Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування зазначивши, що вона є онукою померлих [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. У зв'язку з необхідністю оформлення спадщини шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину позивач зверталася до державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 з вимогою оформити спадщину, на що отримала відмову. Відповідно до ст. 3 ЦПК України позивач звернулася до суду, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені в заяві обставини просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вищевикладеної обставини, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про подружжя [NUMBER] від 17.11. 1931 року громадянин [PERSON], 26р. та громадянка [PERSON] 20р., 17 листопада 1931 року зареєстрували своє подружжя й по реєстрації подружжя погодились мати прізвища «[PERSON]». 30.04.1946 року між Кіровоградським Комунальним відділом, який за вказаним договором іменується «Комунвідділ» в особі Мазуркевича Олександра Григоровича з однієї сторони та [PERSON] ( далі «Забудовник») з іншої сторони склали Договір про право забудівлі в порядкові 71 - 84 арт. Цив. Кодексу УРСР на умовах, що Комунвідділ видає «Забудовнику» під забудування земельну дільницю що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний договір було посвідчено нотаріально та зареєстровано в БТІ. 31 серпня 1965 року було складено Сводний оціночний акт по домоволодінню за адресою: [ADDRESS], який було зареєстровано в БТІ та будинок було введено в експлуатацію. Відповідно до довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2005 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] належить - ціле домоволодіння, згідно договору на право забудови від 06.05.1946 року № 5567/9. [INFO] дід позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.05.1992 року, виданим відділом ЗАГС Кіровоградського м/виконкому, актовий запис № 1085. [INFO] померла баба позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2003 року, видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 882. У відповідності до повторного свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 11 квітня 2001 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.03.1995 року, актовий запис № 822. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2007 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, помер брат позивача [PERSON], актовий запис № 256. Позивач з метою оформлення спадщини шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину 31.03.2014 року зверталася до державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 з вимогою оформити спадщину. Відповідно до постанови державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Бикова С. Є. № 449/02-31 від 31.03.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO]. У відповідності до заповіту від 28.08.1996 року [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала позивачу та [PERSON]. Згідно з довідкою квартального комітету №10 Ленінського району м. Кіровограда від 01.04.2014 року позивач дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Разом з нею проживали її дід [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], позивач доглянула діда і бабу до їх смерті та здійснила їх поховання. Відповідно до спадкової справи № 547, розпочатої 12.08.2003 року Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача, будь-які інші, крім позивача особи, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] не зверталися. За станом на день звернення позивача до суду з даним позовом та на день винесення рішення суду у даній справі ні комунвідділом, ні органом місцевого самоврядування, ні виконавчим комітетом питання щодо викупу домоволодіння у комунальну власність не ставилося. Відповідно до роз'яснення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Належність право установчих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до переліку правоустановчих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Держком України по ЖКГ від 13.12. 1995 року та інших нормативно-правових актів. Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що Договір про право забудівлі земельної дільниці 30 травня 1946 року між [PERSON] та Кіровоградським комунальним відділом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - є правоустановчим документом, а також, що Сводочний оціночний акт по домоволодінню, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 31 серпня 1965 року - є актом вводу в експлуатацію, що вбачається з матеріалів справи, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Крім того, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що свідоцтво про одруження від 17.11.1931 року [NUMBER], видане Зінов`євським міським ЗАГСом, належить [PERSON], яка померла [INFO]. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право на визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved