Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності: - на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Калчева, вул. Спортивна, №53, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON]; - на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Калчева, вул. Спортивна, №53, як за членом колгоспного двору. В обґрунтування своїх вимог стверджує, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Спортивна, № 53, с.Калчева, Болградський район, Одеська область станом на 14.04.1991 рік відносився до суспільної групи колгоспний двір, до складу якого входили: голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], та відповідно кожному з них належало по 1/2 частці. З цих підстав позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 часку вказаного домоволодіння як за членом колгоспного двору. Після смерті чоловіка, відкрилась спадщина на 1/2 частку цього ж домоволодіння. За час свого життя [PERSON] склав заповіт на імя [PERSON], однак [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом на користь матері, позивачки по справі, а саме [PERSON]. А тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку цього домоволодіння як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. В звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, в звязку з чим нотаріусом та державним реєстратором було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини стали приводом для звернення з даним позовом до суду Позивач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася згідно вимог чинного законодавства (а.с.23, 39). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.18). Крім того, представник позивача [PERSON] (а.с.19) подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, яка підписана і позивачем і її представником. На задоволенні позовних вимог наполягали (а.с.43). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області\~ до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений\~ відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.23,40). Позовні вимоги визнав\~ у повному обсязі, просив\~ розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну\~ заяву до суду (а.с.42). Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений\~ відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.23,41). Позовні вимоги визнав\~ у повному обсязі, просив\~ розглянути справу без його участі, про що надав відповідну\~ заяву до суду (а.с.46). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за № 53 по вулиці Спортивна (колишня назва Калініна) в селі Калчева, Болградського району, Одеської області на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору [PERSON], його дружина [PERSON]. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час\~ законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.\~ Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).\~ Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40). Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги; 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тобто позивач реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Спортивна (колишня назва Калініна), № 53, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, не може зареєструвати право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються її права як власником, що підлягають захисту в судовому порядку. Таким чином, кожному члену цього колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/2 частці вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому, що також беззаперечно підтверджується\~ довідкою № 367 від 28.12.2018 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.14). За період з 1991 року по теперішній час рішення [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області щодо визнання права власності на вказане домоволодіння не приймалося. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул. Спортивна (колишня назва Калініна), № 53, с. Калчева, Болградський район, Одеська область за [PERSON]. 23 березня 2017 року помер [PERSON],\~ запис акту про смерть №232 від 23 березня 2017 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії І-ЖД № 488390 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: - 1/2\~ частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою:\~ вул. Спортивна (колишня назва Калініна), № 53, с. Калчева, Болградський район, Одеська область. На підставі розпорядження [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області від №17.02.2016\~ за № 53\~ вулицю Калініна перейменовано на вулицю Спортивна (а.с.16). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області від 28.12.2018 року за № 367, що на момент смерті [PERSON], в домоволодіння за адресою: вул. Спортивна, №53, с. Калчева, Болградського району, Одеської області зареєстрована та проживала [PERSON], дружина померлого (а.с.14). \~ \~ \~ \~За наявними матеріалами спадкової справи № 241/2017, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] щодо майна померлого 22 березня 2017 року [PERSON] вбачається, що 22.12.2018 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після [PERSON] дружина померлого [PERSON]. Син спадкодавця [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, взагалі відмовився від прийняття спадщини за заповітом на користь [PERSON]С.(а.с.25-38). Втім, постановою від 09.01.2019 року нотаріус відмовили позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом\~на Ѕ частку вищезазначеного житлового будинку (а.с.16,17). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до\~ч.1,\~ч.3,\~ч.5\~ст.1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ст.1273 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved