Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі порушують її право щодо розрахунку за спожитий газ, вимагаючи плату за послугу, яку не надають. Оскільки в її квартирі відсутнє централізоване постачання гарячої води, відповідачі нараховують плату за споживання газу з урахуванням цієї умови, виходячи з норм споживання холодної води встановлених Кабінетом Міністрів України, але відповідно до показників лічильника холодної води вона не споживає того обєму води, який встановлений законодавством, а тому і реальне споживання газу є меншим ніж нараховують відповідачі. Виходячи з цього позивач просить визнати її докази достатніми, достовірними і неспростованими в розрахунках з відповідачами, визнати неправомірною вимогу відповідачів оплачувати послуги з газопостачання без врахування її розрахунків, що мають доказове підґрунтя, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 30\~000 грн. Відповідачі ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заперечуючи проти вимог позивача зазначили, що норми споживання природного газу, в разі відсутності газового лічильника, затверджені постановою Кабінету Міністрів України, яка відповідно до ст. 117 Конституції України є обовязковою до виконання. Нарахування оплати за спожитий газ за місцем мешкання позивача відбувалось по встановленим тарифам відповідно чинного законодавства. Наведені позивачем, в якості доказів та підтвердження обставин справи, власноручні розрахунки не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, оскільки гуртуються лише на власних поглядах щодо необхідності застосування певних норм споживання природного газу. Крім того, рішенням суду від 07.09.2010 року, яке було оскаржено в апеляційної інстанції та набрало законної сили 03.02.2011 року по справі № 2-3500/2010 з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за спожитий газ. У вказаному рішенні, в заперечення позову відповідачами стверджувалось, що вони систематично сплачують вартість наданих послуг, навіть на майбутні місяці, однак не сплачують додаткових витрат газу на підігрів води, так як витрачають газ економно. Однак, суди першої та другої інстанції критично віднеслись до цих обставин та встановили факт правомірності застосування ПАТ «Дніпрогаз» норм споживання природного газу при розрахунку заборгованості за спожитий газ. При цьому зазначили, що оскільки будь-яких неправомірних дій або бездіяльності, які б заподіяли позивачу моральну шкоду не немає, тому просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за місцем мешкання позивача - за адресою м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, б. 138, кв. 41 послуги з газопостачання надавались ПАТ «Дніпрогаз» , а з 01.07.2015 року - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». За споживачами за даною адресою мається заборгованість по сплаті за спожитий природний газ. Вказана заборгованість виникла в звязку з тим, що абоненти не сплачують додаткових витрат газу на підігрів води. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;\~ відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Однак, позовні вимоги, з якими звернувся позивач до відповідачів - про визнання її доказів достатніми, достовірними і неспростованими в розрахунках з відповідачами, визнання неправомірною вимогу відповідачів оплачувати послуги з газопостачання без врахування її розрахунків, що мають доказове підґрунтя - не є належним способом захисту прав, передбаченого чинним законодавством, як спосіб захисту прав. Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні предявлених особою вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed