Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом і просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], на спадкове майно: земельну ділянку, загальною площею 0,203 га,для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 25.06.2001, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 87. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона є спадкоємцем за законом, оскільки є його дружиною. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, про що свідчать матеріали спадкової справи № 422/2016 після смерті [INFO] [PERSON], що заведена Шостою Київською державною нотаріальною конторою. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON], немає. 15 та 16 грудня 2016 державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори на її ім'я були видані Свідоцтва про право на спадщину на інше майно спадкодавця [PERSON] Постановою від 20.07.2017 № 3289/02-31 державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, що позбавило її можливості оформити спадщину на своє ім'я. Факт володіння [PERSON] земельною ділянкою підтверджує Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], виданим 25.06.2001 Стовп'язькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 87. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,203 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по [ADDRESS]. Своє право на спадщину позивач підтверджує свідоцтвом про смерть [PERSON], виданого 08.06.2016 відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м.Києві [NUMBER]; свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON], виданого 09.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві [NUMBER]; матеріалами спадкової справи №422 за 2016 р. після смерті [INFO] [PERSON], що заведена Шостою Київською державною нотаріальною конторою. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач - Стовп'язька сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області в особі сільського голови позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову їм роз'яснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, що врегульовано ч.4 ст.174 ЦПК України. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved