Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована у вказаній кімнаті гуртожитку. Окрім неї в цій кімнаті зареєстрований також відповідач. Проте шлюб із відповідачем розірвано ще в 2011 році, він не проживає у вказаній кімнаті більше 3 років, має іншу сімю. Позивач змушена оплачувати комунальні послуги за відповідача, який кімнатою не користується. Оскільки відповідач не проживає в кімнаті більше шести місяців, не бере участі в її утриманні, позивач змушена звернутись до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сімї та зареєстрованих ЛКП «№507» (а.с.6) у квартирі [ADDRESS] [PERSON], яка є основним квартиронаймачем. Окрім неї у вказаній квартирі зареєстрований також колишній чоловік позивача - [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше шести місяців без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе, однак комунальні послуги на нього нараховуються, їх оплату здійснюють позивач, що порушує її права. Відповідач своїм правом, передбаченим ст.27 ЦПК України не скористався, в судове засідання не з'явився, обґрунтованого заперечення проти позову суду не подав. Таким чином, з врахування наведеного вище, суд вважає, що на даний час відповідач втратив право на користування цим житловим приміщенням, а тому позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 243,00 грн. судового збору. Разом з тим, відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору встановлено у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243 грн. 60 коп., а тому, оскільки позов задоволено повністю, різницю між мінімальним розміром судового збору за фактично сплаченим позивачем, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved