Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 03 серпня 1996 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 886. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні права та обов'язки, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. Сторони мешкають окремо з 11 вересня 2015 року, спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет відсутній. Спору про поділ майна не має. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, якою позивачка підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, ухвалити рішення по справі. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» без змін. Також зазначила, що наданий їм строк для примирення не дав результатів та примирення не відбулось. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, ухвалити рішення по справі.Також зазначив, що наданий їм строк для примирення не дав результатів та примирення не відбулось. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 серпня 1996 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 886. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Сердюкова» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03 серпня 1996 року). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 29 червня 1999 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 07 жовтня 2003 року). Судом встановлено, що причиною розпаду сім*ї є несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме , що сторони тривалий час не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. За письмовою заявою позивачки, суд зазначає про вибір прізвища позивачем, яка просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved