Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в межах визначеного судом строку відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, на що вказує свідоцтво про народження дитини (а.с.6). Факт зміни прізвища позивачем із « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджено належними доказами. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, обравши спосіб у виді частки, вказуючи, що у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 ч.3 СК України). За відомостями Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області від 30.01.2020 (а.с.7) дитина [PERSON] , 2006 року народження проживає з матір`ю. Наведене дає право позивачеві на звернення до суду із даним позовом та на вибір способу стягнення аліментів у частці. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України. При цьому, приписами ч.2 вказаної статті, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі від 13.02.2020 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. З урахуванням обставин встановлених у судовому засіданні та обставин, які визначені ст.182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітньої дитини, оскільки він не надав доказів щодо неможливості нести аліментні зобов`язання. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved