Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 198594 грн. 04 коп. Позовні вимоги позивач вмотивувала тим, що 26.06.2011 року, 02.07.2011 року та 12.07.2011 року між нею та [PERSON] були укладені договори позики, згідно яких відповідач отримала у борг 7200 євро, 6735 євро і 750 грн., та 4000 євро, відповідно, строком на один рік зі сплатою за користування грошовими коштами відсотків у розмірі 4% річних. 01.04.2012 року відповідач повернула позивачу частину боргу в розмірі 13000 євро та зазначила, що відсотки в розмірі 6454 євро залишається винною. Однак до теперішнього часу відповідач своїх зобовязань не виконала, решту боргу та відсотки, як вона зазначила в розписці в розмірі 6454 євро, позивачу не повернула, у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Разом з тим, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилась, її представник надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В матеріалах справи знаходяться копії Розписок від 26.06.2011 року, 02.07.2011 року та 12.07.2011 року, підписаних відповідачем, згідно яких остання взяла у позивача в борг грошових коштів: 26.06.2011 року в розмірі 7200 євро, 02.07.2011 року в розмірі 6735 євро та 750 грн., 12.07.2011 року в розмірі 4000 євро, строком на один рік зі сплатою за користування грошовими коштами відсотків у розмірі 4% річних (а.с.10-11). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідач у порушення зазначених норм закону та умов укладених Розписок свої зобовязання належним чином не виконала, згідно розписки від 01.04.2012 року повернула позивачу в рахунок сплати боргу лише 13000 євро, при цьому решту боргу у розмірі 4935 євро та 750 грн., із розрахунку: 7200 євро (борг за розпискою від 26.06.2011 року) + 6735 євро та 750 грн. (борг за розпискою від 02.07.2011 року) + 4000 євро (борг за розпискою від 12.07.2011 року) 13000 євро (сума повернутого позивачем боргу згідно розписки від 01.04.2012 року), та відсотки у визначеному нею розмірі 6454 євро залишилась винною (а.с.10-11), у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Отже, судом установлено, що відповідач свого зобовязання належним чином не виконала, грошових коштів у повному обсязі у строк та в порядку, що встановлені вищезазначеними Розписками, не повернула, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу в розмірі 187460 грн. 83 коп., із розрахунку: 4935 євро (залишок боргу за розписками) + 6454 євро (4% річних) = 11389 євро х 16,393962 (офіційний курс гривні до іноземної валюти євро станом на 27.10.2014 року) = 186710 грн. 83 коп. + 750 грн. (залишок боргу за розпискою від 02.07.2011 року). Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, позаяк позивач під час розрахунку своїх уточнених позовних вимог враховував до основної суми боргу, згідно розписки від 02.07.2011 року, борг у розмірі 750 євро, тоді як згідно цієї ж розписки відповідач взяла у борг у позивача 750 гривень. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1874 грн. 61 коп. (а.с.2). Отже, за наведених вище обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial