Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.06.2015 виконавчим комітетом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 22 червня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами не склалися. В сім`ї відсутнє взаєморозуміння, лад та спокій, щоденні сварки негативно впливають на емоційний стан дитини. Протягом двох років сторони проживають окремо. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дитини. На примирення вона не згодна. Спору щодо місця проживання дитини не має, після розірвання шлюбу вона буде проживати з позивачем. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.04.2020 відкрито позовне провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 04.05.2020. Позивач до судового засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 22 червня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03.03.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків), актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 08.12.2015. Відповідно до довідки № 192, виданої Закотненською сільською радою Новопсковського району Луганської області 02.03.2020, [PERSON] , 1992 року народження, фактично проживає разом з донькою: [PERSON] , 2015 року народження, та батьками: [PERSON] , [PERSON]. за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2018. Згідно позовної заяви, спору про місце проживання дитини не має. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 0.0.1652128192.1 від 17.03.2020 було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., понесений нею при зверненні до суду.

Outcome: approved