Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON], третя особа: головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування квартири від 25.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2780, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є донькою позивача по справі, тому була зареєстрована в належній позивачу квартирі. Відповідач вже більше ніж два роки не мешкає у вищевказаній квартирі, її речі відсутні, фактичне місце мешкання є невідомим. Представник позивача, [PERSON], позов підтримав, просив його задовольнити, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Вказав, що відповідач в квартирі не мешкає, не зявляється, її речей там немає. Тим, що зареєстрована у даній квартирі чинить перешкоди в користуванні власністю позивачу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 10.12.2015 №98 (1693). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилала. Про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою з 40 квартири, переїхали у будинок №18 в 1991 році, а позивач по справі вже жила тут разом з донькою та матірю. [PERSON] та свідком склалися добросусідські та дружні відносини. Знайома була з усіма членами родини. Відповідача, яка є донькою позивача, не бачила близько чотирьох років. Вона не зявляється в цій квартирі та не мешкає. Знає зі слів матері позивачки, що її онука кудись поїхала, але не відомо куди. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою із 13 квартири на 4 поверсі. З 1963 року знає [PERSON] та її дочку. Памятає, що чоловік [PERSON] помер. Потім [PERSON] народила доньку [PERSON], жили вони спокійно, добре. Не знає, чи була [PERSON] у шлюбі, проте чоловік, який є батьком [PERSON], від неї пішов. А [PERSON], як досягла 18 років, пішла з сімї, так з 2011 року вона не мешкає в квартирі, де залишилися проживати її бабуся та мати. Суд дослідив матеріали справи: - договір дарування квартири від 25.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2780, що підтверджує право власності [PERSON] (а.с. 6); - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.03.2006, відповідно до якого власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7); - довідка № 4664 від 19.05.2015, відповідно до якої в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 8); - свідоцтво про народження [PERSON], видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби КМУЮ в Дніпропетровській області, відповідно до якого матірю [PERSON] є позивач по справі [PERSON] (а.с. 9). - акт про відсутність особи в житловому приміщенні від 01.07.2015 відповідно до якого [PERSON] з січня 2013 року в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 21); Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]зареєстрована у [INFO]. Станом на день ухвалення рішення власником квартири є [PERSON], відповідно до договору дарування квартири від 25.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2780. Відповідач за місцем реєстрації не проживає і будь-яких доказів проживання у вказаній квартирі відповідача, судом в ході розгляду справи встановлено не було. Таким чином, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач більше одного року без поважних причин відсутня в приміщенні квартири [ADDRESS], не сплачує комунальні послуги та не цікавиться вказаним жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача за місцезнаходженням в квартирі [ADDRESS], позбавляє позивача права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і примушує нести зайві витрати, повязані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідача в квартирі належній позивачу, оскільки уже на підставі визнання його таким, що втратив право на користування житлом позивача він повинен бути знятий з реєстрації в житловому помешканні, що належить позивачу. За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial