Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 10.05.2002 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Сторожинецького районного суду від 18.02.2013 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні батька відповідача по справі. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.07.2015 року з неї, [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно до її повноліття. Позивач просить зменшити розмір стягуваних з неї аліментів та стягувати в подальшому на користь [PERSON]Г на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі по 550 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на наступне. У звязку із скрутним матеріальним становищем, яке склалося на той час у їхній сімї, а також відсутністю грошей на будівництво будинку, яке розпочало подружжя, у 2006 році вона під психологічним тиском чоловіка поїхала на заробітки в Республіку Італія і по взаємній згоді з відповідачем донька була залишена проживати з батьком. Під час перебування в Республіці Італія її заробіток складав щомісячно 700 - 800 Євро, з яких вона щомісячно передавала відповідачу гроші в сумі приблизно 1000 Євро на утримання доньки та відповідача, а також на будівництво житлового будинку, в якому відповідач проживає на даний час разом із донькою. Крім того, два рази на місяць вона передавала додому продукти харчування. По мірі завершення будівництва житлового будинку, а також з виниклими у неї боргами, погіршенням стану здоровя вона почала надсилати відповідачу менші суми грошей. У звязку з глибокою кризою в Республіці Італія її заробітна плата значно зменшилася, на даний час вона не має стабільного заробітку та постійного місця роботи. У 2015 році за місцем роботи її заробітна плата складала 257,83 Євро щомісяця. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що з моменту винесення 27.07.2015 року рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь по сьогоднішній день, позивач ні разу не сплатила аліменти в тому розмірі, який визначений рішенням суду, фактично обовязки по утриманню їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] він виконує один. Також, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що вона надсилає посилки з одягом та продуктами харчування для їхньої дитини. Він вважає, що у позивача є можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначив суд, тому в позові просить відмовити. Суд знаходить, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до положень ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального стану. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.07.2015 року з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги про зменшення розміру аліментів позивач посилається на зміну її матеріального стану, зокрема, зменшенням заробітної плати, яку вона отримує на заробітках за кордоном, але ця обставина нічим не підтверджена. Довідка, яку позивач надала суду, як доказ отримуваних нею прибутків та, як наслідок погіршення її матеріального стану, складена на італійській мові без перекладу, належним чином не завірена, що позбавляє суд можливості дати належну оцінку цьому доказу. Однак, якщо навіть припустити, що розмір отримуваного позивачем прибутку становить 257,83 Євро на місяць, то позивач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць на користь відповідача, оскільки відповідно до курсу національних валют Євро до гривні це становитиме менше 40 Євро. Ніякими доказами позивач не обґрунтувала також ту обставину, що вона постійно надсилає відповідачу посилки з одягом, продуктами харчування, які необхідні для нормального проживання дитини. Сам відповідач дану обставину заперечує. Відповідно до положень ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. Отже, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в зв»язку з неналежним обґрунтуванням позивачем своїх вимог.

Outcome: dismissed