Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свій позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] . У судовому порядку шлюб між сторонами було розірвано та встановлено розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання їхнього сина. Зазначає, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість по їх сплаті, участі у вихованні сина не бере, його життям не цікавиться. На думку позивача, наявність усіх цих обставин, свідчить про свідоме усунення відповідача від виховання дитини. У зв`язку з наведеним, просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Ухвалою судді від 11.11.2020 відкрито загальне позовне провадження даній справі. Від відповідача у встановлений ухвалою строк відзив не надходив. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання повісток та розміщення судового оголошення. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Луцької міської ради у судове засідання не з`явився, попередньо подав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.05). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.07-08). Після розірвання шлюбу, позивачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.06). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2017 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.09). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області зменшено розмір стягуваних за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2017 аліментів до 1400,00 грн. Постановою Волинського апеляційного суду від 08.09.2020 вказане рішення скасовано, а у задоволенні позову відмовлено (а.с.10-15). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач стверджує, що відповідач не проявляє інтересу до життя сина, самоусунувся від його виховання, аліменти сплачує нерегулярно, не підтримує з сином ніяких стосунків. Вказує, що усім необхідним сина забезпечує вона. Дані факти підтверджуються і висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » від 20.10.2020. Зокрема у висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не цікавиться його життям. Крім цього відповідач не вперше ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини, оскільки його вже було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина від іншого шлюбу. Крім того, станом на 30.09.2020 за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість по аліментах у розмірі 63341,51 грн. (а.с.16-18). Відповідно до довідок Дошкільного навчального закладу № 14 Луцької міської ради № 15 від 26.02.2020, який відвідує неповнолітній [PERSON] , тато у вихованні дитини участі не приймає (а.с.19). Із довідки служби у справах дітей Луцької міської ради № П116737 від 29.11.2019 вбачається, що позивач виховує сина [PERSON] без участі батька, у зв`язку з чим має право на щорічну додаткову оплачувану відпустку (а.с.20). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання доньок та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з сином при його бажанні. Він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з сином, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування не звертався. Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved