Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису про право власності та витребування майна посилаючись на те, що 08.10.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0524/08/01-ZNv, відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 50 000 Євро, зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 % річних, з кінцевим строком повернення до 08.10.2018 року. З метою забезпечення виконання 08.10.2008 року між нею та АКБ «Форум» укладено Договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є квартира, яка належить їй на праві власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 22.06.1994 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто борг в розмірі 530 684,48 грн., та 1 820,00 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2010 року рішення залишено без змін. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2015 року ПАТ «Банк Форум» було відмовлено в задоволенні позову до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із спливом строку позовної давності. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.02.2016 року рішення залишено без змін. Касаційний суд залишив в силі рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції. 30.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено Договір (портфельного відступлення права вимоги) № 1278-Ф, згідно якого Банк відступив [PERSON] права вимог, в тому числі за кредитним договором № 0524/08/01-ZNv від 08.10.2008 року. 30.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки. Жодних повідомлень про зміну кредитора вона (позивач) не отримувала. 27.02.2020 року повернувшись додому вона виявила, що замки в її вхідних дверях були змінені, в квартирі були орендарі. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналась, що 14.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т. З укладеним договором вона не згодна, вважає його незаконним, оскільки звернення стягнення відбулось в період дії мораторію на примусове відчуження житла. Крім того, Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між нею та [PERSON] не укладався, що свідчить про укладення оспорюваного договору в супереч вимогам законодавства. Окрім того, [PERSON] не було повідомлено її (позивача) про задоволення вимог шляхом реалізації права на продаж предмету іпотеки. Було порушено і її переважне право на придбання предмету іпотеки або виконання вимог за основним зобов`язанням. До суду позивач не з`явилась, представник позивача, який є і представником [PERSON] , подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимог підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. Третя особа до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 03.06.2020 року. 04.06.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями, визначено головуючого суддю - Гончарук В.П. Ухвалою від 04.06.2020 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 04.06.2020 року забезпечено позов. 05.10.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по судового розгляду. 20.11.2020 року від [PERSON] надійшла заява про закриття провадження, де він послався на те, що оспорюваний договір був розірваний, запис про право власності [PERSON] в реєстрі поновлено, позивач до цього часу володіє та розпоряджається спірною квартирою, що свідчить про відсутність предмету спору. 26.11.2020 року головуючим у справі постановлено ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 05.02.2021 року здійснено автоматизований розподіл справи між суддями, визначено головуючого суддю - Чех Н.А. В суді встановлено, що 08.10.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0524/08/01-ZNv, відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 50 000 Євро, зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 % річних, з кінцевим строком повернення до 08.10.2018 року. З метою забезпечення виконання 08.10.2008 року між [PERSON] та АКБ «Форум» укладено Договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 22.06.1994 року. Зареєстровано 22.06.1994 року за № 1у-1407. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2015 року ПАТ «Банк Форум» було відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.02.2016 року рішення першої інстанції залишено без змін. 10.05.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив в силі рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції. 30.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено Договір (портфельного відступлення права вимоги) № 1278-Ф, згідно якого Банк відступив [PERSON] права вимог, в тому числі за кредитним договором № 0524/08/01-ZNv від 08.10.2008 року. 30.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки. 30.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований за № 4160. Згідно даного Договору [PERSON] отримала право вимоги до [PERSON] за Договором іпотеки від 08.10.2008 року. 14.02.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстровано в реєстрі за № 211. Право власності зареєстровано в реєстрі за № 35498775. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що звернення стягнення відбулось в період дії мораторію на примусове відчуження житла. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між нею та [PERSON] не укладався, що свідчить про укладення оспорюваного договору в супереч вимогам законодавства. Крім того, [PERSON] не повідомила її про задоволення вимог шляхом реалізації права на продаж предмету іпотеки. Було порушено і її переважне право на придбання предмету іпотеки або виконання вимог за основним зобов`язанням. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно з умовами іпотечного договору від 08.10.2008 року, зокрема підпунктом 6.3 пункту 6 договору іпотеки, передбачено, що іпотекодержатель має право, з метою задоволення своїх вимог здійснити продаж від свого імені предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». З матеріалів справи установлено, що 18.11.2020 року (на час перебування даної справи в суді) [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про розірвання договору купівлі-продажу, який був укладений між ними, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т. 14.02.2020 року за реєстровим № 211, згідно якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т., зареєстровано в реєстрі за № 1431. Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 18.11.2020 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . В заяві про закриття провадження [PERSON] зазначав, що позивач проживає в спірній кватирі, нею володіє та користується. Дана обставина позивачем не спростована. Враховуючи викладені обставини, норми діючого законодавства, докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 9 ст.158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позов. Враховуючи норми законодавства, суд дійшов висновку щодо скасування заходів забезпечення позову застосованих відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed