Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який позивач не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, яка прийняла спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, почине неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Гриньківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 07 травня 2018 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , за життя 24 грудня 2003 року склав заповіт, яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Гринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області Устименко О. О. та зареєстровано в реєстрі за № 272, на день смерті не змінено та не скасовано. [PERSON] (позивач) звернулась до приватного нотаріуса Люби Ж.М. для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок, що належав померлому [INFO] [PERSON] . 25 червня 2019 року приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] [PERSON] у приватного нотаріуса Люби Ж.М. заведена спадкова справа № 59/2018, заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Відповідно до довідки №269 від 05.06.2019 року виданої виконавчим комітетом Гринківської сільської ради, що згідно з записом по господарської книги № 4 особовий рахунок № [NUMBER] за покійним [PERSON] числиться будинок по [ADDRESS] , збудований в 1957 році. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 05.05.2017 житловий будинок літ. «А» площею 57.20 кв.м., загальною площею 51.55 кв.м., житловою площею 19.85 кв.м., прибудову літ. «а» площею 11.30 кв.м., сарай літ. «Б» площею 10.05 кв.м., погріб літ. «В» площею 10.85 кв.м., сарай літ «Г» - площею 19.25 кв.м., сарай літ. «Д» площею 43.55 кв.м.- збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Як вбачається із довідки з Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №2812 від 19.06.2019, станом на 28.12.2012, право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1957 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що позивач є особою, яка прийняла спадщину за заповітом, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved