Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~звернулася до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~та просить\~суд визнати за нею - [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю доказів його належності померлому спадкодавцеві. Позивач зазначає, що вказане домоволодіння належало [PERSON] на підставі договору дарування від 25 липня 1968 року. Власниця будинку [PERSON] померла [INFO] . У неї було троє дітей син [PERSON] , який помер [INFO] , син [PERSON] , який помер [INFO] , і син [PERSON] , [INFO] , що є дідом позивача, оскільки у шлюбі з [PERSON] він мав доньку [PERSON] , [INFO] , яка після укладання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », і яка була матір`ю позивача. Шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвали у 1985 році, а вже у 1986 році дід знявся з реєстраційного обліку за адресою місця проживання своєї матері [PERSON] та виїхав з міста Кривого Рогу до Республіка Саха Якутія Російської Федерації, і з того часу подальша його доля невідома. Після смерті [PERSON] матір позивача [PERSON] , як єдина внучка померлої, зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено, оскільки не було надано доказів смерті сина померлої - [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги та не надано документів, які підтверджували її родинні стосунки з бабусею, а запити до органів РАЦС Російської Федерації щодо доказів народження батька [PERSON] не дали позитивних результатів у зв`язку з відсутністю таких в архівному фонді. Тобто, за життя мати позивача не оформила право власності в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , на цей час спірне домоволодіння залишається оформленим на її ім`я, і позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я, як спадкоємиці за законом, тому вона звернулася до суду. Зазначила, що після смерті власниці мати позивача разом з позивачем продовжували жити у будинку, де протягом попереднього року здійснювали догляд за бабусею, та вже після смерті матері позивач до цього часу продовжує володіти і користуватись будинком, утримує його, підтримує у належному стані, неодноразово проводила поточні ремонти будинку та надвірних прибудов, обробляє присадибну земельну ділянку, тобто добросовісно володіє та користується майном, починаючи з 12 серпня 2001 року (дня смерті прабабусі [PERSON] ), яка законно володіла спірним майном з 25 липня 1968 року. З цих підстав, посилаючись на положення ч.3 ст.344 ЦПК України, згідно з якою вона, як сингулярний і універсальний правонаступник може приєднати до часу володіння майном увесь час, протягом якого ним володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.07.2020 було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання 03.08.2020. 03.08.2020 судом було витребувано докази у справі стосовно власників спірного нерухомого майна і земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, та кола спадкоємців після смерті [PERSON] , [PERSON] 13.10.2020 підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Мірошниченко М.В., яка діє від імені позивача на підставі ордеру та договору № 74/12 від 20.11.2019, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві /а.с.86/. Представник відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надав суду клопотання про проведення розгляду справи без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду /а.с.56, 84/. За таких обставин суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних письмових матеріалів. Ознайомившись з письмовими матеріалами справи, дослідивши і оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.47\~Основного Закону кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з положеннями ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~\~ За приписами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що 25.07.1968 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори за реєстровим номером 3087, згідно з яким [PERSON] , якій будинок належав на підставі договору-купівлі продажу від 04.05.1967 за реєстром № 17658, подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок [ADDRESS] (яка в подальшому двічі перейменовувалась на вулицю Бонч-Бруєвича, та Березнегувата) в м. Кривому Розі. В договорі зазначено, що він підлягає реєстрації в Криворізькому інвентарбюро протягом 6-ти місяців, але відповідної відмітки договір не містить /а.с.19-20/. Факт реєстрації, проживання [PERSON] із членами сім`ї в зазначеному домоволодінні та користування ним підтверджується записами в домовій книзі на вказаний будинок /а.с.27-30/. Згідно з інформаційною довідкою КП ДОР\~«Криворізьке бюро\~технічної інвентаризації»\~за №\~917\~від 17.09.2020 право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого П`ятою\~Криворізькою державною\~нотаріальною конторою /а.с.70/. Ця обставина свідчить про те, що, [PERSON] , прийнявши в дар будинок, не здійснила реєстрацію договору в установленому нормами ЦК порядку в Криворізькому інвентаризаційному бюро. Витребуваною судом інформацією із відділу Держгеокадастру встановлено, що відомості щодо зареєстрованого в установленому порядку права власності (користування) на земельну ділянку за вказаною адресою відсутні /а.с.72/. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 14.08.2001 виконкомом Інгулецької міської ради Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, померла [PERSON] /а.с.8/. Також встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а.с.12/. В свою чергу [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу, згідно з яким [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.14, 11/. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 16.02.2018 Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, матір позивача [PERSON] померла [INFO] /а.с.7/. Також із відомостей, наданих Управлінням РАЦС Тамбовської області РФ, актовий запис про народження [PERSON] (батька [PERSON] ) в архівному фонді за період з 01.01.1940 по 31.12.1945 відсутній /а.с.26/, що свідчить про неможливість позивача підтвердити родинні відносини батька її померлої матері з померлою спадкодавицею [PERSON] 12.04.2006 державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки заявниця не є спадкоємицею за законом, і видано відповідну постанову /а.с.17/. За повідомленням завідувача П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 27.08.2020, після померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за заявою внучки спадкодавці [PERSON] , яка одержала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не є спадкоємицею за законом. Крім неї інші спадкоємці померлої до нотконтори не зверталися, заповіти не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися /а.с.67,68/. На ухвалу суду Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською О.О. повідомлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа, і останній 19.10.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину /а.с.63-66/. Водночас, постановою Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської О.О. від 19.12.2019 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що заявницею не було надано документів щодо родинних відносин померлої [PERSON] з [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги після [PERSON] (відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963), та не підтверджено факт смерті останнього /а.с.16/. Отже, витребуваними судом за клопотанням представника позивача доказами встановлено, що заповітів на спадкове майно [PERSON] не укладалось, відомості, що підтверджують видачу будь-кому свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відсутні. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Згідно приписів ч.1\~ст.344\~ЦК України\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п.9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п.13 цієї Постанови особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як роз`яснює Пленум ВССУ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що попередній\~власник спірного\~домоволодіння помер, на запити суду до нотаріуса, КП ДОР «Криворізьке БТІ», щодо наявності відомостей про прийняття спірного майна у спадщину, та стосовно власника цього нерухомого майна, надійшли відповіді, з яких вбачається, що право власності залишається оформленим на попереднього власника [PERSON] , та про відсутність інформації про прийняття будь-якою особою спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] , яка у 1968 році прийняла будинок в дар від [PERSON] але не зареєструвала його в БТІ. Таким чином, наданими суду доказами, доведено, що позивач, яка формально є спадкоємицею спірного нерухомого майна, не має доказів родинних відносин її матері з померлою спадкодавицею, але як правнучка попереднього власника заволоділа домоволодінням відкрито, добросовісно, безперервно користується ним понад 10 років, утримує його, підтримує в належному стані, доглядає за земельною ділянкою, на якій розташований будинок. \~ \~ \~ \~До того\~ж суд\~враховує,\~що належний відповідач\~у справі\~-\~територіальна громада\~в особі\~виконавчого комітету\~Інгулецької районної\~у місті\~Кривому Розі\~ради,\~заперечень проти\~позову не\~надав,\~а отже\~на спірне нерухоме майно не претендує, безхазяйним майно не визнавав. Суд враховує при цьому, що прийняти у спадщину спірне нерухомого майна позивачу не вдалося за об`єктивних причин - відсутності документів щодо родинних відносин померлої [PERSON] з [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги після [PERSON] та не підтвердженням факту смерті останнього. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц, де Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду\~вказав, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що єдиною можливістю оформити право власності на спірну будівлю для позивача є звернення до суду із даним позовом. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до звіту про оцінку майна від 23.06.2020 ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] становить 89 080,00 грн. /а.с.25/, та вважає, що позивачем судовий збір сплачено повністю у встановленому законом розмірі. Враховуючи специфіку спору, судові витрати, зокрема щодо сплати судового збору, не розподіляються, та покладаються на позивача.

Outcome: approved