Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом та просить розірвати шлюб в якомсу вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30 квітня 1993 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей, одна з яких неповнолітня [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом із нею. Сумісне життя з чоловіком не склалося і їхня сім'я розпалася. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сварки та скандали, які виникали між ними по різним питанням шлюбно-сімейних відносин, привели до відчуження, втрати довіри, почуття любові та взаємної поваги один до одного. З цих причин в подальшому між ними склалися неприязні стосунки. Під час спільного сімейного життя, виявилась невідповідність їхніх характерів, життєвих принципів і моральних цінностей. У них виявились зовсім різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Усі непорозуміння, які постійно виникали між ними особливо протягом останнього періоду їхнього сумісного проживання, негативно відображалися на їхньому житті і вкрай негативно впливали на психіку та здоров'я дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання, завчасно подала до суду письмову заяву про можливість розгляду й вирішення справи без її участі, позовні вимоги підтримала та пред'явлену заяву просила задовольнити за викладених у ній обставин, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30 квітня 1993 року Відділом запису актів громадянського стану Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 360. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на сімейне життя, вони не ведуть сумісного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved