Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем з 09 червня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 692. Причиною звернення до суду стало те що, між подружжям зникло взаємопорозуміння, повага, різні погляди на життя, спільного господарство не ведеться, подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливе. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, про що було складено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 692. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть. Зберігати сім'ю позивач категорично не бажає і вважає це надалі не можливим, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, що підтверджується поясненнями та матеріалами справи. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню. Разом з тим, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначенням засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону, державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положеннями ч. 6 ст. 15 Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. За положеннями ч. 8 ст. 15 Закону, про державну реєстрацію розірвання шлюбу в паспортах громадянина України робиться відмітка про розірвання шлюбу із зазначенням прізвища, імені та по батькові особи, з якою розірвано шлюб, та місця і дати державної реєстрації розірвання шлюбу. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність звернення особи в даному випадку до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану для вирішення питання про заміну прізвища на дошлюбне, у звязку з реєстрацією розірвання шлюбу.

Outcome: partial