Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Київенерго» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1040 гривень, моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, завданої порушенням її прав як споживача послуг. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами у спорі був укладений Договір про користування електроенергією № 01008213503 від 11.10.2012 р., відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» зобов»язалось надавати послуги з електропостачання і відповідно до п.20 даного Договору нести відповідальність за шкоду, завдану Споживачу або його майну. Позивач зазначає, що в середині вересня 2013 р. в зв»язку із перепадом напруги в мережі електропостачання будинку та її квартирі було пошкоджено побутову техніку, а саме телевізор «Самсунг» та холодильник «LG». Ремонт техніки тривав протягом трьох місяців і коштував 1040 гривень. Вона зверталась до відповідача з метою врегулювання спору, однак отримала відмову у відшкодуванні завданих збитків. Позивач посилається на те, що в зв»язку з неправомірною поведінкою відносно неї з боку відповідача вона зазнала моральних страждань, постійно хвилювалась через порушення її прав, неможливістю користуватися належною побутовою технікою протягом тривалого часу що завдавало значних незручностей. Моральну шкоду позивач оцінює в 1000 гривень. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що саме з вини відповідача і неналежного надання послуг відбулось пошкодження її майна і відповідно до висновку сервісного центру майно було пошкоджено в зв»язку з перепадом напруги. Зазначені випадки були непоодинокі, однак раніше вона не зверталась у визначений законом спосіб щодо відшкодування шкоди. Представник відповідача заперечувала проти задоволення заявлених вимог, зазначивши, що позивач у визначений чинним законодавством спосіб не звернулась до енергопостачальника з претензією і заявою про складання відповідного акту з представниками ПАТ «Київенерго» щодо пошкодження майна для встановлення дійсних причин пошкодження. Також представник відповідача зазначила, що будь-яких ремонтних робіт планових або аварійно-відновлювальних в ТП-4341, що знаходиться на балансі ПАТ «Київенерго» не проводилось, а внутрішньо будинкові електромережі будинку, в якому мешкає позивач перебувають на балансі КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди представник відповідача вважає необґрунтованими і недоведеними належними доказами, в зв»язку з чим просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов»язується оплачувати вартість рпийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем електроенергії за даною адресою. 11.10.2012 р. між сторонами у даному спорі був укладений Договір про користування електроенергією № 01008213503. Відповідно до умов Договору ПАТ «Київенерго», як Електропостачальник, зобов»язалось надійно постачати Споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 5 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а Споживач зобов»ячався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. В силу положень п.20 Договору Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну Споживачу або його майну, в розмірі та порядку, визначених законодавством. Згідно з ст.25 Закону України «Про електроенергетику», споживачі електричної енергії мають право на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами, відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством, а також на отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання. Статтею 14 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантовано право споживача на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров»я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Як зазначає позивач в середині вересня 2013 року стався перепад електричної напруги, внаслідок чого було пошкоджено її майно. В жовтні 2013 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про відшкодування збитків, завданих пошкодженням її майна. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р., у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, відхилення показників з надання послуг. Акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника енергопостачальника протягом 3 днів з дня звернення у містах споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. Акт-претензія споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій. Судом встановлено, що позивач не зверталась до відповідача з заявою про складання акту-претензії, а одразу звернулась з заявою про відшкодування збитків. За даним зверненням була проведена перевірка ПАТ «Київенерго» та встановлено, що електропостачання житлового будинку [ADDRESS] здійснюється кабельними лініями від трансформаторної підстанції (ТП) 4341, яка знаходиться на балансі відповідача у справі. Внутрішньобудинкові електромережі будинку утримуються на балансі та перебувають на обслуговуванні підприємства, яке надає послуги з утримання будинку, а саме КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Комісією встановлено. що в серпін 2013 року було зафіксовано пошкодження запобіжника в ТП-4341. Фахівцями ПАТ «Київенерго» були замінені запобіжники та відновлено електропостачання. В вересні місяці планові або аварійно-відновлювальні роботи ПАТ «Київенерго» в ТП 4341 не проводились. Ситуацій в електричній мережі, що могли б призвести до перепадів напруги електропостачання до будинку не зафіксовано. Зазначені обставини підтверджуються випискою з журналу реєстрації дзвінків Контакт-центру, а також відповіддю ПАТ «Київенерго» на звернення позивача. В якості доказу на підтвердження завдання шкоди з вини відповідача позивачем надані Акти про списання № 135 та 136, видані Сервісним центром ФОП [PERSON], в яких зазначено, що побутова техніка пошкоджена внаслідок перепаду напруги. Зазначені докази не можуть бути взяті судом до уваги і покладені в основу рішення з наступних підстав. Акти про списання, видані ФОП [PERSON], про причини виходу з ладу побутових приладів та вартість робіт по їх ремонту не можуть бути належними доказами на підтвердження зазначених обставин. Позивачем не надано доказів про те, що ФОП [PERSON] має право на проведення ремонтних робіт по відновленню побутової техніки, є ліцензованою майстернею з ремонту побутової техніки фірми «Самсунг» та «LG», є фахівцем у галузі техніки і має спеціальні знання для надання висновків з приводу причин виходу з ладу побутової техніки. Суд вважає, що зазначені докази не є належними в розумінні ст..58 ЦПК України. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження її права власності на побутову техніку. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних, як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-відеозаписів, висновків експертів. Для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди необхідна наявність наступних обставин: наявність такої шкоди, протиправність дій або бездіяльності її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправними діями та наявність вини. Матеріали справи, на думку суду, не містять доказів про те, що пошкодження побутової техніки в середині вересня 2013 року, яка знаходилась в квартирі позивача, сталась з вини відповідача, внаслідок його неправомірних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є доведеними, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed