Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, в якому з урахуванням уточнень просить припинити за відповідачем право власності на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , належну йому на підставі договору дарування частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу в Запорізькій області від 23.03.1996 року, реєстровий № 992 та визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 23.07.1997 року їй належить на праві власності 3/10 частки житлового будинку [ADDRESS] . ј частка вищевказаного домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1973 року.Згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2000 року [PERSON] є власником ј частини домоволодіння [ADDRESS] . Співвласником 1/5 частини вказаного вище домоволодіння є [PERSON] , згідно договору дарування від 23.03.1996 року. У 2003 році вона вирішила придбати у співвласника [PERSON] належну йому часту домоволодіння. Домовившись з ним про всі істотні умови договору, визначивши ціну, вона сплатила йому 3700 грн. за належну йому 1/5 частку, про що останній 21.11.2003 року видав їй власноруч написану розписку, оскільки у нього часу для оформлення нотаріально угоди купівлі-продажу на той час не було, так як він від`їжджав з міста. Місцезнаходження в теперішній час відповідача [PERSON] їй не відоме, однак з 2003 року, тобто більш як 15 років, вона безперервно та безперешкодно та відкрито користується 1/5 часткою домоволодіння, належною [PERSON] , згідно її цільового призначення (для проживання) в тому числі здійснює поточні ремонти, сплачує комунальні платежі, оздоблює на власний розсуд прибудинкову територію та ін. За таких обставин, з метою належної реалізації своїх прав вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на вищевказану частку домоволодіння в порядку набувальної давності. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки в судове засідання позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Терті особи на стороні позивача, без самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про прични своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.1997 року належить на праві власності 3/10 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 23.07.1997 року (а.с.6). ј частка вищевказаного домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1973 року. Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 432 від 29.01.2019 року, за наявними картотеками відділу реєстрації місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ; знято з реєстрації місця проживання 26.11.2019 року у зв`язку зі смертю [INFO] (а.с.36). Спадкоємцем його частки в будинку є його дружина [PERSON] , яка є належною стороною по справі. Згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2000 року [PERSON] є власником ј частини домоволодіння [ADDRESS] . Співвласником 1/5 частини вказаного вище домоволодіння є [PERSON] , згідно договору дарування від 23.03.1996 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою КП «ММБТІ» № 7572 від 20.12.2018 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2019 року (а.с.9-10). Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 431 від 29.01.2019 року, за наявними картотеками відділу реєстрації місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За повідомленням Мирненського органу реєстрації Мелітопольського району особу було знято з реєстрації місця проживання 14.08.2018 року з адреси: [ADDRESS] , у зв`язку з вибуттям за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Відповідно до довідки Мирненської селищної ради № 210 від 14.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). Також судом встановлено, що у 2003 році позивачка вирішила придбати у співвласника [PERSON] належну йому частку домоволодіння. Домовившись з ним про всі істотні умови договору, визначивши ціну, вона сплатила йому 3700 грн. за належну йому 1/5 частку, про що останній 21.11.2003 року видав власноруч написану розписку (а.с.8). Місцезнаходження в теперішній час відповідача [PERSON] не відоме, однак з 2003 року, тобто більш як 15 років, [PERSON] безперервно та безперешкодно та відкрито користується 1/5 часткою домоволодіння, належною [PERSON] , згідно її цільового призначення (для проживання) в тому числі здійснює поточні ремонти, сплачує комунальні платежі, оздоблює на власний розсуд прибудинкову територію та ін. Згідно листа начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) № 145 від 24.01.2020 року у відділі відсутній актовий запис про смерть відносно гр. [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2003 року [PERSON] стала проживати в частині житлового будинку, яка належить [PERSON] та доглядає за цією частиною, робить там ремонт. [PERSON] з того часу не бачила взагалі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З 1995 року. Їй відомо, що родина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та здійснює догляд за вказаним житловим приміщенням та прибудинковою територією. Крім того, вказані вище обставини були встановлені в судовому засіданні шляхом дослідження письмових доказів. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 1995 року по теперішній час проживає у будинку [ADDRESS] , та з 2003 року добросовісно володіє 1/5 частиною будинку, що належить відповідачу [PERSON] . Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа та продовжує понад 17 років відкрито і безперервно володіти 1/5 частиною житлового будинку [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] , і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не здобуто, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на дану частину нерухомого майна за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved