Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном в якому вказує, що в\~ травні місяці 2015 року до неї\~ звернулися відповідачі, які, як вони пояснили, переїхали\~ з міста Дніпропетровськ в Чернівці, але не мали де проживати. Враховуючи, що будинковолодінні позивача ніхто не проживав, остання погодилася на тимчасове проживання їх в даному будинку. В подальшому відповідачі\~ запропонували\~ позивачу\~ продати їм вказаний будинок, однак\~ позивач відмовилася від даної пропозиції\~ та потребувала щоб останні\~ звільнили\~ його. Однак, відповідачі відмовляються\~ звільнити даний будинок, всупереч її волі\~ самовільно\~ продовжують проживати в цьому\~ будинку, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні належним їй майном та усунути перешкоди в його користуванні і розпорядженні шляхом виселення відповідачів із займаного ними житлового приміщення. До початку розгляду справи по суді, ухвалою Садгірського районного суду від 04.04.2019 року було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів Службу у справах дітей. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини своєї неявки\~ не повідомила. Представник позивача, адвокат Перебиковський В.І.\~ в судовому засіданні підтримав заявлені\~ позивачем позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи. Представник відповідачів, адвокат Корнієнко В.М. в судовому засіданні пояснив, що у 2015 році, його довірителі переїхали на постійне місце проживання із м. Дніпро до Чернівців та підшукали собі житло по [ADDRESS] , яке позивач здала їм у оренду. Про умови проживання сторони домовились усно, письмового договору не укладалось. Оскільки позивач планувала продати вказаний житловий будинок, сторони домовились, що відповідачі придбають його у [PERSON] у розстрочку та у якості першого внеску передали їй 28000,00 доларів США. В подальшому позивачу було передано ще 30000,00 доларів США. Відповідачі користувались вказаним нерухомим майном на власний розсуд, відповідно до усної домовленості із власником, почали здійснювати ремонтні роботи. Жодних письмових договорів між сторонами не укладалось. Через деякий час, стосунки між сторонами погіршились, внаслідок чого, позивач відмовилась продавати вищевказаний будинок та звернулась до відповідачів із вимогою звільнити займане ними приміщення. Деякий час, відповідачі не звільняли будинок, оскільки мали на меті врегулювати конфлікт, однак зрозумівши серйозність намірів [PERSON] , наприкінці весни 2018 року виїхали із займаного житлового будинку та переїхали до іншого житла, залишивши в будинку деякі речі, за якими час від часу повертались. В даний час відповідачі не проживають у вказаному житлі, а тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник служби у справах дітей у судове засідання не з`явися, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі на розсуд суду, врахувавши інтереси неповнолітніх дітей. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про необхідність засткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину серії ВАК № 072145 від 15.04.2003 року, НАІ № 961557 від 17.06.2016 року та згідно із відомостей із державного рейстру речових прав на нерухоме майно № 62037833 від 23.06.2016 року, [PERSON] є власницею житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Неоспорюваними та беззаперечними обставинами, враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає те, що відповідачі у 2015 році на підставі усної домовленості із [PERSON] вселились до житлового будинку по [ADDRESS] . Пред`являючи до суду негаторний позов про виселення відповідачів із займаного ними житлового приміщення, яке належить позивачу, [PERSON] посилається на норми ЖК УРСР, зокрема ч. 3 ст. 116 вказаного кодексу, тобто виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення без надання їм іншого жилого приміщення. Однак в даному випадку характер правовідносин, який склався між сторонами, виключає застосування норм ЖК УРСР, оскільки відповідачі проживають у вказаному будинку зі згоди власника без реєстрації або укладення відповідного договору. В даному випадку права позивача підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визначаючи ступінь втручання відповідачів у право власності [PERSON] , та загалом існування такого порушеного права, як підставу для звернення до суду із вказаним позовом, варто вказати про наступне. Згідно довідки № 73 від 27.02.2016 року, виданої ПП «Садгора-сервіс», по вул [ADDRESS] , [ADDRESS] у м. Чернівці проживають без реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 29.11.2017 року по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинку є місця для сну та розвитку дітей, їхній одяг, іграшки та шкільне приладдя. Будь-яких інших доказів, на підтвердження проживання відповідачів у вказаному житловому будинку після 29.11.2017 року позивачем не надано. За відсутності відповідних на те доказів, суд позбавлений можливості встановити точний період часу, коли відповідачі перестали проживати у вказаному будинку, однак може констатувати про те, що це дійсно відбулось. Так, згідно рапорту працівника УПП у м. Чернівці від\~ 10.12.2017 року, 10.12.2017 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що по [ADDRESS] у заявниці [PERSON] виник конфлікт із квартирантами. Виїздом на адресу встановлено, що конфлікту не було, оскільки інша сторона, на яку посилалась заявниця, була відсутня. Згідно висновку про результати розгляду повідомлення [PERSON] від 17.07.2018 року встановлено, що зі слів останньої, сім`я Борисенків\~ протягом останніх трьох тижнів не з`являється у будинковолодінні по [ADDRESS] Ключів від вказаного будинку у [PERSON] немає. Окрім того, відповідно до довідки ПП «Садгора-сервіс» № 8045 від 20.12.2018 року, під час виїзду за адресою [ADDRESS] встановлено, що відповідачі не зареєстровані та не проживають за даною адресою. Таким чином досліджений обсяг доказів, а також пояснення представників сторін, дають підстави вважати, що відповідачі не проживають за вказаною адресою із першої половини 2018 року. За таких умов позивачем не доведено у визначеному ЦПК України порядку, а судом не встановлено доказів на підтвердження проживання відповідачів у будинковолодінні, що належить їй на праві власності, а як наслідок і порушення права користування та розпоряджання майном позивача. За відсутності достатніх на те підстав, судом не може бути констатовано перешкоджання у здійсненні [PERSON] її права власності нерухомим майном, шляхом проживання у ньому відповідачів, а тому позов у частині їх виселення без надання іншого житлового приміщення задоволенню не підлягає. Разом із тим, згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми стст.15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Із досліджених вище доказів встановлено, що у вказаному житловому будинку, під час проживання там відповідачів, знаходились їхні особисті речі, шкільне приладдя дітей.\~ У відповідачів є ключ для відмикання дверей у вказаному будинку. Окрім того, у відповідачів, зі слів представника, є вимоги матеріального характеру до позивача.\~ За таких умов, можна припустити та передбачити можливість втручання відповідачів у право користування та розпорядження [PERSON] її нерухомим майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном, які можуть наступити у майбутньому у зв`язку із відносинами, які склались між сторонами, та іншими вказаними обставинами, шляхом постановлення про це відповідного рішення.

Outcome: partial