Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила стягнути з [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем. Відповідачем здійснюється переказ грошових коштів на її картковий рахунок з призначенням платежу на потреби дитини, однак домовленості щодо розміру аліментів між ними не було. Позивач не може в самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини у повному обсязі, оскільки з віком вони поступово збільшуються. Дитина весь час потребує витрат на своє утримання, організацію дозвілля, покращення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 30.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву якому він проти задоволення позовних вимог не заперечував, однак не погоджується з твердженнями позивача викладеними в позовній заяві. Зазначив, що він постійно приймає участь у покращенні фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку свого сина. Також, здійснює переказ коштів на утримання сина. 13.05.2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що дійсно відповідач надав кошти на утримання сина, однак після отримання ним позовної заяви надання коштів припинено. Зазначила, що коли вона з відповідачем проживала однією сім`єю він приділяв увагу сину в міру можливості та часу, однак, після розлучення та створення ним нової фактичної сім`ї увага стала приділятись набагато рідше та останній раз він бачився з сином у лютому 2021 року. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року. Встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з позивачем, домовленості стосовно розміру аліментів між сторонами немає, хоча відповідачем з власної ініціативи здійснюється переказ на картковий рахунок позивача грошових коштів на утримання сина. Позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача до суду та до досягнення ним повноліття, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Також, при ухваленні рішення суд враховує твердження відповідача викладені у відзиві та позивача викладені у відповіді у відзиві та зазначає, що участь у вихованні сина, періодичність його відвідувань, подарунки тощо не впливають на розмір аліментів. При цьому, в даному випадку спору щодо розміру аліментів немає, оскільки відповідач визнає вимоги позивача у повному обсязі. Суд зазначає, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини визначені у ст. 182 СК України, а також рівень життя в країні, вартість продуктів харчування, одежі, оплату навчання у дошкільному закладі, комунальних платежів та інше. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 908,00 грн.

Outcome: approved