Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] та посвідчений секретарем Переспівської сільської ради 25.09.2003р., зареєстрований у реєстрі за №73. Свої вимоги мотивує наступним. [PERSON] разом зі своєю першою дружиною [PERSON] та її матір'ю [PERSON] постійно проживали по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] позивачка постійно проживала з [PERSON] однією сім'єю. Свою квартиру продала та отримані кошти вклала в ремонт нової квартири. 13.08.2002р. квартира, в якій вона проживала з [PERSON] була приватизована: 1/2 за [PERSON] та 1/2 за [PERSON] Оскільки вона не була врахована під час приватизації квартири, так як не була в ній зареєстрована. [INFO] [PERSON] померла. Вона та [PERSON] залишилися проживати у вищевказаній квартирі та 28.11.2006р зареєстрували шлюб. 01.07.2007р. [PERSON] був затриманий, надалі засуджений до позбавлення волі на тривалий термін та помер [INFO] під час відбування покарання. Вона проживає у вищевказаній квартирі сама. Після смерті [PERSON] залишилася 1/2 частка квартири, яку ніхто не прийняв у спадок та не претендував на неї. Іншу 1/2 частину квартири після смерті [PERSON] успадкувала позивачка. Також, нотаріусом виявлено, що 25.09.2003р. Переспівською сільською радою посвідчено заповіт від імені [PERSON] на користь її онуки [PERSON] Тому, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину 1/2 частини квартири, яка належала [PERSON] Вважає, що секретар Переспівської сільської ради незаконно посвідчила вищевказаний заповіт, оскільки [PERSON] була зареєстрована в м.Сокаль, а не в с.Переспа. Тому, заповіт є нікчемним, оскільки посвідчений особою, яка не мала на це права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Смолинець В.І. позов підтримали. Навели суду обставини, викладені в позові. Додатково пояснили, що позивачкою затрачені значні кошти на ремонт спадкової квартири та вона здійснює за нею догляд, відповідно і вважає, що є єдиним спадкоємцем [PERSON]. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Чернявський Р.І. позову не визнали. Надали суду заперечення проти позову, в яких зазначили, що спадкодавець [PERSON] хоча і була зареєстрована в м.Сокаль, але фактично проживала до дня смерті в с.Переспа Сокальського району разом з відповідачем [PERSON]. Заповіт був укладений за фактичним місцем проживання покійної, посвідчений уповноваженою на вчинення нотаріальних дій особою та відповідає всім вимогам закону. Крім того, [PERSON] успадкувала 1/2 квартири після смерті чоловіка. [PERSON] не є родичкою позивачки, а тому, не є спадкоємцем після її смерті. Спадщина належить [PERSON] з моменту відкриття спадщини. Тому, звертаючись з даним позовом до суду позивачка посягає на законне право власності відповідачки. Заповіт відповідає волі [PERSON], а тому, підстав визнання його недійсним немає. Також, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, поважності причин пропуску якого позивачем не надано. Представник третьої особи Переспівської сільської ради Кіндратюк С.Н. в судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову заперечує. Вислухавши сторонни та їх представників, дослідивши докази по справі, суд позов відхиляє з наступних підстав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що покійна [PERSON] постійно до дня смерті проживала в с.Переспа Сокальського району разом з відповідачкою [PERSON] Покійну доглядала відповідач та її батьки. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. З технічного паспорта вбачається, що дана квартира складається з двох кімнат, кухні ванної кімнати, вбиральні, двох кладових та лоджії. Житлова площа квартири становить 28,3кв.м, загальна площа - 50,8кв.м. Позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 28.11.2006р., що стверджується відповідним свідоцтвом. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в м.Житомир. З довідок №1080 від 31.07.2015р., №5217 від 19.11.2015р., №94 від 11.02.2016р. та №95 від 11.02.2016р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані по [ADDRESS] та в даній квартирі проживає позивачка [PERSON] Згідно копії заповіту від 25.09.2003р., посвідченого головою Переспівської сільської ради Сокальського району Львіської області, [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповіла своїй онуці [PERSON]. З витягу вбачається, що даний заповіт зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №73. Із відповіді №1137/01-16 від 21.10.2015р. на заяву вбачається, що Сокальською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину - на 1/2 частину квартири, належної [PERSON], оскільки остання заповіла її онуці - відповідачці [PERSON] Судом встановлено, що покійна [PERSON] постійно до дня смерті проживала в с.Переспа Сокальського району разом з [PERSON], яка її доглядала, що стверджується зокрема показами свідків. Органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями вчиняти нотаріальні дії, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України», які були чинними на момент укладення заповіту. Оскаржуваний заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, підписаний особисто заповідачем, посвідчений уповноваженою особою Переспівської сільської ради Сокальського району на вчинення нотаріальних дій, скріплений печаткою та зареєстрований у спадковому реєстрі, а тому, відповідає всім вимогам ст.1247 ЦК України. Таким чином, суд не приймає до уваги покликання позивачки на те, що даний заповіт складений особою, яка не мала права вчиняти нотаріальні дії. Відповідно до ст. ст. 1233, 1235 ЦК України: заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК. З огляну на наведене, суд прийшов до переконання, що оскаржуваний заповіт є внутрішнім бажанням заповідача [PERSON] визначити долю спадщини - належного їй майна та відповідає її волевиявленню, відтак суд не вбачає жодних підстав скасування зазначеного заповіту. Разом з тим, згідно ухвали від 26.02.2016р. позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, відповідно, згідно приписів ст. 82 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із позивача в дохід держави.

Outcome: approved