Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що з 17 травня 2010 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач працездатний і може надавати матеріальну допомогу. Позивач просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву за вхід.№ 1342 від 26.02.2018 року з клопотанням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує з приводу проведення заочного судовго розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, відзив не подав. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження, згідно ст. ст.280 -282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначен відповідно до них правовідносини. В ході розгляду справи під час дослідження доказів було встановлено, із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 17 травня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с.5). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28 жовтня 2011 року встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.6). Із довідки виданої виконкомом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 30 листопада 2017 року встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає на [ADDRESS] і разом з нею проживає її донька - [PERSON] [INFO]. Із довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Центром надання адміністративних послуг встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований на [ADDRESS]. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, заяву відповідача про визнання позову частково, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання доньки відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, оскільки суду не було надано доказів, які б підтверджували те що відповідач не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини, наявність у відповідача інших дітей, або непрацездатних інших утриманців. Тому суд зробив висновок про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, позицію відповідача, який в судове засідання не з'явився, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювання, що потребувало б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в меншому розмірі відповідач суду не надав. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позивач, звернулась до суду із позовом 05 грудня 2017 року за вхід.№ 8065, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 05 грудня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову, тому суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved