Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в КСП «Танюшівське» Новопсковського району, в порядку спадкування за законом, яке залишилося після смерті її матері [PERSON], померлої 28.03.1996 року та зобовязати Новопсковську районну державну адміністрацію у Луганській області видати на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі встановленому для всіх членів КСП «Танюшівське» Новопсковського району та виділити їй землю. Обґрунтовує свої вимоги, тим що її мати [PERSON] була членом колгоспу «Танюшівський» Новопсковського району, який в подальшому був реорганізований в КСП «Танюшівське» Новопсковського району. Рішенням зборів уповноважених членів КСП «Танюшівське», вона була включена до списку членів даного колективного господарства, які мали право на отримання земельного паю та видачу їм сертифікату на право на земельну частку (пай) в цьому колективному сільськогосподарському господарстві. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Танюшівське» виданого 29.11.1995 року Танюшівською сільською радою народних депутатів її мати значиться під №315, як пенсіонер, але за життя матері не був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по невідомим їй причинам. 28 березня 1996 року померла її мати [PERSON] та вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, прийняла фактично спадщину, так як на день смерті проживала разом з нею. Право матері на земельну частку виникло з моменту включення її до списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю, а вона як спадкоємець має право на успадкування її права на земельну частку, яке належало її матері. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Танюшівської сільської ради Новоспковського району Луганської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, заперечень не має. Представник відповідача Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не зявився, надав заперечення в якому просить справу розглядати без його участі, з позовними вимогами не згоден. Обґрунтовуючи це тим, що відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про пропущення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права у 1994-2002 роках, оскільки у разі врахування її інтересів під час паювання позивачка до теперішнього часу вже мала використати своє право та отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку або звернутися з позовом про поновлення пропущеного строку. Позивачкою не надано доказів щодо наявності поважності причин пропуску строку позовної давності та доказів звернення до відповідача з заявою про видачу (витребування) сертифікату на право на земельну часту (пай) у 1995-1997 роках, тобто протягом трьох років з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Дружба» виданого Новопсковською районною радою народних депутатів від 29.11.1995 року серії ЛГ №3100000007. На підставі чого просить постановити ухвалу про відхилення позовної заяви. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новопковському районі Луганської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач згідно паспорту [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №387029 виданого 19 листопада 1977 року Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №21. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Головко». Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР №338600 виданого 07 грудня 1986 року, матірю позивача є [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії I-ЕД №478701 виданого повторно 26 листопада 2015 року, [PERSON] померла 28 березня 1996 року. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON] Відповідно до довідки №851 від 08.12.2015 року виданої виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, на день смерті разом з [PERSON] померлою 28.03.1996 року була зареєстрована та проживала її донька [PERSON] Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на день смерті проживала разом з нею. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) з земель КСП «Танюшівське» Новопсковського району Луганської області. Як вбачається з листа №01-01-15/1167 від 31.03.2016 року відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, членам КСП «Танюшівське» у колективну власність була передана земля згідно розпорядження Новопсковської РДА від 28.11.1995 року №175 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Танюшівське» відповідно до п. 1.2. Згідно книги (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю на території Новопсковської районної ради народних депутатів, державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Танюшівське» серії ЛГ №3100000007 був зареєстрований та отриманий 29.11.1995 року. Судом встановлено, що [PERSON] за життя була внесена в списки додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №3100000007 виданого Танюшівською сільською радою народних депутатів від 29 листопада 1995 року по КСП «Танюшівське» за №315, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Новопсковському районі Луганської області №01-01-16/906 від 02.12.2015 року та копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №3100000007 виданим 29 листопада 1995 року Танюшівською сільською радою народних депутатів з додатком до нього. Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути обєктом спадкування. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, твердження представника відповідача, що пропущений строк позовної давності безпідставні, оскільки право на земельну частку (пай) у позивача виникло з моменту прийняття спадщини, у померлої [PERSON] з дати видачі державного акту на право колективної власності на землю, а в судовому порядку позивач вимагає сертифікат, що є документом, що підтверджує його право на земельну частку (пай). Крім того, відповідно до п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON], яка померла 26.03.1996 року, мала право на земельну частку (пай) з земель КСП «Танюшівське», відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №3100000007 виданим 29 листопада 1995 року Танюшівською сільською радою народних депутатів, суд вважає позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) в КСП «Танюшівське» Новопсковського району, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері [PERSON], померлої 28.03.1996 року та про зобовязання Новопсковську районну державну адміністрацію у Луганській області видати сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі встановленому для всіх членів КСП «Танюшівське» Новопсковського району, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог, щодо виділення земельної ділянки в натурі необхідно відмовити оскільки виділення земельних ділянок відбувається на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи відповідної районної адміністрації.

Outcome: partial