Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом 05.09.2019 та просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання її сина [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме Ѕ частиною будинку [ADDRESS] , що складається з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що їй на праві власності належить вказане нерухоме майно, в якому зареєстровано місце проживання її сина, який у 2011 покинув місце проживання, будь-які зв`язки з ним втрачено. Нині він оголошений в розшук. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку порушує її право власності, оскільки вона позбавлена можливості повною мірою розпорядитися своєю власністю. Вона не чинила жодних перешкод сину у користуванні квартирою, але при цьому він до зареєстрованого місця проживання не повернувся. Між ними відсутні будь-які домовленості щодо порядку користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 29-30). Відповідач будучи повідомленим у визначеному законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився (а.с. 16, 24-25, 26, 28), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву не подано. Третя особа Веселівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки не повідомила, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надала (а.с. 23, 27). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку А-1 за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). У вказаній квартирі зареєстрований, але з 2011 року фактично не проживає син [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1169 від 04.09.2019 (а.с. 7, 10, 16), актом про не проживання, посвідченим депутатом сільської ради (а.с. 11). Згідно з довідкою Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48-7/2-3877 від 19.09.2019, встановити місце знаходження [PERSON] не вдалося (а.с. 20). Як вказував позивач, та не спростовано відповідачем, його реєстрація у будинку позивача порушує право власності [PERSON] , оскільки вона є власником квартири в якій зареєстроване місце проживання відповідача, який фактично в ній не проживає, але з реєстрації за вказаною адресою не знявся, що перешкоджає відчуженню [PERSON] своєї власністі. Будь-яких даних, які б свідчили про поважність причин відсутності [PERSON] за місцем його реєстрації судом не встановлено. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач, який зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача - син, більше одного року не проживає у ньому без поважних причин, доказів протилежного суду не надано, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Оскільки рішенням суду позов задоволено, позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1), суд

Outcome: approved