Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про усунення від права на спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] 30.11.2010 року звернулась до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Голосіївського району м.Києва із заявою про прийняття на обслуговування, надання соціальної допомоги вдома, як одинокій, котрій відповідно до законодавства має бути забезпечено догляд і допомогу. 01.10.2010 року між [PERSON] та Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Голосіївського району м.Києва підписано договір про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) відділенням соціальної допомоги вдома, одиноким громадянам та видано наказ №2 від 01.10.2010 року про зарахування непрацездатних громадян на обслуговування до відділення соціальної допомоги вдома. 13.07. 2011 року [PERSON] склала заповіт на свою племінницю [PERSON], згідно якого заповіла останній все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось. 22.09.2011 року зазначений заповіт [PERSON] анульовано на підставі ч.2 ст.1254 ЦК України складенням нового заповіту на користь [PERSON] В квітні 2016 року рідна сестра померлої [PERSON] - [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом про визнання заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] недійсним. Станом на 2011 рік [PERSON] виповнилось 75 років. Вона мала мізерне песійне забезпечення, страждала на хронічні захворювання, відповідно до щорічних медичних висновків комісії лікарів ЦРЛ Шевченківського району м.Києва мала знижену рухову активність та потребувала постійної сторонньої допомоги. Усвідомлюючи свій стан та не маючи підтримки з боку родичів - відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] змушена була звернутись за допомогою до позивача, і виключно позивач здійснювала над нею піклування до дня її смерті. Враховуючи, що відповідачі ухилялися від надання будь-якої допомоги [PERSON], яка перебувала у немічному стані та потребувала такої допомоги, просить усунути їх від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечують. Вважають [PERSON] неналежним позивачем у справі, оскільки не є спадкоємцем за законом. Крім того, право позивача на спадкування за заповітом оспорюється в судовому порядку і рішення у справі на день розгляду даної справи не прийняте. Також представник відповідача [PERSON] зазначала, що її довіритель лише на два роки молодша за померлу сестру [PERSON], має мінімальний розмір пенсії та проблеми із здоров`ям, внаслідок чого ні фінансової, ні фізичної допомоги [PERSON] надавати не могла. Відповідач [PERSON] наголошувала, що між нею та позивачем відсутній спір, оскільки спадкоємцем [PERSON] є її мати [PERSON] Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Голосіївського району м.Києва та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Просять розглянути справу за їх відсутності. Представник центру вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як [PERSON] дійсно була взята на обслуговування центром в листопаді 2011 року як одинока особа, що потребує надання соціальних послуг і таке обслуговування здійснювалось соціальними робітниками до жовтня 2015 року - до дня її смерті. Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.І а.с.143). На день смерті [PERSON] належала трикімнатна квартира [ADDRESS] (т.І а.с.157,162). На підставі заяви [PERSON] від 29.11.2010 року остання була взята на обслуговування Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Голосіївського району м.Києва, як малозабезпечена одинока особа, про що між нею та центром було складено відповідний договір (т.І а.с. 37-41,44). Згідно медичних висновків комісії ЦРП Шевченківського району м.Києва про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі за 2010-2014 роки [PERSON] підлягала обслуговуванню (наданню соціальних послуг у відділенні соціальної допомоги вдома (т.І а.с.23-30). В період з 17.05.2011року по 13.07.2011 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КПНЛ №1 з приводу органічного маячного розладу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням (т.І а.с.227,228). З історії хвороби №3321 вбачається, що у [PERSON] виявлено супутні хвороби: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. ГХ-1-ІІ ст. Хр.панкреатит. Хр.холецистит. ДЕП-2 ст. Як видно з довідки управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян №14/1031 МВС від 26.04.2012 року (т.І а.с.16) сума пенсії [PERSON] за період з липня 2011 року по 30.04.2012 року склав 8494 грн. При цьому станом на січень 2012 року розмір пенсії [PERSON] становив 879 грн 54 коп. 13.07.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено заповіт, складений [PERSON] на все належне їй майно на користь відповідача [PERSON] (т.І а.с.154). 22.09.2011 року [PERSON] склала новий заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу (т.І а.с.147). 22.10.2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци В.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом (т.І а.с.142). 02.03.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци В.Ф. із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась відповідач [PERSON] (т.І а.с.163). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2016 року встановлено факт того, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року (т.І а.с.169-17). В квітні 2016 року [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Розгляд справи на день прийняття рішення у даній справі не завершено. Відповідач [PERSON] є пенсіонером з 2006 року, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення (т.І а.с.114). З довідки Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області №219/П-01 від 13.03.2017 року вбачається, що сума отриманої відповідачем [PERSON] пенсії за період з січня 2012 року по 31.12.2014 року склав 40966 грн 65 коп. При цьому розмір пенсії в січні 2012 року становив 970 грн 91 коп (т.І а.с.123). Згідно довідки Требухівської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини №11 від 07.03.2017 року [PERSON] перебуває на «Д» обліку у Требухівській медичній амбулаторії з діагнозом: ІХС стенокардія напруги, а/с кардіосклероз СН-ІІА. Виразкова хвороба шлунку і ДПК н/фаза. Хр.гастродуоденіт в ст.ремісії. Хр.Холецисто-панкреатит в ст.ремісії. Ускладнений остеохондроз хребта (т.І а.с.111). Допитані в судовому засіданні в якості свідків соціальні працівники Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Голосіївського району м.Києва [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що здійснювали обслуговування [PERSON] вдома. [PERSON] була малозабезпеченою, мала борги за комунальні послуги, мешкала сама, далеко не ходила, потребувала сторонньої допомоги і спілкування. Скаржилася на серце, мала хронічні захворювання та потребувала лікування. Крім працівників центру, допомогу [PERSON] надавала позивач, яка опікувалась її здоров`ям, привозила харчі, ліки, возила її в баню. Родичів [PERSON] ніколи не бачили. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] була їх сусідкою. Проживала одна, про родичів не згадувала. Могла себе самостійно обслуговувати, однак враження забезпеченої людини не справляла. В останні роки життя [PERSON] бачили, як до неї приходила позивач, привозила їй продукти харчування, возила її в баню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] на підставі заповіту, складеного 22.09.2011 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] існує спір з приводу дійсності зазначеного заповіту. Разом з тим, наявність в провадженні суду позову про визнання заповіту недійсним не є підставою для звернення позивача з позовом до відповідачів про усунення їх від права на спадкування за законом, так як в розумінні положень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» з таким позовом, у випадку виникнення права на спадкування за законом, має право звернутися спадкоємець за законом наступних черг і одночасно з позовом про одержання права на спадкування. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонеркою, розмір її пенсії в значній мірі не відрізняється від розміру пенсії, який отримувала її померла сестра [PERSON], а також наявність у неї ряду хронічних захворювань, що свідчить про неможливість надання нею матеріальної допомоги та здійснення догляду за сестрою. Щодо відповідача [PERSON], то її право на спадкування за законом виникає лише в п'яту чергу, в зв`язку з чим позов до неї пред'явлено безпідставно. За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed