Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.02.1998 року між нею та відповідачем був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» за №86. За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак в даний час з'ясувалося, що згідно діючого законодавства Договір купівлі-продажу нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між нею та відповідачем була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови і жодна із сторін спеціально не ухилялася від його нотаріального посвідчення, що і є підставами для визнання цього Договору дійсним. Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 05.02.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме квартири [ADDRESS] (а.с.3). Цей Договір був укладений у виконання біржового контракту та зареєстрований за №86 в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н», а 06.02.1998 року вказана квартира була зареєстрована за позивачем у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі були зроблені відповідні записи (а.с.3). Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу в розпорядженні власністю, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved