overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу у якому зазначено, що 04 жовтня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Луганської міської ради, актовий запис № 690. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини припинені з 05 червня 2014 року. Примирення не можливе. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, позивач надала суду заяву, у якій наполягає на задоволенні позову, оскільки збереження шлюбу шкодить її особистим інтересам та інтересам їх спільних дітей. Позивач просить розглдяати справу без її участі, наполягає на позовних вимогах та відповідно до якої проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в у судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначено, що не заперечує проти розгляду справи без його участі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, беручи до уваги заяву відповідача про розгляд справи без його участі та згоду з позовними вимогами, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дані шлюбні відносини регулюються ст. ст. 21, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України. Так відповідно до ст. 21 ч. 1 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як передбачає ст. 104 ч. 2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ст.105 ч.3 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить особистим інтересам позивача та інтересам їх спільних дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1656. За час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що останнім часом стосунки між сторонами значно погіршились, позивач та відповідач перестали розуміти один одного та стали чужими людьми. Позивач також зазначила, що вона з відповідачем вже більше одного року не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На примирення позивач не згідна. Позивач 20.03.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 22). Відповідач 23.02.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає, на розлучення згідний (а.с. 21). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 19.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 050560, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1656. Сторони по справі мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 137232 (а.с. 3). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. Однак, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 300 грн., які були сплачені позивачем за надання юридичної допомоги, оскільки належних та допустимих доказів в обґрунтування вказаних вимог позивачем суду надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 01.05.1993 року Бужанською сільською радою Лисянського району Черкаської області. На час звернення до суду з даним позовом сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо з липня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 01.05.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СР № 283617, виданим Бужанською сільською радою Лисянського району Черкаської області, актовий запис № 3. Сторони по справі мають неповнолітню дитину (дочку) [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 01.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2043. За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршилось, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин з вересня 2017 року. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. Примирення позивач вважає неможливим. Позивач, 27.10.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, 27.10.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 01.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 050947, виданим 01.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2043 (а.с. 3). Сторони по справі мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП № 175571 та № 101463 (а.с. 4, 5). На час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом з вересня 2017 року, сімя існує формально, на примирення не згодні. Сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 03.10.2009 року виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. За час перебування у шлюбі сторони дітей не мають. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем виявилось невдалим. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя. З березня 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому шлюб існує лише формально. Позивач зазначила, що відповідач не бажає розірвати шлюб в позасудовому порядку, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомлявся належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 03.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 062907 виданим виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області актовий запис № 7 (а.с. 3). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо з березня 2014 року, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Відповідач щодо позову не заперечив. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 03.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2250. За час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що останнім часом подружні стосунки з відповідачем почали погіршуватись, виникають непорозуміння з питань ведення домашнього господарства, подружніх прав та обовязків, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини та з інших питань, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення позивач вважає неможливим. Позивач, 27.10.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, 27.10.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 03.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 131460, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2250 (а.с. 8). Сторони по справі мають дочку [PERSON], 12.03. [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 259102 (а.с. 9). На час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, сімя існує формально, на примирення не згодні. Сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 04.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2040. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, між нею та відповідачем постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть і подружні стосунки не підтримують. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Зазначає, що сторонами досягнуто згоди, що донька проживатиме з матірю. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про шлюб серії 1-ТП №063656, 04.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], 30.01.1977р.н., та [PERSON], 09.07.1979р.н., про що вчинено актовий запис №2040. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №119929. Частиною другою ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 05.07.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 726. за час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що в останній рік подружнього життя між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того,що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сторони втратили почуття любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Позивач також зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 05.07.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 027916 виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 726 (а.с. 4). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано з відповідачем 18.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 748. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімя фактично розпалась, сторони не підтримують шлюбних відносин, разом не проживають з червня місяця 2017 року. Позивач також просила суд залишити дитину на подальше проживання з нею. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Позивач також просила суд повернути їй дошлюбне прізвище Буханевич. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 005009, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 748 (а.с. 4). Сторони по справі мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 051493 (а.с. 5). Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом, втратили почуття любові та поваги. За час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved