overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 січня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 07 вересня 2013 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. На теперішній час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, відповідач не надає їй добровільно допомоги на її утримання на період догляду за дитиною, тому вона просить стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що на даний час не працює, оскільки не може знайти роботи, живе за рахунок своєї матері, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 405 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частинами другою та четвертою ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Така допомога присуджується незалежно від того, чи працює матір та не залежно від її матеріального стану, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач матеріальної допомоги позивачу добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач працездатного віку та стану здоров'я, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, а заявлений до стягнення розмір, обґрунтований та відповідає матеріалам справи. Заперечення відповідача щодо вимог в зв'язку з відсутністю роботи суд до уваги не бере, оскільки на нього законом покладено обов'язок щодо утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, і відсутність роботи не звільняє від зазначеного обов'язку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

позивач звернулася до суду 21 червня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, 05 липня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого [INFO] в них народилася донька [PERSON]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені, причиною стали різні погляди на взаємовідносини в сім'ї, відсутність взаєморозуміння, що призвело до того, що вони один з одним не спілкуються та не цікавляться. Сімейні відносини вони не підтримують, роз'їхалися та мешкають окремо, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно і просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2008 року у Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 291 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.02.2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 11786 гривень 20 копійок. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що відповідач є батьком дитини та проживає від неї окремо. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. В звязку з хворобою дитини, необхідністю винаймати житло, необхідністю витратчати кошти на фізичний, естетичний, морально-духовний розвиток дитини, позивач несе додаткові витрати, в звязку з чим просить стягнути з відповідача частину грошових коштів на відшкодування понесених додаткових витрат у розмірі 11786 грн. 20 коп. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, також надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав частково, в межах викладених в запереченні. В запереченні від 28.04.2016 року відповідч визнав позов на суму 3093 грн., а саме: на лікування 2864 грн.; на придбання одягу 2335 грн.; витрати на фізичний, естетичний і морально-духовий розвиток дитини 987 гривень. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволеню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] Дитина проживає з матірю. Відповідно до статті 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що відповідач визнав обставини додаткових витрат позивача на лікування 2864 грн.; на придбання одягу 2335 грн.; витрати на фізичний, естетичний і морально-духовий розвиток дитини 987 гривень, суд задовольняє позов в цій частині не здійснюючи перевірку їх доказами. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оренду житла в сумі 17294 грн., оскільки відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, витрати на оренду житла не є додатковими витратами на дитину. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.02.2017 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв»язку з вищевикладеним позивач звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі ? частини його заробітку(доходу),але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. У разі неявки відповідача до судового засідання прохає винести заочне рішення(а.с.34). Відповідач жодного разу в судове засідання не з»явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки(а.с.35). Однак про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов до суду не надав. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO](а.с. 8,9). Як зазначив позивач в своєму позові, донька постійно мешкає з нею та знаходиться її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач є працездатним, тому відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.05.2017 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] . Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття. Відповідач, в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 180,182,184 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін: 27.09.2011 року, народилися дві доньки [PERSON], [PERSON] батьком яких є відповідач, про що зазначено у свідоцтвах про народження дітей. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від їх виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та повязані з особливостями розвитку дитини, її стану здоровя, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня постановлення рішення суду і до повноліття дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.06.2016 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення що повернулось на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169,224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст.180, 182, 183СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що зазначено у свідоцтвах про народження. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів та відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається, судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.06.2016 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення детиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 180,182,184 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін: [INFO], народилася донька - [PERSON] батьком якої є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня постановлення рішення суду і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.07.2015 із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 03.05.2003 р. н., мотивуючи позов тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальну допомогу на її утримання не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з тих же підстав. Відповідач у залі суду позов не визнав, посилаючись на те, що на даний час не працює. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є батьком дитини. Дитина проживає з матірю та між сторонами не досягнуто згоди про порядок її утримання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим позов є обґрунтованим. Судом враховується, що позивач є здоровим і працездатним, тому може працювати та надавати допомогу по утриманню дитини. Доказів іншого суду не надано. Суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач з відповідача на утримання дитини є цілком адекватною, відповідає потребам на утримання дитини віком 12 років, а тому, задовольняє позов у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.07.2021 року з позовом\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного розуміння у сім`ї та просить шлюб розірвати. Відповідно до ухвали суду від 29.07.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 04 вересня 2010 року Дубіївською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 10. З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, відповідач не надав заперечень на позов, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення прав на вільний вибір. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~\~судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 908 грн. На підставі наведеного та ст. ст.\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду 22.07.2021 року з позовом\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2015 року. Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ухвали суду від 06.09.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області № 66. З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, відповідач не надав заперечень на позов, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення прав на вільний вибір. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного та ст. ст.\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved