Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, встановлення факту нікчемності правочину, зобов»язання виконати умови. В підтвердження позовних вимог пояснює, що між нею та відповідачем було укладено Кредитний договір №800003718 від 25.04.2008р., відповідно до умов якого було надано кредит в сумі 40 000,00 доларів США з остаточним терміном погашення по 25.04.2028 року. Процентна ставка складала 13,80% річних. Цільове призначення кредиту - споживчі потреби. З листа за №25522-83-6/6 від 13.08.08р. позивачці стало відомо про піднятгя відсоткової ставки з 13,80% до 17,00% у зв'язку з пониженням суверенного рейтингу України міжнародним агентством Standart&Poor's. Тому позивачка просить визнати дії закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») щодо одностороннього підвищення ставки за кредитним договором № 800004203, укладеним 25 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та нею - неправомірними, визнати кредитний договір № 800004203, укладений 25 квітня 2008 року між [PERSON] та закритим акціонерними товариством «АЛЬФА-БАНК» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»), в частині зміни відсоткової ставки, зазначеної в пункті 5.2 кредитного договору - нікчемним правочином, та зобов'язати публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (до зміни найменування - закрите акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК») виконати УМОВИ кредитного договору № 800004203, укладеного 25 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та позивачкою шляхом зарахування в рахунок погашення залишку заборгованості за кредитом надмірно сплачених платежів за процентами. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просить позов задовольнити в повному обсязі, а також просить покласти на відповідача судові витрати по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, та подані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору № 800003826 від 14.05.2008 року, Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві тощо. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку із цим змін в Додаток № 1 до Договору, Банк повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу Позичальника, зазначену в Розділі 1 Договору. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі Сторін, Позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до Договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Як зазначено у листі ВСУ від 07.10.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)» (далі - лист ВСУ від 07.10.2010 р.), належним повідомленням боржника щодо підвищення відсоткової ставки за кредитом є спосіб, визначений сторонами у договорі. Банк має довести, що він повідомив боржника належним чином. Для підтвердження доведення цього факту суд, може використовувати положення ЦПК України, що стосуються процедури направлення повісток і повідомлень (так званий локальний предмет доказування). Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Докази повідомлення позивачки про збільшення процентної ставки за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Згідно із п. 2.4. Постанови правління Національного банку України «Про затвердження Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 року р. №168 (далі - Привила) - банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Тому, суд зауважує, що зміна відсоткової ставки за договором неможлива без зазначення обґрунтованих підстав для цього. Пункт 3.5 згаданих Правил встановлює, що Банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Крім цього, у листі ВСУ від 07.10.2010 року зауважено - що дії з боку кредитора щодо підвищення відсоткової ставки підлягають оцінці в кожному конкретному випадку в контексті положення статті 652 ЦК України та Правил, про те, що банки мають право ініціювати зміну відсоткової ставки за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, та банки не мають права змінювати відсоткову ставку за кредитом в зв'язку з волевиявленням однієї зі сторін. Тобто зміна відсоткової ставки, виходячи з цього, можлива лише у разі істотної зміни обставин, проте не кожна обставина, передбачена договором, може вважатися такою, оскільки сама по собі істотність передбачає зміну обставин настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Слід також зазначити, що зі змісту частини п'ятої пункту 3.4 згаданих Правил вбачається, що Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. В судовому засіданні встановлено, що в кредитній угоді позивачки таке правило не наведене ані у вигляді математичної формули, ані навіть у вигляді текстового опису впливу можливих факторів. Банк повинен був розкрити Позичальнику математичну залежність між наведеними аргументами (зміна облікової ставки НБУ та зростання вартості грошових ресурсів на міжбанківському ринку України) та запропонованими значеннями номінальної ставки. Ненадання такої інформації є прямим порушенням вимог зазначених Правил із відповідними правовими наслідками. Крім того, у відповідності до ст.ст. 651, 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін і вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом. Належною формою вказаного кредитного договору на підставі ч.1 ст.1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч.1 ст.218, ч.2 ст.1055 ЦК України). Таким чином, у разі недосягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки - умова кредитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною (ч.2 ст. 215, ч. 2 ст. 236 ЦК України). Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК України) і такий договір (чи його істотна умова) є недійсним з моменту його укладання (ст.204, ч.1 ст.236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови. Як роз'яснено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. За таких обставин по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він є підставним, та таким, що ґрунтується на вимогах закону. Також, суд вважає що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved