Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 20.06.2014 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 587. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею, та на утримання якої відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, інтереси, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та відносини, виконання сімейних обов`язків, через що в сім`ї виникали суперечки та сварки, фактично шлюбні відносини вони не підтримують з 2016 року, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Позивач зазначає, що сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу позивач просили залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 05.03.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, про що зазначив у письмовій заяві. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20.06.2014 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 587 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з 2016 року, разом не проживають. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved