Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №45. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що, починаючи з 25.06.2012 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Причиною розірвання шлюбу стало те, що чоловік не приділяє належної уваги сімї, проявляє до неї неповагу, вчиняє сварки, скандали, внаслідок чого спільне життя і збереження сімї стало неможливим. Близько року вони проживають окремо. Перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі «Судова влада України». Враховуючи клопотання позивача та належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що, починаючи з 25 червня 2012 року, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 122096, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №45. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №232536, виданим виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №01; доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №232537, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №61. Спору щодо місця проживання дітей та щодо майна подружжя не має. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову до суду не надав, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved