Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що зазначена квартира не приватизована, членом житлово-будівельного кооперативу була [PERSON], яка померла [INFO], а тепер основний квартиронаймач - [PERSON] Також у даній квартирі зареєстрована внучка позивачки - відповідач [PERSON], яка протягом тривалого часу не проживає в даній квартирі, оскільки протягом тринадцяти років проживає з батьками в Іспанії, обов'язків по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг не несе, її особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідачки в даній квартирі перешкоджає здійсненню прав позивачки з приводу цього житла, на підставі чого просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житлом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, покликаючись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відповідачка [PERSON] є її внучкою, яка понад тринадцять років в квартирі не проживає, будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою їй ніхто і ніколи не чинив, жодних речей відповідачки у квартирі немає та витрат на утримання такої вона не несе. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Львівська пошта» №24 (1934).Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявила, що дає підстави відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглядати у її відсутності на підставі наявних у ній доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому, суд приходить до переконання про можливість, відповідно до ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Житлово-будівельний кооператив № 147, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, заяви про розгляд справи за відсутності такого не подав, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира по [ADDRESS] не приватизована, основним квартиронаймачем була [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується довідкою ЖБК № 147 №6 від 09.02.2017 року /а.с.3/, також згідно цієї довідки зареєстровано ще троє осіб позивач [PERSON] ,[PERSON]. та [PERSON], який помер [INFO], про що до матеріалів справи долучено свідоцтво про смерть /а.с.19/. Також встановлено, що відповідачка [PERSON]. протягом тринадцяти років у вказаній квартирі не проживає, жодних його речей у спірній квартирі немає. Даний факт стверджується поясненнями позивачки, а також актами ЖБК №147 від 20.02.2015 року, 24.03.2015 року, 26.04.2015 року та 12.09.2016року /а.с.4, 5, 6, 7/. Судом також встановлений той факт, що відповідачці ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак вона не користується ним та не приймає участі в утриманні такого протягом вказаного періоду часу. Відповідно до ч.1ст.71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст..72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З роз'яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття особи суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачка відсутня за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] і не проживає у вказаній квартирі понад шість місяців, в судовому засіданні не встановлено поважності причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і позивачкою щодо порядку користування квартирою, тому слід визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування житлом - квартирою по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивачки 640,00 грн. судового збору, сплаченого позивачою /а.с.9/.

Outcome: approved