Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача, вказавши, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 19.08.2009 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В квітні 2011 року позивач була вимушена разом з донькою змінити місце проживання та припинити будь-яке спілкування з чоловіком, який створив їм нестерпні умови життя. Більше двох років проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не спілкуються. Матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає, участі у вихованні не приймає. Спору майнового характеру не має. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - а саме не заперечував проти розірвання шлюбу, не погодившись з розміром аліментів в сумі 1500 гривень, надавши пояснення, що має можливість сплачувати аліменти в сумі 400-500 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2009 року, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області. (а.с. 12). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 11). Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що сім'я остаточно розпалася та її збереження стало неможливим, а тому, шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, який буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину при будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 11), батьком дитини є [PERSON], тобто відповідач по справі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд вважає можливим частково задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання дитини в 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: partial