Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.10.2007 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 15. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 13.10.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є несумісність з відповідачем у психологічному плані, через що між ними виникали сварки та скандали. Спір про майно подружжя відсутній, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача. У зв`язку з цим вона звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25.10.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 04.11.2021. 04.11.2021 судове засідання відкладено до 16.12.2021, згідно ст. 109 Сімейного кодексу України. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 13 жовтня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27.08.2021 Старобільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] , виданим 19.10.2018Новопсковським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №13, та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] , виданим 29.11.2016Новопсковським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №174. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції АТ «Ощадбанк» №1 від 18.10.2021 було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., які вона у позовній заяві просила залишити за нею. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. Враховуючи, що позивач просила судові витрати не стягувати з відповідача, суд вважає за можливе залишити за позивачем іншу частину судових витрат у розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved