Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Запорізької міської Ради, в якому зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. З [PERSON] вона знаходилась в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1971 року в Васильківській сільській раді Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 13. До смерті чоловіка вона вела з ним разом спільне господарство, вони мешкали в кооперативній квартирі [ADDRESS], в яку були вселені на підставі ордеру №11 від 15.03.1974 року. Вказаний ордер був отриманий чоловіком, як членом ЖБК « Комунаровець-14». Під час шлюбу, в грудня 1988 року, вона разом із чоловіком повністю сплатили пай за вказану квартиру в сумі 5848,42крб. В 2003 року її чоловік звернувся до Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради із заявою про оформлення права приватної власності на квартиру №11, яка розташована в житловому будинку [ADDRESS]. Головою Комунарської районної адміністрації Запорізької міської Ради № 492-р від 17.03.2003 року було прийнято розпорядження про оформлення за [PERSON] права власності на вказану квартиру. Департамент житлового господарства та розподілу житлової площі Запорізької міської ради видав [PERSON] свідоцтво про право власності від 27.02.2012 року САЕ № 510286. Вказане свідоцтвом пройшло державну реєстрацію в ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 28.02.2012 року. 05.02.2014 року у результаті пожежі в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] згоріли документи на квартиру [ADDRESS]. У вказаному будинку на той час знаходився [PERSON], який в результаті пожежі помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], ? частина цієї квартири належить позивачу, як майно нажите під час шлюбу. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є також їх діти: [PERSON] та [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті чоловіка позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, їх діти: [PERSON] та [PERSON] на спадщину у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] не претендують. В нотаріальній контори заведена спадкова справа № 325 за 2014 рік. 05 вересня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про поділ спадщини. Вказаний договір був посвідчений Фоміною Т.В., державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, р.№5-493. Відповідно до цього договору право власності на спірну квартиру переходить до [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.09.2014 року №2416 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] року чоловіка - [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] у зв'язку із неможливістю надати правовстановлюючий документ на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки одержати правовстановлюючі документи на спірну квартиру в позасудовому неможливо, тому позивач вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову не заперечує, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особи: [PERSON], [PERSON], Голова ЖБК «Комунаровець-14» Коган І.Л. надали суду заяви про розгляд справи без їх присутності (а.с.29,31,33). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною ст.16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у запорізькій області (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заповіту за життя спадкодавець не склав. Частиною 1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до витребуваної спадкової справи [PERSON], спадкоємцями першої черги після смерті є його дружина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, видане 06 листопада 1971 року, виданим Васильківською сільською Радою с.Васильківське Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №13 та їх діти: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17 жовтня 1979 року Комунарським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, актовий запис №1381; [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданим 07 жовтня 1972 року, виданим Жовтневим рай ЗАГС м.Запоріжжя, актовий запис №2018 (а.с.15,16,17). Заяву про прийняття спадщину подали [PERSON] та [PERSON] (а.с.39). [PERSON] на спадщину після смерті батька не претендує. 05 вересня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про поділ спадщини. Вказаний договір був посвідчений Фоміною Т.В., державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, р.№5-493. Відповідно до цього договору право власності на спірну квартиру переходить до [PERSON] (а.с.116). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлового господарства та розподілу житлової площі ЗМР від 27.02.2012 року, САЕ № 510289 квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за померлим [PERSON] (а.с.8). Відповідно до розпорядження голови Комунарської районної адміністрації №492 від 17.03.2003 року оформлено право приватної власності на квартиру [ADDRESS] ЖБК «Комунаровець-14» в м.Запоріжжя за [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки ЖБК «Комунаровець-14» [PERSON] був членом цього ЖБК, вартість квартири [ADDRESS] виплачена повністю в грудні 1988 року(а.с.12). 05.02.2014 року у результаті пожежі в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] згоріли документи на квартиру [ADDRESS]. У вказаному будинку на той час знаходився [PERSON], який в результаті пожежі помер. Цей факт підтверджується довідкою Вільнянського районного сектору головного управління ДСНС України у Запорізькій області (а.с.18). Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.09.2014 року №2416 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] року чоловіка - [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ст.15 та ст.16 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на момент спірних правовідносин член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Аналогічні положення містяться в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п.6 зазначеної Постанови пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до вимог ст.22 КпШС України, що діяв на момент виплати позивачкою із покійним паю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Ст.70 СК України також вказує на те, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який посвідчує його право власності. Таким чином, відповідно до вказаним норм позивачці на цей час, як спадкоємцю першої черги, який прийняв спадщину належить ? частина спірної квартири, а всього на цей час з урахуванням ? частини, яка належить їй, як майно нажите в період шлюбу, позивач є власником всієї квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного

Outcome: approved