Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, яка залишилась проживати разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач від надання матеріальної допомоги ухиляється. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, розмір позову зменшив, просив стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання, не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 03.09.1999 року по 12.06.2001 року, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання /а.с. 3, 4, 5, 6, 7/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 12 Закону України «Про Державний бюджет України», розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2014 року на доньку сторін становить 1286 грн. Зважаючи на зазначені норми закону, суд вважає, що розмір аліментів 1000 грн., який просить стягувати позивач підлягє задоволенню, оскільки такий розмір забезпечуватиме принцип однакової відповідальності обох батьків за виховання, розвиток та утримання дитини визначений Конвенцією і з цих підстав аліменти мають бути визначеними у твердій грошовій сумі. Крім того, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, не може працювати на інших роботах, для отримання належного заробітнку, який дасть можливість приймати рівноцінну участь в утриманні дитини сторін. Оскільки відповідач є повнолітньою працездатною особо і згідно закону зобов'язаний утримувати дитину і його не можна повною мірою або частково звільнити від відповідальності приймати участь в її утриманні. На підставі викладеного та

Outcome: approved