Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] загальною площею 43,8 кв. м та житловою площею 28,8 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Об`єднана територіальна громада м. Покров в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Заповіту на випадок своїй смерті [PERSON] не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Зазначена частка квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1993 року, що було видане виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Інші 2/23 частки зазначеної квартири зареєстровані на праві власності на ім`я [PERSON] 1/3 частка квартири [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1993 року, що було видане виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь (а.с.11). Іншу 1/3 частку квартири позивач успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 січня 2010 року, що було видано на її ім`я Покровською (на той час Орджонікідзевською) державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. (а.с.12). Після смерті матері позивач протягом встановленого законом строку не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Офіційне місце проживання у неї з матір`ю зареєстровано за різними адресами: [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , а позивач - за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта Серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 07.02.2012 року (а.с.5). Але фактично вважається, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв\~спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивач заяви від відмови від спадщини не подавала. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своїй матері, виходячи з того, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з нею однією сім`єю, вела з нею спільне господарство та здійснювала догляд за нею. Хоча на час своєї смерті [PERSON] та позивач були зареєстровані за різними адресами, але фактично протягом останніх років вони проживали разом в квартирі позивача, оскільки матір за станом здоров`я та за віком потребувала постійної сторонньої допомоги, оскільки вона страждала на серцеве - судинні захворювання, а також на цукровий діабет. В 2010 році вона перенесла інсульт, після чого стан її здоров`я значно погіршився. У неї порушилася мова і не оновилася після лікування інсульту. Крім того, внаслідок перенесеного інсульту у неї була порушена функція правої руки, яка теж не оновилась. Тому матір позивача за станом здоров`я не мала можливості сама себе повністю обслуговувати і не мала можливості обходитися без постійної сторонньої допомоги. Крім того, внаслідок серцево-судинних захворювань стан здоров`я матері часто погіршувався вночі. Тому внаслідок усіх цих обставин позивач змушена була забрати її до свого місця проживання та здійснювати за нею постійний догляд. Окрім позивача, у матері більше немає близьких родичів, тому вона постійно піклувалася про неї і постійно проживала разом з нею однією сім`єю. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Саме такі відносини були у позивача зі своєю матір`ю до дня її смерті. 23 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округа Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї померлої матері [PERSON] . На підставі її звернення була відкрита спадкова справа за №200/2020. Однак постановою від 27.10.2019 року вказаний приватний нотаріус Бойко Л.П. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, посилаючись на ту обставину, що заява про прийняття спадщини не була нею подана протягом встановленого законом строку і не була зареєстрована разом з матір`ю за однією адресою на час відкриття спадщини, тобто немає документально підтвердження факту прийняття нею спадщини після смерті її матері (а.с.14, 15). Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Глави 13 вказаного Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У позивача немає оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1993 року, залишилися тільки його копія. Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач повинна надати нотаріусу оригінал зазначеного вище свідоцтва про право на житло або його дублікат з Витягом про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири на ім`я померлої матері позивача. Однак внаслідок смерті матері, власника 1/3 частки квартири, вказані дії здійснити неможливо. Внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Факт того, що [PERSON] постійно піклувалась про свою матір [PERSON] і постійно проживала разом з нею однією сім`єю також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази, згідно яких повідомив, що вони сусіди з позивачкою. [PERSON] жила разом зі своєю матір`ю до дня її смерті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких повідомила, що вона знає [PERSON] та її матір. Вони жили разом до дня смерті матері. Вона знає їх з 2010 року. На той час вони вже жили разом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, згідно яких повідомила, що позивача та її матір знає давно. [PERSON] жила разом зі своєю матір`ю до дня її смерті. Вона мати позивача знає добре. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] постійно піклувалась про свою матір [PERSON] і постійно проживала разом з нею однією сім`єю. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивач придбала право власності на 1/3 частку вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері. Приймаючи до уваги, що позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок. На підставі викладеного та

Outcome: approved