Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

позивач звернулася до суду 13 березня 2014р. з позовом, який в ході розгляду справи уточнила, вказавши, що 27 березня 2013р. між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір б/н про монтаж та гарантійне обслуговування «Європаркану». Згідно умов договору виконавець зобов'язується виконати роботи за договором протягом місяця після підписання зазначеного договору, тобто до 27.04.2013 р., а замовник сплатити за виконану роботу протягом місяця після підписання договору. Вартість робіт за договором складає 8250 грн., з яких 2000 грн. нею сплачені як аванс 27.03.2013 р., в день укладення договору, а залишок 6250,00 грн. остаточно сплачені у квітні 2013 року частинами: 1000 грн. та 5250 грн., про що зазначено в договорі та скріплено печаткою відповідача. У встановлений строк зобов'язання, передбачені договором, відповідач не виконав, її неодноразові усні та письмову вимоги щодо зобов'язання виконати вказані в договорі роботи або повернути сплачені кошти [PERSON] проігнорував. 25.10.2013р. позивач звернулася до відповідача з претензією, на яку той не відповів. На підставі п.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» вона просить стягнути з відповідача, рахуючи з цієї дати, по дату подання позову до суду (11.03.2014р.), що складає 137 днів, пеню в розмірі 1% від суми за договором за кожний прострочений день повернення грошей, що складає 11302,50 гривень (8250 грн. х 1% : 100% х 137 днів). На підставі ст. 625 ЦК України вона просить стягнути з відповідача 3% річних за 30 днів прострочення виконання зобов'язання, що складає 20,34 гривні та стягнути збитки з урахуванням індексу інфляції в сумі 297,11 гривень. Також просить стягнути з відповідача відповідно до частини 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню в розмірі 3% вартості робіт за період з 27.04.2013р. по 11.03.2014р. в сумі 78705 гривень (8250 х 3% : 100: х 318 днів). Внаслідок невиконання зобов'язань відповідачем вона отримала душевні страждання, хвилювання, що призвели до погіршення стану здоров'я та стосунків з родичами. Для відновлення своїх порушених прав вона докладає багато зусиль, так як змушена змінити свій життєвий уклад, обмежувати себе у найнеобхідніших потребах. Позивач вважає, що їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 2436 гривень. В уточненому позові позивач збільшила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача неустойку за кожний день затримки повернення коштів в розмірі 1% вартості продукції в сумі 21697,50 грн., пеню за кожний день прострочення виконання договору у розмірі 3% вартості роботи у сумі 109890 грн. (а.с.36). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2013 р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір б/н про монтаж та гарантійне обслуговування «Європаркану» (а.с. 10 - копія договору). Згідно п. 1 договору, вартість робіт складає 8250,00 грн., які згідно відміткам в договорі, завіреним печаткою відповідача, сплачені в повному обсязі. Виконавець зобов'язується виконати роботи за договором протягом місяця після підписання зазначеного договору, тобто до 27.04.2013 р., а замовник сплатити вартість робіт. Згідно п. 3.1. договору, при порушенні замовником та виконавцем передбачених договором строків винна сторона сплачує іншій стороні договору пеню в розмірі 0,01% від вартості робіт за договором за кожний день прострочки строку виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач не виконав належним чином та у встановлений договором строк зобов'язання за договором. В суд він не з'явився, не надав доказів виконання ним договірних зобов'язань чи доказів неможливості з поважних причин виконання договірних зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Частиною 5 статті 10 вказаного Закону встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно договору розмір пені складає 0,01% від вартості робіт за кожен день прострочки виконання договору. Але частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» розмір пені встановлений в 3%. При цьому вказано, що він може бути іншим, якщо це передбачено законодавством. Тобто, зміна розміру пені умовами договору не передбачено. Відповідно до частини 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Зменшення розміру неустойки за договором цією нормою не передбачено, тоді як в договорі між сторонами розмір неустойки, передбачений законом, було зменшено. Тому суд розраховує пеню з розміру 3% від вартості робіт за кожен день прострочки виконання договору. Вартість робіт за договором складає 8250 гривень. Пеня за кожен день прострочки виконання договору складає 247,5 гривень - 3% від 8250 гривень (8250 грн. х 3% : 100%). Строк виконання робіт за договором визначений в 23 квітня 2013р. Відповідно до ст.258 ЦК України строк позовної давності по стягненню неустойки (штрафу, пені) встановлений в 1 рік. Тому судом розмір пені по справі розраховується за 365 днів - 1 рік. За вказаний строк розмір пені складатиме 90337,5 гривень (247,5 х 365). Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачеві завдані збитки в сумі 8250 гривень, тому сума в 90337,50 гривень значно перевищує розмір збитків і зменшується судом до 20000 гривень. Вимога позивача про стягнення 1% від суми за договором за кожний прострочений день повернення грошей на підставі п.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає, так як цією нормою передбачено стягнення 1% в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями, а договір, укладений між сторонами по справі, не відноситься до таких. Вимога позивача про застосування ст. 625 ЦК України і стягнення 3% річних та урахування індексу інфляції задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Між сторонами не було договору, за яким відповідач зобов'язувався сплатити позивачеві певну грошову суму. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Інших підстав для відшкодування моральної шкоди вказаним Законом не передбачено. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» продукція - це будь-яке рухоме майно, включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною іншого рухомого або нерухомого майна. Термін «продукція» включає також електроенергію. Відповідно до частини 1 ст. 5 вказаного Закону продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Позивач не отримувала від відповідача продукцію, яка мала б недоліки (дефекти), тому в даному випадку моральна шкода не відшкодовується. Позивач просить також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Але нею не надані документи, згідно яким вона такі витрати понесла. При звернені до суду з позовом позивач відповідно до законодавства була звільнена від сплати судового збору. Так як її вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 1% від суми задоволеного позову, але не менше мінімальної суми - 243,60 грн, передбаченої Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial