Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] та Дубриницької сільської ради про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами до нього, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 24 грудня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] про визнання складеного на її користь заповіту недійсним, відмовлено повністю. В подальшому, рішенням від 24 вересня 2015 року було визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Перечинського району №90 «Про оформлення права власності на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]» від 30 вересня 2008 року та відповідно визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] Як наслідок, рішенням від 12 вересня 2016 року було визнано недійсним і свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її ім'я, згідно якого вона була спадкоємцем зазначеного у заповіті [PERSON], який помер [INFO], майна, а саме 2/3 частин житлового будинку з надвірними будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що судовим рішенням скасовано її свідоцтво про право на спадщину, заповіт, посвідчений на її ім'я є чинним, а тому єдиним способом захисту її прав є визнання права власності на 2/3 частини спірного будинку в порядку спадкування за заповітом за померлим [PERSON] Спадщину за ним вона прийняла, так як на час його смерті постійно проживала і на даний час проживає у спадковому будинку. Для оформлення спадщини на належну їй частину будинку вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок, а тому просить позов задовольнити. У свою чергу, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] та Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], а саме 1/3 його частину - після смерті спадкодавця [PERSON] (батька), та в розмірі 1/6 частини вказаного житлового будинку з надвірними будовами та спорудами до нього за спадкодавцем [PERSON] (матір'ю). Посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], який був був забудівником та головою дворогосподарства [ADDRESS]. Так, на момент смерті останнього у вказаному будинку були зареєстровані його дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON] (позивач по зустрічному позові), які як спадкоємці першої черги прийняли за ним спадщину у рівних частинах, а саме по 1/3. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої належну їй 1/3 зазначеного будинку прийняли (успадкували) у рівних частках (по 1/6) [PERSON] та [PERSON] Оскільки після смерті матері [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 житлового будинку, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок оформити право на спадщину у позасудовому порядку є неможливим, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, первісний позов підтримала у повному обсязі. Щодо зустрічного позову, то подала на нього письмові заперечення, у яких посилається на рішення Перечинського районного суду від 12 вересня 2016 року по справі № 304/408/16-ц. Вказаним рішенням встановлено, що після смерті [PERSON] його син [PERSON] прийняв 2/3 частини спадкового майна, на яке після смерті останнього на підставі його заповіту № 139 від 13 липня 2012 року успадкувала [PERSON] Крім цього, даний факт підтверджується довідкою Дубриницької сільської ради, згідно якої на момент смерті матері в будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] (із реєстрацією) та [PERSON] (без реєстрації). Оскільки [PERSON] за вказаною адресою не проживала, зареєстрованою не була та відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не подала, а протилежне ні нею, ні її представником не доведене, тому у задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] також не з'явилися, останній подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без їх участі, вказав, що проти задоволення первісного позову заперечує з підстав, викладених у зустрічному позові, який, в свою чергу підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача Пеняк Л.І. в судове засідання також не з'явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи без її участі, проти задоволення первісного позову не заперечила, а зустрічний позов визнала тільки в частині визнання за [PERSON] 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS]. У решті зустрічного позову просила відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON], [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON], який був забудівником та головою дворогосподарства [ADDRESS] (а. с. 38, 39, 41, 78). Вказані обставини визнані сторонами та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Також встановлено, що згідно довідки Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1799 від 02 грудня 2016 року, виданої відповідно до погосподарської книги № 2 на 1980-1982 роки та особового рахунку [NUMBER], на момент смерті [PERSON], який помер [INFO], в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 18). Відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 72/01-16 від 16 червня 2017 року спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не заведена (а. с. 79). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступили в управління спадковим майном, так як були зареєстровані, проживали та здійснювали догляд за останнім, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилися (а. с. 18, 79), тому вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/3). Однак, [INFO] померла матір [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 10 грудня 2007 року (а. с. 39, 40, 41, 68, 76, 78). Згідно довідки Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1798 від 02 грудня 2016 року на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO], в будинку [ADDRESS] Закарпатської області був зареєстрований її син [PERSON], [INFO] (а. с. 17). Крім цього, з копії спадкової справи № 153/2008 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] встановлено, що 22 квітня 2008 року [PERSON] як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за покійною матір'ю, натомість [PERSON] із такою ж заявою не зверталася взагалі (а. с. 75-78). Враховуючи те, що спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO], тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї (а. с. 17, 75-78), а [PERSON] на час відкриття спадщини із [PERSON] не проживала, із заявою про прийняття спадщини за останньою до нотаріуса не зверталася (а. с. 75-78), тому суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за спадкодавцем [PERSON] одноосібно, внаслідок чого став власником 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] Закарпатської області. Вказані обставини також встановлені рішенням Перечинського районного суду від 12 вересня 2016 року, що набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають (а. с. 13-14). На випадок своєї смерті [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], та все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося та все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права заповів [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 30 липня 2012 року, посвідчений секретарем виконкому Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 139 (а. с. 22, 70). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 09 серпня 2012 року (а. с. 15, 72). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Встановлено, що на момент смерті [PERSON] зареєстрованих осіб в будинку [ADDRESS] не було (а. с. 83). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 04 лютого 2013 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 138/2012 стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 66-74). Крім цього, з вказаної спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом за померлим [PERSON] звернулася також [PERSON], [INFO] (а. с. 67, 68), однак предметом первісного позову є визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] Закарпатської області у порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON], права на обов'язкову частку у майні якого згідно ст. 1241 ЦК України вона не має, хоча і набула право на спадщину за законом. Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 48/01-16 від 04 квітня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 16). Рішенням Перечинського районного суду від 24 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, визнано недійсними та скасовано рішення виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 90 «Про оформлення права власності на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]» від 30 вересня 2008 року, та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10 листопада 2008 року, видане [PERSON] (а. с. 11-12). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від прийняття останньої (а. с. 66-74), а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли таку після смерті [PERSON], немає, відтак позивач вважається такою, що її прийняла за ним одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Що стосується зустрічних вимог, то оскільки [PERSON] за спадкодавцем [PERSON] спадщину не прийняла, права на обов'язкову частку після смерті [PERSON] не має, натомість як спадкоємець першої черги прийняла спадщину за [PERSON], внаслідок чого їй належить 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS], тому суд приходить до висновку, що в цій частині зустрічний позов підлягає задоволенню, а у решті його вимог слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: partial