overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 21.12.2013 року між нею та [PERSON], малолітнього сина - [PERSON], [INFO], залишити на подальше проживання із матір'ю та стягнути із відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалось, а подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 21.12.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.2014 року вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 25.01.2014 року між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалось, а подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 25.01.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №92. /а.с. 6/ Згідно копії свідоцтва про народження від серії 1-ТП №223468 від 12.08.2014 року вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 25.10.1914 року між нею та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, з квітня 2015 року спільно з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що сімейне життя між подружжям не склалося через різні погляди на шлюб, сімю, відсутність порозуміння внаслідок чого втратили можливість зберегти сімю. Позивач подала суду заяву, у якій просять розглядати справу за своєї відсутність, позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 24.10.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2362. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 27.07.2013 року між нею та відповідачем, спільного сина [PERSON] залишити на подальше виховання при матері та поновити її дошлюбне прізвище «Присяжнюк». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалось, а подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 27.07.2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Липненської сільської ради Любарського району Житомирської області, актовий запис №4. /а.с. 6/ Згідно копії свідоцтва про народження від серії 1-ТП №211874 від 28.01.2014 року вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. /а.с. 7/ Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою та відповідно до уточненої позовної заяви просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та не приймає участь у її вихованні. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, свого відзиву на позовну заяву до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та не приймає участь у її вихованні. Частиною 2 ст. 179 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, на підставі ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, з урахуванням того, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та приймає участі у її вихованні, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, вказавши, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2015 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні , актовий запис № 372 . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося у звязку з тим, що у подружжя виявились різні погляди на питання сімейного життя внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, що привело до втрати почуття кохання, взаєморозуміння та до розпаду сімї. Намагання зберегти сімю результату не дали. Просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також надав заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2015 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні , актовий запис № 372. Сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає. На думку суду подальше збереження сімї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 03 вересня 2004 року нею був зареєстрований шлюб із відповідачем по справі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки із відповідачем не склалися, між ними виникали сварки та суперечки. Відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали в їхньому житті, він не здатний був підтримувати нормальну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення спільного господарства між ними припинено. Відповідач проживає у Республіці Молдова, має іншу жінку, з якою має намір створити сім'ю. Зазначає, що їхній шлюб має лише формальний характер. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути із відповідача понесені нею судові витрати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву за вхід.№3660 від 10.06.2015 року, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, заявлені позовні підтримує, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3414 від 29.05.2015 року, в якій просить суд справу слухати в його відсутність. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 03 вересня 2004 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю. Сторони миритись не бажають. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне, а навпаки просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]», тому суд має підстави для залишення позивачеві прізвища - «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок згідно квитанції №17 від 20.05.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом, вказала, що 08 липня 1984 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Одруження виявилось невдалим. Сімейні стосунки між ними припинені. Вважає, що їхню сім»ю зберегти неможливо. Вважає, що в подальшому їх сім»я існувати не буде, примирення між ними неможливе. Тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, про що суду надано письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений судовими повістками, які повернулись до суду із відміткою, що відповідач за своїм місцем проживання тимчасово відсутній. Однак, як встановлено з довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, відміткою в паспорті про сімейний стан та свідоцтвом про шлюб стверджується, що сторони із 08 липня 1984 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Жодна із сторін не бажає примирення чи збереження шлюбу. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Одночасно суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення сторін виваженим і перевіреним. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім»я розпалась повністю та остаточно, і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження (а.с. 10), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Позивач не заявила клопотання про зміну свого прізвища на дівоче. Тому суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу «[PERSON]». Спору про майно сторони не мають. Сторони шлюб розривають вперше. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, що шлюб сторін існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 12 січня 1985 року нею був зареєстрований шлюб із відповідачем по справі. Від спільного проживання мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки із відповідачем не склалися у зв'язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя. Вказала, що шлюбні відносини вони не підтримують, наміру миритись не мають. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№1075 від 20 лютого 2015 року, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 12 січня 1985 року. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають однією сім'єю. Сторони миритись не бажають. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, а тому суд має підставі залишення позивачу прізвища «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved