Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликалася на те, що нею згідно кредитної угоди № IFIWGK00000003 від 28.02.2005р. в ПАТ КБ «Приватбанк» було отримано кредит на купівлю квартири. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань вона передала в іпотеку квартиру, у зв'язку з чим нотаріусом було накладено заборону відчуження даної квартири. Кредит вона погасила достроково. Проте з невідомих причин протягом більш як п'ять років банк не виконав свого обов'язку, як іпотекодержателя, подати відповідну письмову заяву до нотаріуса, який посвідчував договір іпотеки для зняття заборони та вилучення запису про обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Про це їй стало відомо випадково в кінці 2013року. На неодноразові її звернення, банком надано підтвердження відсутності заборгованості [PERSON], проте на даний час банк не взмозі виконати свій обов'язок, оскільки оригінал кредитної угоди та договору іпотеки знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання документів, а також їй запропоновано звернутись до нотаріуса, який посвідчував вищевказані договори. Вважає, що банк такою бездіяльністю порушує її права як власника, оскільки зобов'язання перед банком у неї виконано. Тому просила суд прийняти рішення про вилучення запису про обтяження та іпотеку в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно, зобов'язати Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції припинити дію обтяження та іншого речового права (іпотеки) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з видачею відповідних витягів шляхом внесення відомостей про припинення дії обтяження та іпотеки та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просила позов задоволити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Длугош І.І. в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що у позивача перед банком немає заборгованості, проте вказані позивачем документи знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, тому банк не взмозі подати відповідну заяву до нотаріуса, який посвідчував договір іпотеки для зняття заборони та вилучення запису про обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому зазначив, що сама позивач з моменту погашення заборгованості протягом цього часу не зверталась до банку із заявою про припинення договору іпотеки. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області - Пітеляк А.В. в судовому засіданні позов заперечив, так як позивачем не надано доказів того, яким саме чином порушено право останньої працівниками Реєстраційної служби, - вважає позов безпідставним та необґрунтованим в частині вимог до Реєстраційної служби. При цьому зазначив, що на даний час виконати рішення суду у випадку задоволення позову Реєстраційна служба не праві у зв'язку із змінами у чинному законодавстві України. На даний час заборону та обтяження з нерухомого майна вправі знімати нотаріуси, які такі накладали. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторін (їх представників), дослідивши докази у справі суд вважає наступне. Відповідно до ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Ст. 599 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу [PERSON] 02.03.2005р. придбала трьохкімнатну квартиру за [ADDRESS] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.02.2005р. було укладено кредитний договір IFIWGK00000003 на купівлю вказаної квартири. [PERSON] свої зобов'язання перед банком виконала в повному обсязі, що підтверджується довідкою від 02.06.2014р. № 1528498, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», в якій вказано, що заборгованість по угоді № IFIWGK00000003 від 28.02.2005р. відсутня, кредит погашений (а.с.9). Дані обставини сторонами не заперечуються, визнаються. Факт укладення договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов'язань, в судовому засіданні не заперечено і представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», як і не заперечено тих обставин, що такий знищений у зв'язку з закінченням терміну зберігання, а відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час будь-яких доказів того, що діями працівників Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області порушено право позивача, останньою суду не подано, як і не подано жодних доказів про те, що вона зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідною вимогою про припинення договору іпотеки в тому числі надання їй копії такого договору. В судовому засіданні також не здобуто і доказів про те, що позивач зверталась до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області з відповідними заявами про відновлення її прав на власність чи про отримання від даного відповідача відмови у задоволенні таких заяв, що в протилежному за її заявою було б предметом судового розгляду. Суд також звертає увагу на те, що з моменту виконання зобов'язань за забезпеченим іпотекою кредитним договором зі слів сторін та їх представників пройшло більше як п'ять років, а з позовом [PERSON] звернулася лише 01.07.2014р. При цьому позивачем у позові визначено відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», однак жодної позовної вимоги до цього відповідача [PERSON] не заявлено. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити повністю. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed