Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], за минулий час - з 1 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, що складається з частки від доходів у розмірі 1/3. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, наполягаючи на стягненні з відповідача аліментів, починаючи, саме, з 1 січня 2014 року. Відповідач позов визнав частково, не погоджуючись лише з вимогою про стягнення аліментів за минулий період, а не з часу звернення до суду з зазначеним позовом. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, за рішенням суду аліменти на дітей присуджуються в частці від доходу батька (матері) або в твердій грошовій сумі із врахуванням обставин справи. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положеннями ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі, починаючи з 01.09.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний 03.09.2013 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, з метою попередження виникнення заборгованості, та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини на утримання якої присуджуються аліменти, їх розмір повинен становити 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При цьому, нормами ст.ст. 181, 189 СК України закріплено можливі способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, що фактично є і можливими заходами щодо одержання аліментів з відповідача. Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів вживання позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача та доказів ухилення останнього від їх сплати, вимоги щодо стягнення з нього аліментів за минулий час не підлягають до задоволення. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обов'язок по їх сплаті, відповідно до положень ст.ст. 81, 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial