Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, який було розірвано відповідно до рішення суду. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Комсомольського райсуду м. Херсона від 30.11.2015 року за позовом [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в задоволені відмовлено за необґрунтованістю та батька [PERSON] , дитини попереджено про зміну свого ставлення до дитини. Батько ставлення до дитини не змінив. 15.10.2013 року між сторонами укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до п.3.2.1 даного договору батько зобов`язався щомісячно зарахувати на картковий рахунок матері допомогу на утримання дитини в розмірі визначеному особисто але не менше 700 грн до повноліття дитини. З моменту укладання договору витрати на утримання спільної дитини збільшилися, у зв`язку із тим, що вона росте та потребує нового одягу, взуття, потребує культурного розвитку. Крім того, 08.07.2017 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для житини відповідного віку, отже розмір аліментів визначених сторонами ще у 2013 році менший за встановлений мінімум. Просить внести зміни у відповідний договір від 15.10.2013 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, а саме збільшивши розмір аліментів до 2500,00 грн., щомісячно але неменше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, встановити, що сума аліментів підлягає індексації щороку та встановити що в разі порушення відповідачем терміну сплати аліментів на утримання дитини або їх несплати , відповідач сплачує штраф у розмірі 2% від суми заборгованості на користь позивача за кожен день прострочення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача до суду надійшов відзив відповідно до якого позовні вимоги не визнав просив в задоволені відмовити виходячи з наступного, щодо позовних вимог про індексацію аліментів та стягнення штрафних санкцій щодо затримки виплати аліментів, то зазначає, що позивачем до суд не надано правових підстав внесення змін до договору від 15.10.2013 року відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору. Позивачем не надано обставин істотного порушення договору з його боку. Що стосується збільшення розміру аліментів з 700 грн до 2500 грн., то в цій частині зазначає наступне, на даний час він має іншу сім`ю, в якій усиновив дитину, тому має певні грошові зобов`язання щодо іншої дитини теж, та не в змозі сплачувати аліменти у розмірі зазначеному позивачем. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначила наступне. Відзив відповідача вважає необґрунтованими та таким, що не заслуговує уваги суду, оскільки до вимог ст. 184 ч.2 ЦК України розмір аліментів визначений судом у тверді грошовій сумі підлягає індексації. Крім того, зазначила, що аліменти в розмірі 700 грн не є достатніми для належно утримання дитини, і відповідач у своєму відзиві зазначає що такий розмір можливий, а посилання на ті обставини, що він має на утриманні усиновлену дитину, жодним належним доказом не підтверджується, вважає таким чином відповідач намагається ухилитися від сплати аліментів на їх спільну дитину Єлизавету . Просить позов задовольнити з підстав зазначених у ньому Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009 року по 17.10.2011 рік, який було розірвано рішенням суду. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , про що Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області 21.09.2009 року складено актовий запис про народження - 82. Відповідно до рішення Комсомольського райсуду м. Херсона від 30.11.2015 року за позовом [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів [PERSON] в задоволені відмовлено за необґрунтованістю, а батька [PERSON] , дитини попереджено про зміну свого ставлення до дитини. Батько ставлення дитини не змінив. 15.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Ведмідською М.О., відповідно до умов якого було визначено місце проживання та утримання спільної малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідно п.3.2.1 даного договору батько відповідач по справі зобов`язався щомісячно зарахувати на картковий рахунок матері допомогу на утримання дитини в розмірі визначеному особисто але не менше 700 грн до повноліття дитини. Відповідно до п. 4.4 вище вказаного договору, всі спори, що виникають у процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих його положень вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до норм чинного законодавства. Умови цього договору можуть бути змінені та доповненні за взаємною домовленістю між сторонами шляхом укладання додаткового договору. Таким самим чином цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання умов договору або одностороння зміна його умов не допускається. 22.03.2019 року [PERSON] направляла відповідачу нотаріально посвідчену заяву з проханням узгодити дату на внесення змін до договору, який був складений між сторонами від 15.10.2013 року. Лист повернувся з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання». Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів та внесення змін до договору від 15.10.2013 року в частині аліментів позивач посилається на збільшення витрат на утримання дитини та збільшення встановленого прожиткового мінімуму для дитини до 50%. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Ч.2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці від заробітку визначено на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни, зокрема до ст. ст. 181-183 СК України. Статтею 7 закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При виплаті аліментів у твердій грошовій сумі в умовах високої інфляції неминуче постає питання про їх індексацію, тому сторони мають передбачити індексацію аліментів. Проте, якщо угода не містить положень про індексацію, вона має проводитися в порядку, встановленому ст. 184 СК, оскільки за умов не проведення такої індексації права дитини, встановлені законодавством, будуть порушені. Як розяснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в п.16 Постанови ВСУ, що якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст. 184 СК. Сторони є вільними в укладенні договору. Укладаючи договір щодо здійснення батьківських прав та визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі сторони не визначали індексацію аліментів. Стороні, що вимагає зміни або припинення договору про сплату аліментів, при неотриманні згоди іншої сторони надано право звернутися до суду з позовом про зміну або розірвання договору. За таких обставин, враховуючи збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для дитини, а також те, що умови договору не можуть порушувати права дитини, встановлені законодавством, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково, а саме вважає можливим збільшити розмір аліментів до 1500,00 грн, та вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Що стосується позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 2% від суми заборгованості вразі порушення терміну сплати аліментів, то зазначене договором не передбачено, а тому задоволенню не підлягає. Крім того, оскільки між сторонами вже укладено договір про сплату аліментів, а позов, який розглядається судом стосується не встановлення аліментів, а зміни умов договору про збільшення вже встановленого розміру аліментів. Відповідно збільшення повинно відбуватися після набранням рішення законної сили. Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 184, 192 СК України, 652 ЦК України,

Outcome: partial