Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УНО КАПІТАЛ», про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем 05.09.2020 р. за реєстровим № 9157, стягнення з відповідача грошових коштів, що були стягнуті в ході виконавчого провадження, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 9157 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором № 92516618000 від 21.01.2014 р. в сумі 10040,17 гривень за період з 22.03.2016 р. по 26.06.2020 р. Зазначений виконавчий напис, як зазначає позивач, був вчинений з грубим порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, без наявності доказів щодо виникнення у кредитора права вимоги, а також даних боржника. 18.06.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2014 р. [PERSON] укладено кредитний договір № 92516618000 з ПАТ «УкрСиббанк». 05.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 9157 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором № 92516618000 від 21.01.2014 р. в сумі 10040,17 гривень за період з 22.03.2016 р. по 26.06.2020 р. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» є Кредитором за Кредитним договором, укладеним з [PERSON] на підставі Договору факторингу № 26.10.18-ДГ від 26.10.2018 р. 22.10.2020 р постановою приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Кісельової В.В. відкрито виконавче провадження № 63387465 на підставі виконавчого напису, вчиненого 05.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 9157. Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Постановою Кабміну № 662 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським І.В. виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. При зверненні до суду позивач посилається на те, що Банком при зверненні до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису не було дотримано визначеного законом порядку та вчинено виконавчий напис поза межами трирічного строку. Судом встановлено, що Банк набув право вимоги до боржника за кредитним договором в березні 2016 р. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що кредитор звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період з 22.03.2016 р. по 26.06.2020 р. Тобто, на момент вчинення виконавчого напису минуло три роки з моменту виникнення у кредитора права вимоги. З боку відповідача суду не надано доказів на спростування зазначених обставин, а отже при вчиненні виконавчого напису не були дотримані положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при зверненні відповідача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршадського І.В. з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським І.В. 05.09.2020 р. за реєстровим № 9157, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про наявність порушень вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису від 05.09.2020 р., за реєстровим номером 9157, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, то в силу положень ст.1212 ЦК України відповідач, як стягувач за даним виконавчим написом, зобов`язаний повернути кошти, отримані на виконання оспорюваного виконавчого напису в сумі 10040,17 гривень. Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову. Оскільки позивачем не надано суду будь-які доказів, які підтверджують понесені витрати на отримання правничої допомоги, такі витрати не підлягають стягненню за результатами розгляду справи.

Outcome: approved