Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким скасувати заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], та виключити відомості про зазначену заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. В обґрунтування вимог стверджує, що на підставі рішення Болградської міської ради Одеської області від 21.10.2005 року № 735-ІV, є власником земельної ділянки площею 0.10 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель. А також на підставі рішення Болградської міської ради Одеської області від 21.10.2005 року № 735-ІV, є власником земельної ділянки площею 0.012 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Згідно з інформаційної довідки № 119100573 від 30.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається: що Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3793707, зареєстровано: 27.09.2006 року за № 3793707 реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора Одеської області; підстава обтяження: повідомлення 598 від 24.06.1996 року Болградський Ощадбанк; об'єкт обтяження: будинок: [ADDRESS]: власник: [PERSON], причина відсутності коду. Заборона відчуження безпідставно та помилково існує. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Зазначене стало приводом для звернення до суду. 04 квітня 2018 року судом відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 24.04.2018 року (а.с.17), яке було закрито 29.05.2018 року, та призначено судовий розгляд (а.с.67). Позивач в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.4). Представник позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, наполягав на задоволення. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.57-58, 59-60). Крім того, суду було подано доповнення до відзиву, згідно яких слідує, що у АТ «Ощадбанк» відсутні будь-які докази на спростування доводів позивача. Більш того, на супроводі у відділі реструктуризації заборгованості та стягнення відсутні [PERSON] та [PERSON] як боржник або поручитель (а.с.61-62, 63, 64). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також як передбачено ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач, яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6), згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2006 року, є власником земельної ділянки площею 0.10 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.8). Крім того, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2006 року, позивач [PERSON], є також власником земельної ділянки площею 0,012 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.9). За даними КП «Болградське БТІ» від 30.03.2018 року № 78, слідує, що на земельній ділянці за кадастровим номером [NUMBER], розташованій за адресою: [ADDRESS], забудови відсутні, що підтверджується довідкою № 78 від 30.03.2018 року (а.с.10). З інформаційної довідки № 119100573 від 30.03.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що на нерухоме майно: будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], власник: [PERSON], зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження об'єкту нерухомості: 27.09.2006 року 15:16:04 за № 3793707, реєстратором Болградська районна державна нотаріальна контора: [ADDRESS], на підставі повідомлення № 398 від 24.06.1996 року Болградського Ощадбанку, причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] (а.с.11-12). Судом було витребувано відомості щодо даного обтяження з Одеського державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.05.2018 року за № 900/01-20, згідно яких дійсно 26.06.1996 року за повідомленням Болградського ощадбанку, Болградською районною нотаріальною конторою був внесений запис про накладення заборони у відношенні нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], належного гр.[PERSON]. 27.09.2006 року вищеназваний запис перенесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони в архівних документах - відсутні (а.с.55, 56-58). 25 жовтня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 185 від 29.10.2009 року, складений Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області (а.с.31-32). Відповідач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» не надав доказів на спростування доводів позивача, навпаки підтвердив відсутність у відділі реструктуризації заборгованості та стягнення відомості щодо [PERSON] та [PERSON] як боржників або поручителів (а.с.63, 64). Вирішуючи даний спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України Про нотаріат, нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Положеннями ст. 74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Таким чином, заборона відчуження невизначеного майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] помер ще [INFO] року, відповідач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» підтвердив відсутність жодних обставин, що обумовили накладення заборони відчуження на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], а також те, що власником земельних ділянок за названою адресою є позивач по справі, однак до теперішнього часу накладено заборону відчуження ще за повідомленням Болградського Ощадбанку від 24.06.1996 року, та при цьому нотаріусом не було вжито жодних заходів до скасування заборони відчуження. В зв'язку з цим, заборона відчуження будинку за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці належній на праві приватної власності позивачу по справі, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Враховуючи те, що нотаріус, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову та припинення і вилучення накладеного на підставі повідомлення Болградського ощадбанку обтяження на нерухоме майно, належне позивачу.

Outcome: approved