Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнивши 07.07.2014 року просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 30,79 кв.м. у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позову вказує на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Зазначає, що вона в установлений законом строк після смерті чоловіка звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала уточнену позовну заяву в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник ЖБК «Алмаз-4» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, з урахуванням думки учасників процесу, які не заперечують проти заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, третю особу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що 02 квітня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 729 у Палаці одруження «Жовтневий» у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 02 квітня 1975 року Палацом одружень «Жовтневий» у м. Києві серія [NUMBER]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві 11 вересня 2013 року серія [NUMBER]. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] був членом ЖБК «Алмаз-4» та йому на праві власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою ЖБК «Алмаз-4» № 243 від 19 вересня 2013 року про повну сплату 03 лютого 1995 року пайового внеску у розмірі 7284 руб. 63 коп. Відповідно до довідки ЖБК «Алмаз-4» від 25.09.2013 року за № 1688 [PERSON] з 03.03.1981 року по день смерть проживав у спірній квартирі та був зареєстрований в ній. Крім того, відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації виданої ЖБК «Алмаз-4» від 02.10.2013 року за № 1731, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що вказує, на те, що після смерті чоловіка остання фактично прийнала спадщину на кооперативну квартиру. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом у встановлений законом строк 14 жовтня 2013 року звернулась [PERSON]. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що [PERSON] 14 жовтня 2013 року відповідно до поданої заяви відмовився від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] син позивача як спадкоємець за законом відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, та інші спадкоємці за законом відсутні, суд вважає, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач як спадкоємець першої черги має право на одержання спадщини за законом після смерті [PERSON]. Проте, 21 березня 2014 року Першою Київською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.87 року № 9 « Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд-продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок ( частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не забороні законом. У разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входить до складу спадщини. Такої ж правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, виклавши її у Інформаційному листі за № 24-753/0/04-13 від 16.05.2013 року. Таким чином, оскільки пайовий внесок померлим за життя був повністю сплачений, він набув право власності на спірну квартиру. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved