Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з [PERSON] на свою користь 54536,24 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на професійну допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2019 року з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем SUZUKI Grand Vitara д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Виборзькій, 40/16, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень та матеріальних збитків. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] позивач скористалась послугами евакуатора з метою евакуації транспортного засобу до місця стоянки та СТО на загальну суму 1160,00 грн. З метою визначення розміру матеріального збитку, позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЕКЛІС» та за проведення дослідження про визначення вартості матеріального збитку позивач сплатила 2500,00 грн. За результатами проведеного дослідження ТОВ «ЕКЛІС» складено звіт від 03.12.2019 року № 442, згідно з яким матеріальний збиток власникові КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням ПДВ на складові частини, що підлягають заміні, складає: 148 876,24 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» та 06.02.2020 року позивач отримала від ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 98000 грн. Разом з тим, розмір отриманого страхового відшкодування не покриває розмір збитків, яких зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з чим просила стягнути залишок в сумі 54536,24 грн. Крім матеріальної шкоди позивачу було завдано і моральних страждань які вона оцінює в сумі 10000,00 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.04.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). Судом встановлено, що 31.10.2019 року о 14:30 [PERSON] , керуючи автомобілем марки SUZUKI Grand Vitara д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Виборзькій, 40/16, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. В. Гетьмана не надав перевагу у русі автомобілю КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу, що рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.11.2019 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем SUZUKI Grand Vitara д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач понесла значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Встановлено, що після ДТП позивач скористалась послугами евакуатора на загальну суму 1160,00 грн., що підтверджується квитанцією №465623від 06.11.2019 року. Відповідно до звіту №442 про оцінку автомобіля КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] складеного 03.12.2019 року ТОВ «ЕКЛІС» матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля КІА Sportage д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням ПДВ на складові частини, що підлягають заміні, складає 148876,24 грн, в тому числі ВТВ складає 20744,82 грн. За проведення вказаного дослідження позивачем було сплачено відповідно до квитанції №02190 від 03.12.2019 року 2500,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». 06.02.2020 року позивач отримала від ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 98000,00 грн. Позивач просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 54536,24 грн., яка включає послуги евакуатора та витрати за проведення експертизи, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 54536,24 грн. (148876,24 грн. матеріальна шкода + 2500,00 грн. витрати за проведення дослідження + 1160,00 грн. послуги евакуатора - 98000,00 виплачене страхове відшкодування). Позивач також просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, посилаючись на те, що вона зазнала стресу внаслідок пошкодження свого майна та неможливістю користуватися ним, на що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При цьому, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, в сумі 10000,00 грн. значно завищений нею і вважає за доцільне зменшити її до 3500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1681,60 грн. за відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, позивач просила стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання їй правничої допомоги на суму 6000,00 грн., надано договір про надання правової допомоги №13/03 від 13.03.2020 року, квитанцію №0.0.1650552401.1 від 16.03.2020 року на суму 6000,00 грн., акт приймання-передачі послуг від 16.03.2020 року. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Outcome: partial