Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 482. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні права та обовязки, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. Позивач вважає, що сімейні відносини поновленню не підлягають, проти строку на примирення заперечує. Майнового спору не має. Позивачка у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, при цьому пояснила, що наданий їм строк для примирення не дав результатів та примирення не відбулось. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, при цьому пояснив, що наданий їм строк для примирення не дав результатів та примирення не відбулось. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 482. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ 017024 від 28 вересня 2005 року). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ВЛ 284989 від 27 серпня 2004 року) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ВЛ 221195 від 11 січня 2011 року). Судом встановлено, що причиною розпаду сім*ї є несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме , що сторони хоча і мешкають за одною адресою, але не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, наданий строк для примирення позитивних результатів не дав, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Сторони погодились, що після розірвання шлюбу малолітні діти будуть проживати із позивачкою. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки «Власенко» суд залишає без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved