Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що після розірвання шлюбу їх спільна з відповідачем донька проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Проживає удвох з донькою у квартирі, яка належить її батьку. Відповідач власного житла не має, разом з родичами проживає у трикімнатній квартирі. Відповідач висловлює бажання, щоб дитина проживала разом з ним, з чим позивач категорично не погоджується, вважає, що місце проживання дитини необхідно визначити разом з нею. Не заперечує проти того, щоб відповідач спілкувався з донькою та брав участь у її вихованні, однак через неприязні стосунки сторони не можуть домовитися щодо способів участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Просить визначити місце проживання малолітньої доньки разом з нею, визначити способи участі визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] у вигляді систематичних побачень першої та третьої суботи кожного місяця з 10-00 години до 19-00 години з урахуванням режиму дня дитини та денного сну. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечував. Пояснив, що позивач чинить йому перешкоди у зустрічах з дитиною, відмовилась вирішити питання через Службу у справах дітей Сумської міської ради. Звернення до суду для вирішення спору щодо участі у вихованні дитини можливе лише після того, як той із батьків, з яким проживає дитина, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Позовні вимоги у вказаній частині є незаконними, оскільки ст. 159 СК України передбачено право на звернення до суду для визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною не того з батьків, з ким проживає дитина, а того, хто проживає окремо від дитини. Стосовно визначення місця проживання дитини відповідач у відзиві зазначив, що спосіб життя позивачки та умови, у яких проживає дитина разом з позивачкою є незадовільними. Відповідач разом із батьками проживає у трикімнатній з усіма зручностями квартирі, у нього з дитиною дуже добрі відносини, виходячи з інтересів дитини, вважає найбільш доцільним визначити місце проживання дитини разом з ним. У відповіді на відзив позивач зазначила, що зазначені у відзиві обставини не відповідають дійсності. Подача позову саме нею у частині визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною обумовлюється правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №165/2839/17, у якій зазначено, що з таким позовом може звертатись будь-хто з батьків. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав, додатково пояснили, що відповідач неодноразово вимагав побачень з дитиною у час, який не був зручний ні для позивачки, ні для дитини. Також неодноразово обіцяв приїхати до дитини за попередньою домовленістю і не приїжджав. Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду із позовом. Після звернення до суду з позовом позивачкою було придбано будинок, куди вона з донькою переїхала. У ньому є усе необхідне для дитини, тобто дитина забезпечена нормальними умовами для проживання. Відповідач не працює та аліменти на утримання дитини не сплачує. Не погодились із рекомендованим у висновку органу опіки та піклування графіком побачень з дитиною, зазначивши, що на вихідних дитина повинна мати можливість відвідувати не лише батька, а і бабусю з дідусем, також буде відвідувати гуртки. Не погодились із запропонованим відповідачем графіком, оскільки дитина не ночувала без матері, у відповідача відсутні умови для ночного сну дитини. Тому вважають доцільним встановити графік побачень саме кожної першої та третьої суботи місяця. У судовому засіданні відповідач пояснив, що не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір?ю, однак має зауваження стосовно стану приміщення, у якому дитина проживає, а також особи співмешканця позивачки. Вважає, що спосіб участі у спілкуванні з дитиною необхідно визначити у вигляді систематичних побачень кожної першої та четвертої суботи місяця з 9 до 20 години, кожної другої та третьої суботи - з 9 години ранку до 12 години неділі. Зазначив, що дитині буде облаштоване спальне місце, якщо вона буде залишатися ночувати у батька. У судовому засіданні представник відповідача наголошував, що позивачка не мала права на звернення до суду із такими позовними вимогами, оскільки в першу чергу з питанням щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною сторони повинні були звернутись до органу опіки та піклування, а не до суду; з позовом до суду має звертатись той із батьків, що проживає окремо від дитини. Представником третьої особи подано висновок від 18.03.2021 про визначення місця проживання та способу участі батька у вихованні дитини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 15.05.2015 та розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.09.2020 у справі №591/2612/20 (а.с. 6,9-10). Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Зарічного районного суду від 28.09.2020 у справі № 591/3909/20 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, аліменти виплачуються матері дитини [PERSON] (а.с. 13). Станом на час звернення до суду з позовом [PERSON] проживала з донькою у квартирі за адресою [ADDRESS] , яка належала на праві власності батьку позивача - [PERSON] . Разом з позивачкою та донькою у квартирі був зареєстрований брат позивачки - [PERSON] (а.с. 12-13). 16.11.2020 за позивачкою зареєстроване право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73-74). Станом на час розгляду справи позивач з донькою та співмешканцем проживають у вказаному будинку. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] квартира складається з трьох кімнат, у яких мешкають батько та дідусь дитини, її дядько разом із сім?єю: дружиною та сином. Батько дитини мешкає у одній із кімнат. В квартирі зроблено ремонт, у наявності необхідні меблі та побутова техніка, тепло, чисто. (а.с.є 120). Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , у будинку зроблено косметичний ремонт, тепло, чисто, є необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини виділено окрему кімнату. Дитина забезпечена усім необхідним. За адресою проживають мати, дитина, співмешканець матері - [PERSON] . Зареєстрований брат матері - [PERSON] (а.с. 121). Позивачка з 06.02.2020 зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 17). [PERSON] відвідує Сумський ДНЗ (ясла-садок) №38 «Яблунька» Сумської міської ради, приводить та забирає із садочку дитину, цікавиться вихованням, успішністю та поведінкою мати. Батько не водить дитину до дитячого садочка (а.с. 19, 52). Відповідач з 14.09.2020 перебував на обліку у Сумському міському центрі зайнятості як безробітний, офіційно не працює (а.с. 20) Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 18.03.2021 №622/27.1-26 управління вважає можливим визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з її матір?ю [PERSON] , та визначити спосіб участі батька у вихованні дочки у вигляді систематичних побачень кожної суботи місяця з 10 до 17 години з урахуванням режиму дня дитини, стану її здоров?я, відвідування гуртків та секцій, та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Всі інші часи визначати батькам самостійно, за домовленістю між ними (а.с. 130). Свідок [PERSON] пояснила, що є матір?ю позивачки. Відповідач не бере та ніколи не брав участі у вихованні дитини. Сварки між сторонами негативно впливають на психічний стан дитини. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає разом з позивачкою та її дочкою. З дитиною має гарні стосунки. Відповідач неодноразово погрожував позивачці та переслідував її. Дитина бажає спілкуватись з батьком, однак після спілкування з батьком стає агресивною та нервовою. Свідок [PERSON] - рідний брат позивачки, - пояснив, що батько не займається та не займався вихованням дитини, однак після розірвання шлюбу частіше приділяє дитині увагу. Свідок [PERSON] пояснила, що зі сторонами у справі були сусідами, коли ті проживали по [ADDRESS] . Більшість часу займалася з дитиною саме позивачка. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Із системного тлумачення ч.1ст.3,ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приймаючи до уваги позицію відповідача по справі та те, що орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини сторін з матір`ю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у вказаній частині та необхідність визначення місця проживання дитини з позивачкою. Відносно позовних вимог про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною суд зазначає таке. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Наведена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 165/2839/17 та є обов`язковою для застосування судами. Судом за наслідками розгляду справи встановлено, що сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з донькою. В судовому засіданні кожна зі сторін (і позивач і відповідач) повідомили, що звертались до опонента із пропозицією звернутися до органу опіки та піклування для визначення способів участі у вихованні дитини, однак отримали відмову. Доказів такого звернення ані позивачем, ані відповідачем не надано. За таких обставин, суд вважає, що безпідставними є доводи представника відповідача про відсутність спору між сторонами. Зі змісту статей 158, 159 Сімейного кодексу України не вбачається, що необхідною передумовою для звернення до суду із таким позовом є попереднє звернення до органу опіки та піклування для визначення способу участі батька у вихованні дитини, як стверджує представник відповідача. Врахувавши встановлені у цій справі обставини, інтереси дитини, а також інтереси відповідача та позивача, суд вважає необхідним частково задовольнити позов про визначення способу участі батька, який проживає окремо від дочки, у її вихованні. Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила визначити спосіб участі батька у вихованні доньки у вигляді систематичних побачень першої та третьої суботи кожного місяця з 10-00 до 19-00 години з урахуванням режиму дня дитини та денного сна. Відповідач, заперечуючи проти вказаних вимог, зазначив, що бажає бачитись із дитиною кожної першої та четвертої суботи місяця з 09-00 год до 20-00 год, другої та третьої суботи місяця - з 09-00 год. До 12-00 год неділі. Суд погоджується з думкою органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення графіку побачень з дитиною кожної суботи місяця з 10-00 год до 17-00 год. з урахуванням режиму дня, стану здоров?я дитини та інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд враховує, що батько дитини має право на спілкування з нею, а також на участь у її вихованні, має на це бажання, а спілкування між батьком та донькою не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд також враховує позицію сторін, інтереси малолітньої дитини, її вік, місце проживання та навчання, ставлення позивача та відповідача до дитини, до її інтересів. При цьому суд керується виключно інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з батьком, яке буде відповідати вимогам закону і узгоджуватися з інтересами малолітньої дитини. У випадку налагодження довірливих стосунків між сторонами з питання виховання та участі у житті доньки, враховуючи стан здоров`я дитини, її вік, зайнятість, сторони не позбавлені можливості вирішувати питання про зміну графіка зустрічей з дитиною, який буде враховувати їх спільні інтереси, та інтереси дитини. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеної норми у зв?язку з задоволенням позовних вимог про визначення місця проживання дитини з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за вказану вимогу немайнового характеру в розмірі 840,80 грн. Оскільки вимогу немайнового характеру про визначення способу участі у вихованні дитини задоволено частково, тобто неможливо встановити точну суму задоволених вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину розміру судового збору за вимогою немайнового характеру, що становить 420 грн 40 коп. (2102 грн * 0,4 / 2). Таким чином, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 1261,20 грн.

Outcome: partial