overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вимоги про стягнення аліментів визнає. Суд, дослідивши в судовому засіданні наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 092519 (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП № 180289 від 23.07.2013 року (а.с.2). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач в повній мірі не виконує вказаного обовязку, оскільки матеріальної допомоги на першочергове необхідне утримання дитини своєчасно не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька знаходиться на утриманні позивача. Інших доказів у судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визнання відповідачем позову вказує на той факт, що він має можливість сплачувати аліменти у зазначеному у позовній заяві розміру. Також суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається із вхідного штампу позов до суду надійшов 08.05.2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття,\~\~ але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач інших утриманців немає, дитина є інвалідом з дитинства, потребує постійного стороннього догляду. Позивач та її представник просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, повідомив що інших утриманців у нього немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками Науменка Максима Андрійовича, 18.08.2007 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 046867 (а.с. 6). [PERSON] є дитиною інвалідом з дитинства, внаслідок вродженої аномалії ЦНС, що підтверджується висновком ЦЛКК № 187/09 від 16.06.2016 року (а.с. 8-9). Дитина періодично перебуває на лікуванні, що підтверджується виписками із медичної карти (а.с. 10-12). Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 СК України передбачено. що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 194 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже. оскільки відповідач працює, повідомив про те, що інших утриманців немає, а також враховуючи стан здоровя дитини, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із частиною 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, оскільки за позовну вимог щодо стягнення аліментів, позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на користь держави з відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Мотивувала тим, що за рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Рішення відповідач не виконує. Розмір заборгованості становить 94\~286,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 94 338,32 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав. Посилався на те, що він частково аліменти сплачував. Він лікувався і не мав можливості сплачувати аліменти. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частин заробітку (доход), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Вказані факти сторони не оспорюють. Відповідач з 02.08.2008 року по 06.07.2018 року не виплачував аліменти в повному розмірі . У вказаний період відповідачем сплачено 7\~950 грн. вказане підтверджено копіями квитанцій . /а.с.38-41/ Розмір заборгованості за вказаний період за довідкою виконавчої служби становить 94286 грн. З урахуванням сплачених аліментів розмір заборгованості становить 94\~286 грн. 7\~950 грн. = 86\~336 грн. Частиною 1\~статті 196 СК України\~встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Викладене приводить суд до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів у сумі 86336,00 грн. Заяви відповідача про наявність заборгованості на час розгляду справи судом у сумі 19\~012,32 грн. суд до уваги не приймає оскільки сума пені рахувалась з суми заборгованості на час складання довідки про заборгованість. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому стягненню судового збору з відповідача на користь позивача підлягає 863,36 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, в обґрунтування позову посилається на те, що в даному будинку зареєстрований відповідач, але не проживає з 2015 року, забрав свої речі, місце його проживання їй не відомо. Будинок належить їй на праві власності, на підставі договору дарування [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримує просить задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами. На підставі договору дарування позивач є власником будинку . З довідки про реєстрацію № від 2018 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані позивач та відповідач. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому проживання та реєстрація відповідача у належному їй будинку позбавляє позивачку можливості в повній мірі користуватися будинком, а також реалізувати свої права власника щодо розпорядження належним майном. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що права позивача , як власника майна , підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком . Як вбачається з положень п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, при позбавленні особи права користування жилим приміщенням вона знімається з реєстраційного обліку. Таким чином, зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Доказів, які б спростували висновки суду відповідач не представив. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною позивачу квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] , на підставі договору дарування квартири від 27.02.2018 року, є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 6582 від 05.07.2019 року, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, у вищевказаній квартирі, зареєстрований відповідач [PERSON] , як піднаймач. Починаючи з жовтня 2008 року, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, наміру на користування зазначеною квартирою не виявляє, особистих речей відповідача в помешканні немає. Відповідно до акту обстеження від 15.07.2019 року, затвердженого начальником КП «ЖЕК - 10» Чернігівської міської ради, [PERSON] з жовтня 2008 року не проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно із ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти майном особисто або спільно з іншими. Виходячи із норм ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Аналіз вищевикладених правових норм діє підстави для висновку про те, що дія договору піднайму припинила свою силу, а тому [PERSON] підлягає виселенню в судовому порядку з належної позивачу квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування неодержану за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , грошову компенсацію за втрачене домоволодіння [ADDRESS] в сумі 79230,77 грн., мотивуючи тим, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2008 року №2-а-5296/08 зобов`язано УПСЗН Овруцької РДА поставити її бабусю [PERSON] на чергу для виплати компенсації за втрачене домоволодіння [ADDRESS] в сумі 50108,00 грн. Постановою Овруцького районного суду від 24.04.2013 року у справі №286/1336/13-а зобов`язано відповідача донарахувати її бабусі [PERSON] грошову компенсацією за втрачене домоволодіння з урахуванням коєфіцієнтів індексації житлового фонду 1,18 та 1,34 збільивши її з 50108,00 грн. до 79230 грн.77 коп. При житті [PERSON] склала заповіт на її ім`я. На день смерті бабусі відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарно сільськогосподарського виробництва та на невиплачені за життя вище згадані кошти. Вона звернулась до відповідача з прохонням виплатити їй успадковані кошти, на що їй було відмовлено. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) стрін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином (ухвалу про відкриття провадження з додатками отримав 22.10.20121 року). Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та у період шлюбних відносин ними було набуто певне нерухоме майно, що зареєстровано за відповідачем, просила суд поділити таке майно подружжя, визнавши за нею право власності 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 146, корп. 2, №6. В обґрунтування необхідності судового захисту її майнових прав позивач вказувала, що відповідач ухиляється від позасудового вирішення питання про поділ майна подружжя. У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань чи заперечень не надав. За обставинами провадження у справі така неявка відповідача є повторною, а тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила розірвати шлюб між сторонами, після розірвання шлюбу повернути позивачеві дошлюбне прізвище. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружжя перебувало у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2015 року. Під час шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на життя, через що виникають сварки. Втрачено почуття любові та взаємоповаги. Подружжя проживає окремо, майнових спорів та спорів про місце проживання дітей не мають. На підставі викладеного позивач просила суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилась, до початку його проведення подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, до початку його проведення подав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі, позов визнав. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2015 року, є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копіями свідоцтв про народження та оригіналом свідоцтва про шлюб. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з позивачем. Сімейне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні життєві інтереси та цілі. Шлюбні відносини не підтримують тривалий час, спільного господарства не ведуть, примирення між сторонами вважає неможливим. На підставі викладеного позивач просила суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилась, до його початку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, до його початку подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував, позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши позовну заяву, ознайомившись із заявами сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи, зокрема, копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в заяві від 03.11.2021 зазначила про свій намір залишити набуте у шлюбі прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved