Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнила заявою від 21.06.2016. та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким встановити факт користування більше сорока років [PERSON] садовим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та земельною ділянкою, на якій він розташований, геометричними розмірами (за ходом годинникової стрілки): 9,85 м., 16.98 м., 16,51 м., 18,19 м., 9,76 м., 60,34 м., 35,86 м., 7,00 м., 10,60 м., 11,06 м., 12,58 м., 10,56 м., 25,16 м., 14,31 м., 16,04 м., 27,37 м., 33,74 м., 4,65 м., 41,17 м.; площею 0,2645 га, за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності за набувальною давністю на садовий будинок, розташований на земельній ділянці, геометричними розмірами (за ходом годинникової стрілки): 9,85 м., 16.98 м., 16,51 м., 18,19 м., 9,76 м., 60,34 м., 35,86 м., 7,00 м., 10,60 м., 11,06 м., 12,58 м., 10,56 м., 25,16 м., 14,31 м., 16,04 м., 27,37 м., 33,74 м., 4,65 м., 41,17 м.; площею 0,2645 га, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі листа від 29.03.1979р. № 27 їй передали в користування земельну ділянку, розташовану на [ADDRESS] ), якою вона користується по даний час. На цій земельній ділянці розташований садовий будинок, який колись був частиною садиби пані [PERSON] , яка у 1947р. виїхала в невідомому напрямку та з тих часів не поверталась. За рахунок власних коштів постійно підтримує технічний стан будинку протягом 37 років, а рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02.12.2014р. встановлено факт про те, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу впродовж сорока років з 22.08.1974р. по 14.09.2014р. у весняно-літній період у дачному будинку за адресою [ADDRESS] . Після його смерті продовжує відкрито та безперервно, на протязі більше 40 років користуватись садовим будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] і тому, просить встановити такий факт та одночасно, визнати а нею право власності за набувальною давністю. Письмового відзиву або письмових заперечень відповідач не подав. В процесі розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09.06.2017р. у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої постановлено питання чи відповідають технічні характеристики літнього/дачного будинку, розташованого на [ADDRESS] Державним будівельним нормам України та який час/вік забудови вказаного будинку? Висновок за результатами проведеної експертизи надійшов на адресу суду 08.04.2019р., після чого ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09.04.2019р. провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24.06.2019р. прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, подану в порядку ст. 49 ЦПК України та визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Правом на подання відзиву щодо уточненої позовної заяви відповідач не скористався. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , повноваження якого підтверджуються належною довіреністю від 08.06.2017р., позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Враховуючи обсяг зібраних доказів, який є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд вважає можливим звершити розгляд справи у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, заведеної на будинок [ADDRESS] , оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Садовим будинком згідно п. 3.41 ДБН360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», це будівля для літнього (сезонного) використання, яка в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Під час розгляду цивільної справи № 489/5975/17 (постанова від 09.10.2019р.) Верховний Суд сформулював правовий висновок, яким роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Зазначене узгоджується з пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи № 21/17 від 29.03.2019р. (а.с.57-62), технічні характеристики об`єкта дослідження, розташованого на [ADDRESS] згідно державно будівельних норм України відповідають вимогам садового (літнього) будинку, а час його побудови становить 60-ті роки ХХ століття. Відповідно до даних оціночного акту від 24.01.1960р., який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, заведеної на будинок [ADDRESS] власником будівлі [ADDRESS] на [ADDRESS] зазначено ДУ [ADDRESS] . Водночас, відповідно до акту віл 15.07.1960р. (а.с.31 інвентаризаційної справи), старшим техніком Міжміського бюро технічної інвентаризацію був проведений огляд житлового будинку [ADDRESS] , призначеного для продажу. Даних про відчуження цього будинку матеріали справи не містять, як і не містять будь-якої інформації про ДУ № 21, тоді як згідно технічного опису від 01.03.1971р. (а.с.39 інвентаризаційної справи), що не є правовстановлюючим документом і за обставинами справи суд визнає його лише інформаційним документом, користувачем будинку [ADDRESS] ЖЕК № [ADDRESS] . Згідно листа № 27 від 29.03.1979р. (а.с.4), Відділ комунального господарства Червоноармійської районної ради народних депутатів не заперечує проти передачі [PERSON] земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , котрою раніше користувалась її родичка « [PERSON] ». При цьому, на [PERSON] покладено обов`язок утримувати в належному стані вказану земельну ділянку. Вказане в сукупності свідчить про добросовісність володіння позивачем вказаним будинком, оскільки через відсутність чітко визначеного власника будинку обставини володіння не давали і не могли давати сумніву щодо правомірності володіння позивачем цим будинком. Щодо відкритості володіння, давність володіння та його безперервності, у суду також не виникає жодного сумніву щодо цієї обставини. Так, як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, останній документ в такому датований 1971 р., тоді як за зверненням позивача у 1979р. Відділ комунального господарства Червоноармійської районної ради народних депутатів надав свою згоду на користування позивачем земельною ділянкою, на якій розташований будинок. Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02.12.2014р. (а.с.84), яке не оскаружвалось та набрало законної сили, таким встановлено факт проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу впродовж сорока років з 22.08.1974р. по 14.09.2014р. у весняно-літній період у дачному будинку за адресою [ADDRESS] , тобто поряд спірного будинку. Допитана в судому засіданні свідок [PERSON] , яка разом працювала з позивачем і є її подругою суду пояснила, що знайома з позивачем з 70-х років ХХ століття. За адресою [ADDRESS] розташована літня кухня, якою завжди володіла позивач разом з чоловіком та де останні вели спільне господарство. Практично аналогічні покази надала свідок [PERSON] , яка також пояснила, що позивач з чоловіком жили у вказаному будинку у літній період. Свідок [PERSON] , який є племінником позивача, суду пояснив, що у 1974-1975 роках відвідував позивача за адресою [ADDRESS] та допомагав їй по господарству, косив траву для кролів, яку сушив на горищі. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивача також підтвердила факт проживання останньої разом з чоловіком у вказаному будинку та факт ведення ними спільного господарства. При цьому, була впевнена, що це їхнє постійне місце проживання. Також, позивачем долучено ряд квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] (а.с.102-126), датованих в тому числі 2006 роком, і які виписані на ім`я [PERSON] цивільного чоловіка позивача. На думку суду, вказані обставини в сукупності підвереджують факт відкритості та давності володіння, а також його безперервності протягом більше сорока років, у зв`язку з чим факт користування даним будинком належить встановити в судовому порядку. Як наслідок, за позивачем слід визнати право власності на зазначений будинок за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, оскільки добросовісність володіння, його відкритість, давність та безперервність знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Тому, позов в цілому належить визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved