Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,2629 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великодмитровицької сільської ради, Обухівського району, Київської області. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,2629 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області. Вищевказана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] який було видано на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації за № 122 від 24.02.2006 року. Проте вищевказаний державний акт було втрачено, про що було розміщено оголошення в засобі масової інформації 05.08.2011 року. За життя померла [PERSON] не отримала дублікату втраченого державного акту. Згідно інформації управління Держгеокадастру в Обухівському районі № 29-1003-0.2-4283/2-16 від 22.08.2016 року вбачається, що відповідно до програмного комплексу ведення Державного земельного кадастру «Національна кадастрова система», за [PERSON] обліковується земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 2,2629 га. Відповідно до довідки виданої Великодмитровицькою сільською радою вбачається, що [PERSON] дійсно має земельну ділянку (пай) на території Великодмитровицької сільської ради - рілля за № 601, згідно схеми розпаювання земельних часток (паїв), площею 2,26 га. Також факт перебування у власності [PERSON] земельної ділянки площею 2,2629 га підтверджується договором оренди земельної ділянки, укладеним з ТОВ «Укрземком», згідно якого вбачається, що земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту складеного [PERSON], все належне їй на праві власності майно вона заповіла [PERSON] Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулася до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за результатами розгляду якої було зареєстровано спадкову справу, про що надано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрацію. Проте листом державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 2,2629 га позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності померлої на таке нерухоме майно. Разом з тим, відсутня можливість отримати дублікат втраченого державного акту на право власності на землю. Тому позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів шляхом визнання права на завершення приватизації спадкового майна. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що В 2006 році ТОВ «Лідер плюс» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності на землю власникам 167-ми земельних часток (паїв) в адміністративних межах Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області. 08.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Укрземком» було укладено договір оренди земельної ділянки № 117/1, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду товариства земельну ділянку площею 2,2629 га. Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. 04.11.2010 року управління Держкомзему в Обухівському районі надало [PERSON] відповідь за № 03-15/7811, якою повідомило, що відповідно до п. 1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 року при втраті (пошкодженні) державного акта землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт. Тому для вирішення питання щодо виготовлення дублікату державного акту [PERSON] необхідно надати необхідні документи. 05.08.2011 року в газеті «Обухівський КРАЙ» випуск № 59, було опубліковано оголошення про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] (земельні ділянка площею 2,2629 га, розташована у межах Великодмитровецької сільської ради). 14.01.2013 року виконавчим комітетом Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області було видано довідку про те, що [PERSON] дійсно має земельну частку (пай) на території Великодмитровицької сільської ради - рілля за № 601, згідно схеми розпаювання земельних часток (паїв), площею 2,26 га. 15.11.2014 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], заповіт посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., зареєстровано в реєстрі за № 5238. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області 28.01.2016 року, актовий запис № 2. 19.07.2016 року листом державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори № 1533/01-16 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки 2,26 га та 2,57 га, які розташовані на території Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області, що належали померлій [INFO] [PERSON], оскільки відсутні документи, підтверджуючі право власності [PERSON] на таке нерухоме майно. 08.08.2016 року представнику [PERSON] - [PERSON] з управління Держкомзему в Обухівському районі було надано відповідь за вх. № 51-2016, якою повідомило, що відповідно до програмного комплексу ведення Державного земельного кадастру «Національна кадастрова система», за [PERSON] обліковується земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 2,2629 га, однак станом на 22.08.2016 року, відповідно до порядку інформаційного обміну з Міністерства юстиції України, інформація щодо реєстрації речових прав на вищевказану земельну ділянку, до управління не надходила. В архіві управління відсутній, не обліковується другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], загальною площею 2,2629, серії [NUMBER]. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру. За положеннями ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Померла [PERSON] не завершила процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, та не отримала правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємцем померлої. Враховуючи ті обставини, що позивач успадкувала право на одержання земельної ділянки у власність, яке мала спадкодавиця, та в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючі документи на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. В статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Outcome: approved