Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] , зареєстрованого по [ADDRESS] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~3гідно ухвали від 01.03.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд здійснюється в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву (а.с.33) про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. \~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з`явився, є тимчасово увязненим, про судовий розгляд повідомлявся через адміністрацію ДУ „Чернігівський слідчий ізолятор (а.с.30) Відзиву на позов не подано. Відповідно до ч. 1\~ ст. 280 ЦПК України\~ суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, встановиши правовідносини сторін і норму права, яка підлягає до застосування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Встановлено, що житловий будинок, обєкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] належить на\~праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про нерухоме майно від 06.01.2012 та зареєстрований за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8). Реєстрація відповідача у будинку позивача підтверджується довідкою міської ради від 11.01.2021 року (а.с.6) та від 01.02.2021 (а.с.12). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття319,\~321 ЦК України). Тлумачення членів сімї міститься у рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99. Так, членами сімї може бути визнано як дітей і батьків, так і інших повязаних осіб. Згідно вимог частини другої\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В даному випадку поняття „Закон слід тлумачити широко та визначати в залежності від передбачених Законом будь-яких поважних причин. ЖК України визначено, що жиле приміщення\~зберігається за\~тимчасово відсутнім\~наймачем або\~членами його\~сім`ї\~ у\~випадках: взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання. Європейський суд з прав людини констатував, що «згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі\~п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем». «Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». «Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не має легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…». «Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування» («KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE», № 30856/03, § 40, 41, 42,43 ЄСПЛ, від 02.12. 2010). Доведено, що відповідач є таким відносно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 12015270000000437 від 23.10.2015 (а.с.23-26). За таких обставин не може бути припинено сервітутне право, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed