Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в суд до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів посилаючись на те, що 09 квітня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З липня 2013 року шлюбні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Сім'я розпалась через поведінку відповідача, який вчиняв сварки, наносив позивачу тілесні ушкодження, матеріально не забезпечував. Примирення не можливе. Відповідач не надає допомоги на утримання малолітнього сина, а тому звернулась з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Стягнення аліментів розпочати з дня звернення до суду. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що примирення між сторонами не можливе, а тому просив шлюб розірвати. Відповідач самоусунувся від утримання сина, з часу припинення супружних стосунків не надавав матеріальної допомоги . Позивач потребує матеріальної допомоги та відповідач має можливість її надавати. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згоден на розірвання шлюбу, примирення не можливе. З обставинами на які посилається позивач як на підстави для припинення супружних відносин не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/5 частини, такі кошти ним сплачуються добровільно. На його утриманні перебувають його батьки, баба, крім того він пов'язаний борговими зобов'язаннями на суму 24 000 грн., які брав на лікування матері та повинен повернути. На утримання [PERSON] аліменти сплачувати не може через відсутність матеріальної можливості та вважає, що сплачувати їх не потрібно. Також не підлягають стягненню витрати в сумі 3 000 грн. Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя - відповідача [PERSON] та пояснив, що відповідачем щомісяця направляються аліменти на ім'я позивача на утримання дитини. Відповідач має не значний розмір заробітної плати , його батьки непрацездатні, мати є інвалідом 1 групи, баба - інвалід 2 групи, а тому відповідач утримує їх та немає можливості сплачувати аліменти на утримання позивача. Кошти у розмірі 3 000 грн. є необґрунтованими та не можуть бути стягнуті з відповідача. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2008 року, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З липня 2013 року сторони не підтримують сімейні та подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, примирення не можливе, таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 141,155 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 183 СК України суд може визначити розмір аліментів у частці від заробітку платника аліментів. Відповідач працює лікарем-онкологом КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер» ЧОР, а тому згідно норм ст. 183 СК України можливо визначити аліменти у частці від заробітку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача, щодо знаходження на його утриманні батьків [PERSON], [PERSON], оскільки як встановлено в судовому засіданні останні отримують пенсію та відповідачем не доведено, що його батьки потребують додаткової допомоги на своє утримання . Що стосується утримання баби [PERSON] , яка проживає з матір'ю відповідача [PERSON], то вона має інших дітей, які в разі необхідності повинні надавати їй матеріальну допомогу. Квитанції , які надані відповідачем про сплату комунальних послуг взагалі не можуть бути прийняті, оскільки оплата проведена батьком відповідача [PERSON] Відповідачем на підтвердження свого матеріального становища надано договір позики від 06 серпня 2013 року про отримання в борг від [PERSON] коштів у розмірі 24 000 грн. та зобов'язання їх повернути до 07 серпня 2015 року. Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. При укладенні договору позики , відповідач мав виходити не тільки із своїх матеріальних можливостей , а й приймати до уваги наявність зобов'язань оскільки виходячи із змісту ст. 180 СК України, обов'язок батьків утримувати дітей є безумовним. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову Відповідач як на не визнання позовних вимог посилався на сплату ним коштів в рахунок аліментів на утримання сина та надав суду ксерокопію поштових переказів. Як пояснила в судовому засіданні позивач зазначені кошти на її адресу не надходили та як наслідок не могли бути отримані . Суд не може прийняти заперечення відповідача в тій частині, що ним надається матеріальна допомога на утримання сина, оскільки як пояснив відповідач в судовому засіданні він не цікавився на поштовому відділенні чи вручені зазначені кошти адресату, в разі не вручення - їх місцезнаходження, хоча судом були йому роз'яснені вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду доказів, що кошти які направлялись ним на адресу позивача отриманні останньою. Як встановлено в судовому засіданні позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Факт проживання малолітнього [PERSON] з позивачем визнаний в судовому засіданні відповідачем та підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Приписами ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч зазначеним нормам, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів щодо неспроможності надавати позивачці матеріальну допомогу, у зв'язку з її перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною. Позивачем у судовому засіданні не доведено щодо обґрунтування позову в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, як на утримання дитини так і на утримання позивача , а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, а на утримання позивача - 1/6 частину. При цьому суд приймає до уваги , що згідно з ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Крім того, як роз'яснено у Постанові Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року, максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50% заробітної плати особи, з якої вони стягуються ( ст.. 70 Закону України «Про виконавче провадження). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах-суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданнямта під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суду не надано розрахунку відповідно до якого сума витрат на правову допомогу склала 3 000 грн., а тому враховуючи ступень складності та новизни правових питань, необхідності досвіду для успішного завершення розгляду справи, а також розумність витрат, приходить до висновку, щодо можливості стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений за подання позову про розірвання шлюбу у розмірі 114 грн. 70 коп. та на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 487 грн. 20 коп. ( 243 грн. 60 коп. х2). Рішення в частині стягнення аліментів за місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial