіт в квартирі за кожний день прострочення згідно з актом, підписаним сторонами. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач до відповідача з вимогою скласти акт невиконаних будівельно-монтажних робіт в квартирі не звертався. Позивачем також до суду не надано доказів визначення суми невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі. Позивачем до суду надана копія претензії від 21.01.2014 року про сплату пені в розмірі 31 558, 56 грн. ( а.с. 6), яка рекомендованим листом направлялась на адресу відповідача, однак підтверджень того, що відповідач отримав саме дану претензію позивачем суду надано не було. Також з тексту даної претензії не вбачається вимога позивача скласти будь-який акт та визначити суму невиконаних будівельно-монтажних робіт по квартирі та представником відповідача даний факт заперечувався. Представником відповідача надано до суду докази в підтвердження того,що на виконання своїх функцій замовника згідно договору № 7-ВК/12 від 03.10.2012 року, 19.06.2013 року посадовими особами відповідача та Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи « Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» проведена перевірка технічного стану кв. [NUMBER], яка належить позивачу, на підставі чого складений акт перевірки виконання будівельно-монтажних робіт по кв. [NUMBER] ( 7 поверх), що розташована в [ADDRESS], копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 69). З наведеного вище акту вбачається, що кв. [NUMBER] ( 7 поверх), що розташована в [ADDRESS] відповідає технічним умовам зазначеним в Додатку № 1 до договору № ПВ-6-3/Ф від 29.11.2012 року. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що станом на 19.06.2013 року були виконані будівельно-монтажні роботи по квартирі [NUMBER] ( 7 поверх), що розташована в [ADDRESS] . Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів правомірності стягнення пені з відповідача в розмірі 60 492,28 грн., позивачем не були виконані умови договору щодо складання акту невиконаних будівельно - монтажних робіт по квартирі, як це передбачено п. 5.3.4 договору № ПВ-6-3/Ф від 29.11.2012 року, що відповідач своїми діями/ бездіяльністю порушив умови договору. Відповідач надав до суду докази, що станом на 19.06.2013 року були виконані будівельно- монтажні роботи по кв. [NUMBER] ( 7 поверх), що розташована в [ADDRESS], таким чином в задоволенні позову слід відмовити. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що діями відповідача не порушені права позивача, суд вважає, що позов є необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволеню. Оскільки у даному рішенні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог , відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у відшкодуванні йому судових витрат також слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed