Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду 03.09.2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивачпросить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій просила неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове відправлення що повернулися на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст. 169, 224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16.05.1998 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до вимог положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою,каліцтвом тощо). Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дітей, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та повязані з особливостями розвитку дітей, їх стану здоровя, зокрема, що дитина [PERSON], [INFO], є інвалідом, потребує стороннього допомоги проживає разом з матірю - позивачем по справі, посвідчення №834244 від 14.01.2003 року, та потребує додаткових витрат на догляд, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів, що мають сплачуватися відповідачем на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved