Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди, пояснивши суду, що вона працювала у відповідача на посаді бухгалтера-експерта, та 10.02.2015 року була звільнена за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, при звільненні, позивачці не була здійснена виплата всіх сум, які належать їй від роботодавця, а саме: заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку в сумі 2 296 грн. 97 коп. Тому, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2 296 грн. 97 коп. та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову подав письмові заперечення, та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 10.06.2015р. позивачці було направлено через поштове відділення 2 005,38 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення працівника. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з неправомірною не виплатою належної йому зарплати боржником (відповідачем), у фізичних стражданнях через відчуття голоду і відсутність можливості придбати ліки та елементарні продукти харчування для себе, дружини та малолітніх дітей, душевних стражданнях, яких позивач зазнав через протиправні дії позивача… В судовому засіданні обєктивно встановлено, що позивач 10.02.2015 року була звільнена з роботи у відповідача за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, та при звільненні, позивачці не була здійснена виплата всіх сум, які належать їй від роботодавця, а саме: заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку в сумі 2 296 грн. 97 коп., що підтверджується поясненнями сторін, та матеріалами справи. Також, в судовому засіданні встановлено, що 10.06.2015р. позивачці було перераховано 2 005,38 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, що підтверджується матеріалами справи, та копією фіксального чеку від 10.06.2015р. №8156, наявного в матеріалах справи. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, в межах стягнення зарплати за лютий 2015 року, та компенсації за невикористану відпустку, оскільки позов в цій частині є підставним, та таким, що ґрунтується на вимогах закону. В частинні стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 грн., суд вважає що слід відмовити, оскільки позов в цій частинні необґрунтований. Крім цього, підлягають стягненню з відповідача на користь держави і судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved