Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду до відповідача з позовною заявою, яку збільшувала у процесі розгляду справи про визнання незаконним та скасування частково наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди. З урахуванням уточнення позовних вимог просить суд визнати незаконним та скасувати п.2 наказу ВП «Атоменергомаш» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за № 227-вк від 26.08.2015 р. «Про оголошення догани», яким їй було оголошено догану за невиконання вимог антикорупційного законодавства, стягнути з ДП «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1525,20 грн., стягнути з ДП «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Атоменергомаш» на її користь витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2\~000,00 грн., визнати поважною причину пропуску строку для звернення до суду з позовом про оскарження наказу ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» №254-вк від 14.09.2015 р. «Про оголошення догани» та поновити його, визнати незаконним та скасувати наказ ВП «Атоменергомаш» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за №254-вк від 14.09.2015 р. «Про оголошення догани», стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атоменергомаш» на її користь 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, зобовязати ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атоменергомаш» здійснити нарахування і виплату їй премії в розмірі 50% від встановленого посадового окладу та тарифних ставок станом на 22 грудня 2015 року відповідно до наказу №631 від 15 грудня 2015 року «Про виплату премії працівникам ВП АЕМ до професійного свята Дня енергетика» та премії за результатами роботи за серпень 2015 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 28.05.2012 року вона працює у ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати за безстроковим трудовим договором. Наказом ВП «АЕМ» №301 від 22.06.2015 року «Про зміну оргструктури» із організаційної структури ВП «АЕМ» з 01.10.2015 року було виключено посаду заступника технічного директора головного інженера з розвитку, яку на той час обіймав її батько [PERSON] Наказом ВП «АЕМ» №319 від 26.06.2015 року «Про внесення змін до штатного розпису» вказана посада була виключена із штатного розпису ВП «АЕМ». Наказом ВП «АЕМ» №329 від 03.07.2015 року «Про виконання вимог наказу «Про зміну оргструктури» від 22.06.2015 року №301» було створено комісію для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» у звязку зі змінами в організації праці та вирішення питань розстановки працівників відповідно до змін до штатного розпису, до складу якої було включено позивача, як начальника відділу організації праці та заробітної плати ВП «АЕМ». Рішення про склад комісії приймав генеральний директор ВП «АЕМ» [PERSON] [PERSON] вказаним наказом про створення згаданої комісії [PERSON] була ознайомлена 30.07.2015 р. Позивач вважає, що строк повноважень комісії, передбачений п.2 наказу ВП «АЕМ» №329 від 03.07.2015 року, закінчується 21.07.2015 року. Також за результатами роботи комісія надає до відділу кадрів списки працівників, які підлягають переведенню/скороченню в строк до 21.07.2015 року, тобто на засідання 30.07.2015 року, на яке було запрошено позивача (повістки дня їй надано не було) повноваження комісії закінчились, наказ про продовження роботи даної комісії відсутній, розглядатися питання щодо переведення або скорочення [PERSON] не могло. 30.07.2015 року розглядалися пропозиції генерального директора ВП «АЕМ» щодо перенесення на 05.08.2015 року (дострокове) введення структури ВП «АЕМ», що свідчить про проведення виробничої наради з питань, що виникли внаслідок введення нової організаційної структури, а не визначення переважного права на залишення на роботі. Голосувань/рішень з питань, стосовно переведення або скорочення [PERSON] не відбувалось. На 31.07.2015 р. був запланований розгляд, окрім іншого, питання про переведення [PERSON] на посаду головного інженера заводу спеціальних конструкцій ВП «АЕМ» згідно поданої ним заяви. У звязку з цим на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» [PERSON] 30.07.2015 р. з метою врегулювання реального конфлікту інтересів було підготовлено та особисто надано генеральному директору ВП «АЕМ» службову записку за №03-25/174 про виключення чи відсторонення її від роботи Комісії та продубльовано через загальний відділ в межах строку, передбаченого ст.28 Закону України «Про запобігання корупції». Вирішення питань щодо переведення [PERSON] на іншу посаду, проходили за відсутності позивача, отже, потенційний конфлікт інтересів у даному випадку був врегульований відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ-Д.0.34.621-15, затвердженої 28.05.2015 р. президентом ДП «НАЕК «Енергоатом», як наслідок, реального конфлікту інтересів не виникло. 26.08.2015 року ВП «АЕМ» був виданий [PERSON] №227-вк «Про оголошення догани», згідно п.2 якого позивачу було оголошено догану за невиконання вимог антикорупційного законодавства (ст.ст.28, 61 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. 3.1.6, 3.4.1, 3.4.3 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом»). [PERSON] №227-вк вбачається, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення за невиконання вимог антикорупційного законодавства послугувало те, що вона є членом комісії, до повноважень якої віднесено прийняття рішень щодо переведення працівників відповідно до змін до штатного розпису, а посада заступника технічного директора головного інженера з розвитку, яку обіймає її батько [PERSON], скорочена, у звязку з чим склалася ситуація потенційного конфлікту інтересів, оскільки у позивача наявний приватний інтерес (родинні стосунки з [PERSON]М.) у сфері, в якій вона виконує свої службові повноваження (бере участь як начальник ВОПтаЗ в роботі комісії), що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень (рішення про переведення [PERSON] на іншу посаду). Згідно наказу № 227-вк невиконання позивачем вимог антикорупційного законодавства було вчинено під час засідань вказаної комісії, які відбулися 30.07.2015 р. і 31.07.2015 року. Не погоджуючись із таким формулюванням, мотивацією [PERSON] №227-вк та оголошенням догани, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. 20.01.2016 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій змінено статус сторони у справі Генерального директора Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» [PERSON] з відповідача-2 на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В ході судового розгляду, позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що наприкінці березня 2016 року від свого представника, яка ознайомилась з матеріалами цієї справи, їй стало відомо про існування ще одного наказу про застосування до неї дисциплінарного стягнення. Раніше про існування будь-якого іншого наказу їй взагалі нічого не було відомо. 30 березня 2016 року нею було направлено лист генеральному директору ВП «АЕМ» [PERSON] з проханням направити їй копію наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог антикорупційного законодавства, повязаного з конфліктом інтересів щодо її чоловіка [PERSON] 25 квітня 2016 року позивач поштою отримала Наказ ВП «АЕМ» №254-вк від 14.09.2015 року «Про оголошення догани», згідно п.1 якого за невиконання вимог антикорупційного законодавства (ст.ст.22, 28, 61 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.3.3.1, 3.4.1, 3.4.3 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом») їй як начальнику ВОПтаЗ [PERSON] (таб №70070) було оголошено догану та позбавлено виплати премії за результатами роботи за серпень 2015 року. З даним наказом позивач також не згодна. В обґрунтування своїх вимог щодо визнання незаконним цього наказу зазначила на те, що Підставою для винесення цього наказу послугувало те, що 03.08.2015 року нею, як начальником ВОПтаЗ була погоджена заява провідного юрисконсульта-керівника юридичної групи [PERSON], який є її чоловіком, про його переведення на посаду начальника бюро стандартизації відділу ліцензування, якості, стандартизації та сертифікації (БС ВЛЯСС). При цьому до вказаної заяви про переведення була внесена іншою особою - інженером ВОПтаЗ, а не позивачем, інформація про схему посадового окладу начальника БС ВЛЯСС, яка відповідає 13 ступеню Єдиної тарифної сітки (ЄТС), тільки після чого заява була завізована вже позивачем. При винесені догани відповідачем не було визначено конкретного порушення антикорупційного законодавства при візуванні позивачем, як начальником ВОПтаЗ ВП «АЕМ», заяви про переведення [PERSON] Позивач зазначила, що будь-яких порушень трудової дисципліни чи антикорупційного законодавства з її боку не було, а оголошення їй догани не має законного підґрунтя, а стало наслідком неприязних стосунків,\~\~що склалися між нею та безпосереднім її керівництвом. Згідно п.1.3. посадової інструкції ИД-Р.43.03.001-15 начальнику ВОПтаЗ, тобто, тій посаді, яку займає позивач, підпорядковуються начальник бюро нормування ВОПтаЗ, провідний інженер, інженер 1 категорії. ЇЇ обовязки, як начальника ВОПтаЗ, визначені в п.2 посадової інструкції ИД-Р.43.03.001-15. Зокрема, начальник ВОПтаЗ аналізує ефективність застосування діючих форм і систем оплати праці, матеріального і морального стимулювання, забезпечує розробку пропозицій з впровадження прогресивних форм оплати і стимулювання праці, а також розробку положень про преміювання працівників ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» стосовно конкретних умов їх діяльності, здійснює контроль за правильністю застосування цих положень (п.2.1), забезпечує контроль за витратами фондів оплати праці і матеріального заохочення, застосуванням форм і систем заробітної плати, тарифних ставок та розцінок, посадових окладів, установленням розрядів робітникам і категорій працівникам (п.2.2). Наказом ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» №301 від 22.06.2015 року «Про зміну оргструктури» було внесено зміни до організаційної структури ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом». На виконання даного наказу наказом №319 від 26.06.2015 «Про внесення змін до штатного розпису» було внесено зміни до штатного розпису, якими було виключено 571 штатну одиницю та введено до штатного розпису інші 571 штатні одиниці. Таким чином, вважає позивач, всі працівники ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» мали або написати заяви про переведення відповідно до нового штатного розпису або повідомити про відмову від переведення. У ВП «АЕМ» при переведенні працівника на іншу посаду заповнюється заява, яка надрукована на спеціальному бланку, та в даній заяві про переведення передбачений розділ «Погодження переведення», який заповнюється ВОПтаЗ. Згідно з функціональними повноваженнями ВОПтаЗ, заяви узгоджуються в частині перевірки та підтвердження існування вакантної посади у підрозділі куди переводяться або приймаються працівники, правильності вказаних у заяві назви підрозділу та посад відносно штатного розпису, умов праці згідно атестації робочих місць у ВП АЕМ та режиму роботи відповідно графіків роботи розроблених та затверджених наказом по ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» генеральним директором спільно з ПК ВП «АЕМ», олівцем прописується затверджена Президентом компанії схема відповідно до професії (посади) та підрозділу куди йде (прийом/переведення) посадового окладу для працівників КПФСС та (тарифна ставка) для робітників з фактичними розрядами. При цьому схема посадового окладу включає в себе як мінімальний, так і максимальний розмір. Розмір посадового окладу, який буде встановлено в подальшому, ні позивачу, ні іншим працівникам ВОПтаЗ невідомий, оскільки цей розмір в заяві про переведення не вказується, після оформлення вищеназвана заява направляється для подальшого оформлення та більше до ВОПтаЗ не надходить. Розмір окладу затверджується лише генеральним директором. Також позивач зазначає на те, що з моменту її призначення на посаду начальника ВОПтаЗ, начальники бюро при переведенні/прийнятті на посаду мали посадовий оклад відповідно до 13 ступеня ЄТС (пункт 49). Такий розмір встановлено відповідно до Схеми посадових окладів і тарифних ставок працівників промислово-виробничного персоналу державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», затвердженої В.о. президента ДП НАЕК «Енергоатом» 13.03.2013 року. Позивач зазначає на те, що у ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» працював на той час її чоловік [PERSON] Про цей факт вона відразу після укладення шлюбу повідомила відділ кадрів, надавши копію свідоцтва про шлюб. Окрім того, нею додатково повідомлявся цей факт в службовій записці від 30.07.2015 №03-25/174. Як і всі працівники підприємства, провідний юрисконсульт-керівник юридичної групи [PERSON] у звязку з прийняттям наказу №319 від 26.06.2015 «Про внесення змін до штатного розпису» мав написати заяву про переведення чи відмову від переведення. 03.08.2015 року ним у відділі кадрів було написано заяву про переведення його на посаду начальника бюро стандартизації відділу ліцензування, якості, стандартизації та сертифікації. Після написання ця заява, як і всі інші заяви про переведення, була направлена до ВОПтаЗ для погодження. Оформленням заяви про переведення [PERSON] займалася інженер 2 категорії [PERSON] При оформлені нею заяви про переведення на начальника бюро стандартизації ВЛЯСС [PERSON] нею ([PERSON]О.) була використана «Схема посадових окладів і тарифних ставок працівників промислово-виробничого персоналу ДП НАЕК «Енергоатом», пункт 49 (ступінь 13). Після заповнення заяви [PERSON] завізувала її своїм підписом та надала позивачу для погодження. Оскільки на заяві про переведення [PERSON] стояла віза працівника ВОПтаЗ, яка своїм підписом підтвердила правильність заповнення заяви, та перевіривши відповідність встановленого окладу Схемі посадових окладів і тарифних ставок працівників промислово-виробничного персоналу державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», затвердженої в.о. президента ДП НАЕК «Енергоатом» 13.03.2013 року, позивач, як начальник ВОПтаЗ, 03.08.2015 року погодила заяву провідного юрисконсульта-керівника юридичної групи [PERSON] про його переведення на посаду начальника БС ВЛЯСС, поставивши на заяві свій підпис. Наказом ВП АЕМ про переведення на іншу роботу від 03.08.2015 №48-пр [PERSON] з 01.09.2015 переведений до ВЛЯСС. [PERSON] підписував генеральний директор ВП АЕМ [PERSON] та він одноособово приймав рішення про переведення, у тому числі і [PERSON], на вказану в наказі посаду та особисто встановлював оклад. 17.08.2015 року позивач отримала службову записку №06-22/163 від 17.08.2015 за підписом начальника ВППК [PERSON] «Про надання пояснень», якою її було зобовязано надати пояснення причин та обставин використання своїх службових повноважень та повязаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб (чоловіка), вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів та невжиття заходів із запобігання корупційних правопорушень. Після цього нею було взято письмові пояснення з підлеглих працівників ([PERSON] та [PERSON]М.). Згідно письмових пояснень [PERSON] саме вона заповнювала заяву про переведення [PERSON] та олівцем зазначила оклад ступеня 13 інженер 2 категорії [PERSON], оклад було встановлено у відповідності до ЄТС, якою мають керуватися всі працівники ДП «НАЕК «Енергоатом», про що вона повідомила начальника ВППК [PERSON] службовою запискою №03-25/188 від 17.08.2015 р. Додатково надавалися на запити начальника ВППК [PERSON] необхідні документи та додаткова інформація (підстава надання службова записка 06-22/166 від 18.08.2015 та службова записка 06-22/178 від 20.08.2015). Після цього в періоди з 21.08.2015 по 04.09.2015 (листок непрацездатності №296184), з 07.09.2015 по 25.09.2015 (виписний епікриз з історії пологів) та з 28.09.2015 до 16.10.2015 (листок непрацездатності №297318) позивач перебувала на лікарняному. З 18.10.2015 року позивач перебувала у соціальній відпустці в звязку з вагітністю та пологами, а з 22.02.2016 року вона перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 14 вересня 2015 генеральним директором [PERSON] був виданий [PERSON] №254-вк «Про оголошення догани», яким за невиконання вимог антикорупційного законодавства (ст.ст. 22, 28, 61 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. 3.3.1, 3.4.1, 3.4.3 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом»)позивачу, як начальнику ВОПтаЗ (таб №70070), було оголошено догану та позбавлено виплати премії за результатами роботи за серпень 2015 року. В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, в подальшому участі у судовому розгляді не приймала, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача у судове засідання зявилася, надала пояснення аналогічні позову, просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] у судове засідання зявилась, позов не визнала, в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі, аргументуючи свої заперечення тим, що спірні накази винесені в порядку ст.ст.147-149 КЗпП України та виявлені порушення антикорурупційного законодавства позивачем стали підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем надано письмові заперечення, в яких зазначено на порушення позивачкою вимог п/п 5 ч.3 ст.64 Закону України «Про запобіганні корупції» та п.3.1.6. Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ-Д.0.34.621-15 щодо негайного повідомлення генерального директора ВП АЕМ та відповідального за запобігання корупції у діяльності юридичної особи (підрозділ попередження та протидії корупції ВП АЕМ) про наявність конфлікту інтересів, за що вона була правомірно притягнута до дисциплінарної відповідальності. Представник відповідача також зазначила на те, що протягом 2014-2015 років у ВП АЕМ проводилась робота із вдосконалення структури управління. Наказом ВП «АЕМ» №301 від 22.06.2015 року «Про зміну оргструктури» було внесено зміни до організаційної структури ВП «АЕМ», яким, зокрема, було виключено із організаційної структури ВП «АЕМ» посаду заступника технічного директора-головного інженера з розвитку. [PERSON] №319 від 26.06.2015 «Про внесення змін до штатного розпису» було внесено зміни до штатного розпису, якими було виключено 571 штатну одиницю та введено до штатного розпису інші 571 штатні одиниці, зокрема, було виключено посаду заступника технічного директора-головного інженера з розвитку (ЗТДГІР), яку обіймав [PERSON] Наказом ВП «АЕМ» від 03.07.2015 №329 «Про виконання вимог наказу «Про зміну оргструктури» від 22.06.2015 №301» було створено комісію для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП АЕМ у звязку із змінами в організації праці та вирішення питань розстановки працівників відповідно до змін до штатного розпису (комісія), до складу якої було включено начальника відділу організації праці та заробітної плати (ВОПтаЗ), яку обіймає позивач. Вказана комісія повинна була розглядати спірні питання, які можуть виникнути при переведенні працівників, посади (робочі місця) яких виключено із штатного розпису на нові посади (робочі місця), які включені до штатного розпису. Копії наказу були розіслані, зокрема ЗТДГІР та ВОПтаЗ. Позивачка є донькою ЗТДГІР [PERSON] Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Оскільки нова організаційна структура та зміни до штатного розпису повинні були набрати чинності з 01.10.2015 до 01.08.2015 року повинні були визначені працівники, які не погодилися на переведення на запропоновані їм посади у зміненому штатному розписі з метою їх своєчасного попередження про наступне звільнення. Станом на 30.07.2015 від ЗТДГІР [PERSON] заява про переведення на посаду у новому штатному розписі не надійшла, у звязку з чим він був запрошений на засідання комісії, яке відбулося 30.07.2015 о 13-00 год., на якому він повідомив, що надасть заяву про переведення на посаду головного інженера ЗСК ВП «АЕМ». В звязку з тим, що на вказану посаду також надійшла заява про переведення від іншого працівника, було вирішено провести наступне засідання комісії вранці 31.07.2015, на якому визначити кандидатуру працівника для переведення на посаду головного інженера ЗСК. На засіданні комісії 31.07.2015 була присутня також позивачка, що відображено у протоколі засідання комісії та підтверджується її власним підписом під протоколом. Отже, представник відповідача вважає, що на засіданні комісії 31.07.2015, рішення про проведення якого було прийнято 30.07.2015 в присутності позивачки і вона, як член комісії, повинна була взяти участь у прийнятті рішення відносно свого батька [PERSON] Представник відповідача зазначила, що дія Закону України «Про запобігання корупції» поширюється, зокрема, на посадових осіб публічного права. ДП «НАЕК «Енергоатом» відноситься до осіб публічного права. У ВП «АЕМ» було видано [PERSON] №265 від 05.06.2015 «Про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» у ВП «Атоменергомаш», на виконання яких були проведені розяснювальні роботи щодо ознайомлення персоналу з текстом Закону та законодавчих актів, що передбачають відповідальність за порушення антикорупційного законодавства. [PERSON] був ознайомлений із Законом 17.06.2015, позивачка не пізніше 10.06.2015, що підтверджується відповідними аркушами ознайомлення. З наказом ВП «АЕМ» від 03.07.2015 №329 «Про виконання вимог наказу «Про зміну оргструктури» від 22.06.2015 № 301» [PERSON] була ознайомлена 30.07.2015. Таким чином, з другої половини дня 30.07.2015, тобто з моменту призначення з відому і в присутності позивачки на ранок 31.07.2015 засідання комісії для прийняття рішення за заявою її батька [PERSON], у [PERSON], посада якого підлягала скороченню, та позивачки, яка є членом комісії, до повноважень якої віднесено прийняття рішень щодо переведення працівників відповідно до змін до штатного розпису, склалася ситуація конфлікту інтересів, оскільки у позивачки був наявний приватний інтерес (родинні стосунки з [PERSON]М.) у сфері, в якій вона виконує свої службові повноваження (бере участь як начальник ВОПтаЗ в роботі комісії з правом голосу), що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень (рішення про переведення [PERSON] на іншу посаду), тобто, її приватний інтерес, обумовлений наявністю родинних стосунків, суперечить її службовим повноваженням щодо обєктивного вирішення питання на вибір працівника для переведення на посаду головного інженера ЗСК, та був здатний вплинути на обєктивність та неупередженість прийняття відповідного рішення. Пункт 3.1.6 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ_Д.0.34.621-15 зобовязує посадових осіб та працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» невідкладно письмово інформувати Уповноваженого (керівника уповноваженого підрозділу ВП чи уповноважену посадову особу ВП), президента (генерального директора (директора ВП) Компанії про виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів. [PERSON] ознайомлений з Програмою 14.07.2015, позивачка 30.07.2015, що підтверджуються аркушами ознайомлення. Таким чином, [PERSON] та позивачка повинні були негайно письмово проінформувати відділ протидії та попередження корупції (ВППК) та генерального директора про виникнення конфлікту інтересів. [PERSON] встановленого Законом, обовязок невідкладного інформування про виникнення конфлікту інтересів встановлений також Антикорупційною програмою ДП «НАЕК «Енергоатом», яка відповідно до п. 1.4 поширюється на всіх працівників Компанії. Згідно з протоколом засідання Комісії від 31.07.2015 на засідання комісії 31.07.2015 о 8-45 год. зявилися: голова комісії [PERSON] (генеральний директор), члени комісії: головний інженер-технічний директор [PERSON], заступник генерального директора з економічних та комерційних питань [PERSON], директор заводу нестандартного обладнання та трубопроводів [PERSON], директор заводу спеціальних конструкцій [PERSON], начальник відділу кадрів [PERSON], позивачка як начальник ВОПтаЗ, юрисконсульт [PERSON], секретар комісії інженер відділу кадрів [PERSON] До початку засідання комісії позивачка та [PERSON] ніяких повідомлень, зокрема, щодо наявності потенційного чи реального конфлікту інтересів, не робили. На початку засідання Комісії директором ЗСК [PERSON] було заявлено про наявність у позивачки та [PERSON] конфлікту інтересів внаслідок родинних стосунків, після чого комісією було прийнято рішення про усунення позивачки від подальшої участі в даному засіданні комісії та інших засіданнях комісії, на яких розглядатиметься питання про переведення [PERSON] Будь-яких повідомлень від позивачки про наявність у неї потенційного та реального конфлікту інтересів 30.07.2015 та 31.07.2015 до ВППК не надходило. Отже, позивачка не повідомила негайно генерального директора ВП «АЕМ»» та взагалі не повідомила відділ протидії та попередження корупції про виникнення у неї конфлікту інтересів, чим порушила п/п 5 п.3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції» та п.3.1.6 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ_Д.0.34.621-15. Також, майже одночасно, з зазначеним в позові порушенням вимог антикорупційного законодавства, позивачкою було скоєне ще одне порушення, за яке до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Наказ ВП «АЕМ» №254-вк від 14.09.2015 «Про оголошення догани»), що свідчить про системне та свідоме ігнорування позивачкою відповідних вимог антикорупційного законодавства щодо конфлікту інтересів. Також представник відповідача заперечував стосовно стягнення моральної шкоди, оскільки на його думку, чинне законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди із зазначених у позові підстав. А тимчасова непрацездатність позивачки настала до накладення на неї дисциплінарного стягнення, що свідчить про відсутність причинного звязку між виданням наказу та тимчасовою непрацездатністю позивача. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Додатково надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позивачка обіймає посаду начальника відділу організації праці та заробітної плати ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом». Трудовий договір укладено між нею та ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», тому він, як директор даного підприємства, не є стороною вищеназваного трудового договору та є неналежним відповідачем у справі, в звязку з чим будь-які позовні вимоги до нього, заявлені у вказаній справі, є необґрунтованими. Також він заперечував стосовно стягнення моральної шкоди, оскільки на його думку, чинне законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди із зазначених у позові підстав. А тимчасова непрацездатність позивачки настала до накладення на неї дисциплінарного стягнення, що свідчить про відсутність причинного звязку між виданням наказу та тимчасовою непрацездатністю позивача. Свідок [PERSON], яка працює на посаді юрисконсульта ВП «АЕМ», надала пояснення, аналогічні наданим нею як представником відповідача. Свідок [PERSON], яка працює на посаді начальник відділу кадрів ВП «АЕМ», підтвердила, що 31.07.2016 року на засіданні комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» у звязку із змінами в організації праці та вирішення питань розстановки працівників відповідно до змін до штатного розпису після зясування родинних звязків позивачки, яка була членом комісії, з [PERSON] (батьком) та [PERSON] (чоловіком), комісією було прийнято рішення про усунення позивачки від подальшої участі в даному засіданні комісії та в інших засіданнях комісії, на яких розглядатимуться питання про переведення [PERSON] Свідок [PERSON], який працює на посаді начальника відділу протидії та попередження корупції (ВППК) ВП «АЕМ», пояснив, що позивачка, являючись членом комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» у звязку із змінами в організації праці та вирішення питань розстановки працівників відповідно до змін до штатного розпису, та при оформлені нею заяви про переведення на начальника бюро стандартизації ВЛЯСС [PERSON], не повідомила відділ протидії та попередження корупції про виникнення у неї конфлікту інтересів. У звязку з порушенням антикорупційного законодавства була проведена службова перевірка, на підставі якої позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Свідок [PERSON], яка працює юристом у відділі протидії та попередження корупції (ВППК) ВП «АЕМ», надала аналогічні до наданих свідком [PERSON] пояснення в частині порушенням виникнення у позивача конфлікту інтересів при оформлені нею заяви її чоловіка [PERSON] про переведення на начальника бюро стандартизації ВЛЯСС, вказавши замість 12-ої, 13-ту ступінь у схемі посадових окладів і тарифних ставок працівників промислово-виробничого персоналу ДП НАЕК «Енергоатом». Свідок [PERSON], яка працює на посаді інженера 2 категорії відділу організації праці та заробітної плати (ВОПтаЗ) ВП «АЕМ», підтвердила, що писала пояснення, в якій вказала, що при оформлені нею заяви про переведення на начальника бюро стандартизації ВЛЯСС [PERSON] нею була використана «Схема посадових окладів і тарифних ставок працівників промислово-виробничого персоналу ДП НАЕК «Енергоатом», пункт 49 (ступінь 13). Після заповнення заяви [PERSON] [PERSON] зазначила оклад ступеня 13 завізувала її своїм підписом та надала позивачу. Згідно її письмових пояснень оклад було встановлено у відповідності до ЄТС, якою мають керуватися всі працівники ДП «НАЕК «Енергоатом». Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач працює у Відокремленому підрозділі «Атоменергомаш» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати з 28.05.2012 року. 22 червня 2015 року генеральним директором ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом» [PERSON] було видано [PERSON] №301 про зміну оргструктури, яким було передбачено в тому числі і виключення з організаційної структури посади заступника технічного директора головного інженера з розвитку (ЗТДГТР), тобто тієї посади, яку займав [PERSON] - батько позивача (а.с. 71). 26 червня 2015 року в.о. генерального директора [PERSON] було винесено [PERSON] №319, яким на виконання вищеназваного [PERSON] від 22.06.2015 року №301, були внесені зміни до штатного розпису (а.с. 75). 03 липня 2015 року генеральним директором ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом» [PERSON] було видано наказ №329 «Про виконання вимог наказу «Про зміну оргструктури» від 22.06.2015 №310», яким було передбачено створення комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «Атоменергомаш» у звязку зі змінами в організації праці. До членів комісії передбачено включення начальника ВОПтаЗ, тобто позивача у справі (а.с. 63). Згідно п.2 вищеназваного [PERSON] №329 від 03.07.2015 року комісії за результатами роботи необхідно було надати до відділу кадрів списки працівників, які підлягають переведенню або скороченню в строк до 21.07.2015 року. Позивачка була ознайомлена з [PERSON] від 03.07.2015 року №329 «Про виконання вимог наказу «Про зміну оргструктури» від 22.06.2015 №310» 30 липня 2015 року, що доводиться копією листка ознайомлення. На засіданні комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «Атоменергомаш» у звязку зі змінами в організації праці, яке відбулося 30.07.2015 року [PERSON] був присутній за запрошенням. Як член комісії на засіданні була присутня позивачка. Повістка дня на засіданні комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» в звязку із зміною в організації праці і вирішенню питань розстановки працівників у відповідності із змінами в штатному розкладі була організація виконання наказу ВП «АЕМ» від 26.06.2015 №319 «Про внесення змін до штатного розпису». Жодних голосувань з питань, стосовно переведення або скорочення [PERSON] не здійснювалося. Розгляд питання стосовно можливості переведення [PERSON] на посаду головного інженера ЗСК було вирішено провести на засіданні комісії 31.07.2015 року. Більше в цей день комісія не засідала. На засіданні комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» в звязку із зміною в організації праці і вирішенню питань розстановки працівників у відповідності із змінами в штатному розкладі, яке відбулося 31.07.2015 року спочатку було вирішено «Відсторонити [PERSON] від участі в засіданні комісії, на яких розглядатимуться питання переводу [PERSON]М.». Після цього позивачка покинула зал засідань, про що додатково було відмічено в протоколі №2 засіданні комісії. Позивачка написала службову записку №03-25/174 від 30.07.2015 року «Про надання інформації» (а.с. 91), в якій було зазначено: «щоб не порушувати Закон України «Про запобігання корупції» попереджаю, що на підприємстві працюють мій чоловік [PERSON] та батько [PERSON] Якщо будуть розглядатися питання стосовно них даною комісією, прошу заздалегідь надавати мені повістку дня даних засідань (та/або виключити мене з комісії, не враховувати мій голос, не запрошувати мене на дані засідання та ін.) щоб попередити порушення даного Закону України». Зазначена службова записка була зареєстрована 31.07.2015 року за №02-1498. Згідно п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» обовязок працівника повідомляти має певні строки, а саме не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно. Згідно\~ст.139 КЗпП України\~працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. У відповідності до п. 1 ч.1\~ст.147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у виді догани. В той же час, згідно положень\~ст.148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обовязки, характеру порушення, шкідливих наслідків, причинного звязку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно зі ст.149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з\~ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). В ході судового розгляду встановлено, що на наступний день після ознайомлення із [PERSON] №329 від 03.07.2015 року позивачка у відповідності до Закону повідомила керівництво про існуючі родинні звязки. У судовому засіданні також встановлено, що на імя в.о. начальника ВППК [PERSON] позивачка написала службову записку №03-25/175 від 03.08.2015 року, отриману 04.08.2015 року, в якій надала письмове пояснення щодо звинувачення її в порушенні антикорупційних вимог при участі в роботі комісії, створеної відповідно до наказу №329 від 03.07.2015 рокую Згідно до п.2 [PERSON] №227-вк від 26.08.2015 року «Про оголошення догани» за підписом в.о. генерального директора ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом» [PERSON] за невиконання вимог антикорупційного законодавства (ст.ст.28, 61 Закону, п. 3.1.6, 3.4.1, 3.4.3 Програми) позивачу як начальнику ВОПтаЗ (таб. №70070) оголошено догану. Усунення службовця від прийняття рішення або участі в\~прийнятті рішення чи\~вчинення дій в\~умовах конфлікту інтересів використовується за\~умови можливості залучення до\~прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших службовців. Цей захід здійснюється за\~рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в\~якому працює службовець (а.с. 60). У\~разі виникнення конфлікту інтересів службовця, який входить до\~складу колегіального органу (органу місцевого самоврядування, комітету, комісії, колегії тощо), такий службовець не\~має права брати участь у\~прийнятті рішення цим органом, якщо його неучасть не\~впливає на\~правомочність цього органу. Однак мова йде лише про ті\~колегіальні органи, які вправі приймати рішення, що\~породжують певні правові наслідки для окремих осіб чи\~невизначеного кола осіб. Діяльність інших колегіальних органів, які носять консультативно-дорадчий характер і\~не\~мають безпосереднього впливу на\~прийняття правового рішення, у\~контексті наявності конфлікту інтересів не\~розглядаються. У\~разі якщо неучасть службовця, у\~якого виник конфлікт інтересів та\~який входить до\~складу колегіального органу, у\~прийнятті рішень цим органом призведе до\~втрати правомочності цього органу, участь такого службовця у\~прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Суд вважає, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень щодо того, що позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани законно і відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Таким чином, суд вважає, що п.2 [PERSON] відповідача за №227-вк від 26.08.2015 року «Про оголошення догани» у звязку із порушенням позивачем антикорупційного законодавства є незаконним, оскільки відповідачем при винесенні вказаного [PERSON] були порушені вимоги ст.ст.147,148 КЗпП України, та не були враховані вимоги\~ст.149 КЗпП України.\~\~ [PERSON] того, позивач не є особою, яка може нести відповідальність за корупційне правопорушення, а відповідач не уповноважений встановлювати факт корупційного правопорушення та притягати до відповідальності позивача та не наділений\~Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції»\~повноваженнями доводити вину у вчиненні правопорушення. При виконанні своїх обовязків позивач керується виключно чинним законодавством, а виконання функцій члена комісії для визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників ВП «АЕМ» у звязку зі змінами в організації праці та вирішення питань розстановки працівників відповідно до змін до штатного розпису не може впливати на обєктивність або неупередженість при прийнятті нею рішень, що виключає можливість існування конфлікту інтересів. Позивач при наявності конфлікту інтересів була зобовязана відповідно до припису п.2 ч.1\~ст.14 Закону\~України «Про засади запобігання та протидії корупції»\~повідомити про це у письмовій формі керівника підприємства, однак, з огляду на вищенаведене, за порушення цього обовязку для даного субєкта може настати лише адміністративна, але не дисциплінарна відповідальність. Положеннями ст.19 Конституції України\~передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції»\~\~особи, зазначені в п.1 та п/п «а», «б» п.2 ч.1\~ст.4 цього Закону, зобовязані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Згідно з ч.1\~ст.21 Закону\~за вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в частині першій\~ст.4 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності в установленому\~законом порядку. Кримінальна відповідальність за порушення вимог чинного законодавства щодо конфлікту інтересів не встановлена. Адміністративну відповідальність встановлено за один вид зазначеного правопорушення, а саме: відповідно до\~ст.172-7 КУпАП порушення вимог щодо повідомлення про конфлікт інтересів, неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів тягне за собою накладення штрафу від десяти до ста пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Склад правопорушення, передбаченого даною статтею, є формальним, і обєктивна сторона цього правопорушення не містить такої обовязкової ознаки, як заподіяння шкоди. У\~КУпАП\~міститься перелік уповноважених осіб, які можуть складати протоколи про вчинення адміністративних корупційних правопорушень (ст.255). Відповідно до\~ст.221 КУпАП\~субєктом, що наділений повноваженнями притягати до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, є судді районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені\~ст.ст.172-4-172-9 цього Кодексу. Наявність чи відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого\~статтею 172-7 КУпАП, у визначеному цим Кодексом порядку не встановлено. Відповідно до\~ст.147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. З результатів аналізу\~ст.147 КЗпП України\~вбачається, що такий вид стягнення, як догана, застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни. Чинний\~КЗпП України\~такий вид стягнення, як оголошення догани за вчинення корупційного правопорушення, а саме: за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, не передбачає, а відтак доводи представників відповідачів, що їх дії з винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відповідають вимогам чинного законодавства України, не заслуговують на увагу. Така правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 у справі №6-41295св14 А тому на підставі вищевикладеного, суд не вбачає в діях позивачки підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.\~\~ Позивачка також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. на свою користь на підставі\~ст.237-1 КЗпП України. Суд вважає, що у цій частині позов позивачки не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Отже, для стягнення з роботодавця моральної шкоди необхідно, щоб підстави такого відшкодування були визначені законодавством. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року розяснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: -коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; -у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; -при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Чинне трудове законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди із зазначених в позові підстав. Положення ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди не можуть слугувати підставою для вимог про стягнення моральної шкоди в трудовому спорі. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру,за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В позові не зазначено, якими саме рішеннями, діями або бездіяльністю відповідача позивачці спричинено моральну шкоду. Причинний звязок між протиправним порушенням роботодавцем прав працівника і моральною шкодою, що наступила, означає, що результат з неминучістю випливає із діяння. Відповідальність не може наступити за випадкові наслідки діяння або опосередковану шкоду. Причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю роботодавця і моральною шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий звязок - це такий, за якого моральна шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності роботодавця. На підтвердження спричинення моральної шкоди виданням [PERSON] про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачка посилається на проходження нею курсу стаціонарного лікування у пологовому відділені ДЗ «СМСЧ №1» м. Енергодар. Але у наданому позивачкою листку непрацездатності зазначено період тимчасової непрацездатності - з 21.08.2015 до 04.09.2015 року, а [PERSON] №227-вк про оголошення догани датований 26.08.2015 року, тобто тимчасова непрацездатність позивачки настала до накладення на неї дисциплінарного стягнення, що беззаперечно свідчить про відсутність причинного звязку між виданням наказу та тимчасовою непрацездатністю позивачки. Будь-яких інших доказів спричинення моральної шкоди позивачкою не надано. Відповідно до абз.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У позовній заяві позивачка просить стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., але не зазначає виходячи з яких міркувань стягненню підлягає саме ця сума. Згідно з вимогами ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат в розмірі 974,40 грн. Вимоги щодо здійснення нарахування і виплату премії [PERSON]. в розмірі 50% від встановленого посадового окладу та тарифних ставок станом на 22.12.2015 р. відповідно до наказу №631 від 15.12.2015 року «Про виплату премії працівникам ВП АЕМ до професійного свята Дня енергетики» та премії за результатами роботи за серпень 2015 року, суд вважає що задоволенню не підлягають. Під преміюванням розуміється виплата працівникам гро\-шових сум понад основний заробіток з метою стимулювання результатів праці та їх заохочення. Преміювання здійснюється в двох формах: преміювання, передбачене системою оплати праці; преміювання як вид заохочення (поза системою опла\-ти праці). При преміальній системі оплати праці працівник має суб'єктивне право вимагати виплати премії при досягненні запланованих показників, а власник зобов'язаний виплати\-ти суму премії. Одноразове заохочення здійснюється без встановлення показників. Воно повністю залежить від суб'єктивного воле\-виявлення власника або уповноваженого ним органу. У пра\-цівника немає суб'єктивного права на таке заохочення. Судом було встановлено, що премія за результатами роботи за серпень 2015 року, на підприємстві працівникам не виплачувалась, а щодо нарахування і виплату премії [PERSON] в розмірі 50% від встановленого посадового окладу та тарифних ставок станом на 22.12.2015 р. це є суб'єктивне воле\-виявлення підприємства. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2000,00 грн. За\~ст.79 ЦПК України\~до складу судових витрат входять витрати, повязані з оплатою правової допомоги. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., то зазначений в позові розмір витрат не може вважатися доведеним та розумно обґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар маг бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ч.1 ст.88 ІДПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, виходячи з аналізу ст.ст.84, 88 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій та із зазначенням конкретно наданих послуг на зазначену суму при розгляді справи, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. В порушення вищезазначених вимог закону в договорі про надання правової допомоги від 03.09.2015 року, укладеному позивачем з адвокатом [PERSON], не визначено розміру та порядку обчислення гонорару. У п.3.2 цього договору зазначено, що «...винагорода адвокату за надання правової допомоги обчислюється у відповідності зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Положеннями ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Таким чином, цієї нормою встановлено, що порядок обчислення гонорару встановлюється у договорі про надання правової допомоги, а у договорі про надання правової допомоги від 03.09.2015 року, укладеному між позивачем та адвокатом [PERSON], є лише посилання на ст.30 Закону, тобто порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата та ін..) у даній справі договором про надання правової допомоги не встановлений. [PERSON] того, в акті прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 03.09.2015 року наведені суми за надані послуги (вивчення документів, надання консультацій та ін. - 400 грн., складання адвокатського запиту - 400 грн., складання позовної заяви до суду - 1200 грн.), але розрахунку витраченого часу на зазначені послуги адвокатом не надано, у звязку з чим зазначені суми не підлягають стягненню з відповідача через їх недоведеність відповідності Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї Постанови стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу під час розгляду справи позивачу необхідно довести усе коло обставин, повязаних з фактом надання юридичних послуг, надати документальне підтвердження та довести обґрунтованість цих витрат. При цьому слід врахувати фактори, за якими визначаються співмірність та розумна необхідність розміру оплати послуг адвоката для вирішення спору, виходячи з такого. Відповідно до п.1 розділу X «Перехідні положення» Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення, інші акти Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, що не суперечать цьому Закону, чинні до прийняття відповідних актів органами адвокатського самоврядування, сформованими згідно із цим Законом. Ст.ст.20-21 вищезазначеного Закону передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги. Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобовязаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики. Так, згідно зі ст.14 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим Зїздом адвокатів України 17.11.2012, адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст.28 Правил порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. В акті прийому-передачі виконаних робіт від 25.09.2015 року зазначено, що адвокатом здійснено вивчення документів, але не зазначено - яких саме. До позовної заяви з документів додані лише наказ ВП «АЕМ» №227-вк від 26.08.2015 року та лист ВП «АЕМ» №01-15/3873 від 14.09.2015 року. Це вказує, що ці документи були дійсно вивчені адвокатом для надання допомоги у даній справі. Всі інші документи, витребувані у ВП «АЕМ» відповідно до адвокатського запиту №04/15 від 03.09.2015 року були надані вже у судовому засіданні, в якому адвокат участі не брав та вказані документи не досліджував. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи відсутність у позовній заяві обґрунтування витрат на оплату послуг адвоката, не зазначення факторів, які бралися до уваги під час визначення розміру його винагороди, відсутності документального підтвердження цих витрат, розмір витрат, заявлений позивачем, не може вважатися розумно обґрунтованим.

Outcome: partial