Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], право власності на повну частку в земельній ділянці площею 0,0892 га, розташованій за адресою м. Броди, вул. Коперніка, 14 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить суд позов задоволити, справу слухати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте, судом отримано заяву представника [PERSON], в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку визнають в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Представник Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Львівської області [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності, позов визнає. Суд, взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві, визнання позову відповідачем, зясувавши обставини у справі, перевіривши їх доказами, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 01 вересня 2006 року на підставі укладеного договору купівлі-продажу позивачем [PERSON] була придбана у [PERSON] квартира №1 в будинку № 14 в м. Броди, вул. Коперніка Львівської області (а.с.6). На підставі укладеного договору позивачка набула у власність повну частку у спільному житловому будинку по вул. Коперніка, 14, оскільки є власником квартири 2 у даному будинку. Право власності на будинок зареєстровано 28.11.2006 року згідно із витягом № 12680362 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7). З пояснень позивачки, зазначених в позовній заяві вбачається, що при оформленні договору купівлі квартири не було враховано той факт, що на земельну ділянку за адресою м. Броди, вул. Коперніка, 14 оформлено державний акт на право спільної власності на земельну ділянку серії ЯА № 337955 від 08.11.2005 року, згідно якого співвласниками земельної ділянки площею 0,0892 га за адресою м. Броди, вул. Коперніка, 14 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд є вона та [PERSON]. Даний факт підтверджується також довідкою Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 27.01.201 7 року (а.с.9). Також зазначила, що в договорі не було зазначено про перехід права на земельну ділянку, оскільки державний акт був виданий на її ім'я, а [PERSON] була вписана в акт як співвласник. Житловий будинок, для обслуговування якого оформлялася земельна ділянка складався з двох квартир власником однієї з яких була позивачка, а іншої [PERSON]. Мри цьому всю проектну документацію щодо приватизації земельної ділянки вона оформляла за власний рахунок. На даний час позивачка є єдиним власником житлового будинку по вул. Коперніка, 14 м. Броди, володіє та користується земельною ділянкою оскільки не маю правовстановлюючого документа на повну частку в земельній ділянці. Це позбавляє її юридичного права власності на дану земельну ділянку. Відповідно ч.1 ст.377 ЦК України «До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, па якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача)». Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності па ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного Суду України від 28 вересня 201 1 р. у справі № 6-22401 св09, згідно якої до особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду з 1 січня 2004 р. (з моменту набрання чинності ЦК 2003 р.), переходило право власності па земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначенням у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та па частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Таку ж правову позицією можна прослідкувати й у справі за № 6- 253цс 16 (суддя ВСУ [PERSON]) «особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Outcome: approved