Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Запорізької міської Ради, в якому зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла тільки вона, інші спадкоємці першої черги від прийняття спадщини відмовилися. 05 серпня 2003 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме - на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 456 кв. м. Свідоцтво про право на спадщину від 05 серпня 2003 року посвідчене Лейко С.А., державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, р. № 3-1974. Після оформлення спадщини, на підставі рішення сьомої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 27 грудня 2006 року №29/202 вона приватизувала земельну ділянку площею 0,0461 га, на якій розташований успадкований нею житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2008 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 010826102603. На належній їй земельній ділянці, окрім успадкованого будинку, також находиться самочинно збудований житловий будинок літ. «Д» 1974 року будівництва, який збудований позивачкою разом з покійним чоловіком. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2012 року по цивільній справі №812/5634/12, пр.№2/812/2871/12 за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи - [PERSON], [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на будівельні матеріали задоволений частково. Визнано за позивачкою право власності на будівельні матеріали, використані при здійснені протягом 1994-1997 років самочинного будівництва житлового будинку літера «Д», розташованого за адресою: [ADDRESS] Після вступу цього рішення суду в закону силу, позивач звернулась до Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради та до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з питання оформлення права власності на жилий будинок літ «Д», але їй порадили звернутися до суду з питання визначення користувача вказаного жилого будинку у зв'язку з тим, що користувачем цього будинку у технічному паспорті вказаний покійний чоловік позивачки та у зв'язку з тим, що на цей час законодавче не визначений порядок, що регулює правовідносини у сфері оформлення прав на об'єкти нерухомості збудовані самочинно. Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області їй також було відмовлено у прийнятті вказаного об'єкту в експлуатацію. У зв'язку з тим, що в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) жилий будинок [ADDRESS] користувачем жилого будинку літера «Д», вказаний померлий [PERSON] та у зв'язку з неможливістю вирішення питання визнання права користування на ім'я позивачки на жилий будинок літера «Д», розташованого за адресою: [ADDRESS] у позасудовому порядку, [PERSON] змушена звернутися до суду з цим позовом. Оскільки оформити право користування на жилий будинок у порядку спадкування на даний час позивачці перешкоджає та обставина, що померлий чоловік вказаний користувачем цього будинку, вона змушена просити суд визнати за нею право користування цим будинком. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач - представник Запорізької міської Ради проти позову не заперечувала. Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність та просили позов задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК України (1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України (1963р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління та володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Право власності на будівельні матеріали, використані у будівництві спірного будинку, а також право користування вказаним будинком не оспорювалось під час розгляду цивільної №812/5634/12, пр.№2/812/2871/12 за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи - [PERSON], [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Шоста Запорізька державна нотаріальна контора і тому ці обставини не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України. (а.с.50-53). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 05 серпня 2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції - [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис про смерть №6987 (а.с.38). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05 серпня 2003 року Лєйко С.А., державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий номер 3-1974, [PERSON] є єдиною спадкоємицею після померлого 04 серпня 2002 року чоловіка - [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під літерою «А» та слідуючи господарські та побутові будівлі і споруди: Б- сарай, В- вбиральня, пг - льох, Е- душ, № 3,4 - паркани, № 2 - водогін (а.с.39). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вказане свідоцтво про право на спадщину пройшло державну реєстрацію в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 08.09. 2003 року номер витягу 1424045, ( а.с. 40). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2008 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 010826102603 позивачці належить земельна ділянка площею 0,0461 га за адресою: [ADDRESS] та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2008 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 010826102603 (а.с. 41). Згідно з відповіддю заступника районної адміністрації Запорізької міської Ради по Комунарпському району від 11.04. 2013 року № С-0244 [PERSON] було надано роз'яснення, щодо неможливості оформлення права на жилий будинок «Д» до визначення її в судовому порядку користувачем цього будинку (а.с.55). Відповідно до листа департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської Ради від 12.03. 2013 року № С-0565 позивачці було надано роз'яснення щодо необхідності вирішення питання оформлення прав на житловий будинок літ. «Д» в судовому порядку та неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку (а.с.54). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають враховувати, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Рад. Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди проінформовано про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У вказаному інформаційному листі зазначено, що: «Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. У зв'язку з викладеним та зважаючи на дату будівництва об'єкту нерухомості (до 05 серпня 1992 року), враховуючи що основний житловий будинок літ.А не є об'єктом самочинного будівництва, а також враховуючи, що самочинно збудовані господарські споруди та прибудови є складовими частинами речі, тобто основного житлового будинку літ.А (в розумінні ст.187 ЦК України) за наявності вищевказаних відповідних доказів суд вважає що позивачка є користувачем спірної забудови під літ. «Д». Таким чином, на даний час немає перешкод для визнання за позивачкою, як єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] права користування житловим будинком літера «Д». Заявлений нею позов не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, а також не порушує будь-якого порядку, встановленого законом для вирішення питання про набуття прав на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved