Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що 10.07.2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року по справі № 755/16325/20 шлюб між нею та відповідачем розірвано. На сьогоднішній день між ними не досягнуто згоди щодо утримання дитини. Відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату. Однак, відповідач не бажає вирішити питання утримання дітей в позасудовому порядку. Діти після розірвання шлюбу проживають з нею. Син навчається в університеті м. Києва (Національний авіаційний університет) з оплатною формою навчання, на денній формі. Свого доходу син не має, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. В суму утримання сина слід враховувати витрати на навчання сина в університеті, харчування, засоби на навчання, одяг та взуття для повсякденного життя та фізичного виховання, електронна техніка та інші речі для побуту, оздоровлення та відпочинок, профільні заходи та приладдя, пов`язані з напрямком навчання, фізичним розвитком, хобі, лікування, яке не пов`язане з особливими обставинами. Таким чином, розмір аліментів на утримання сина, який підлягає стягненню має становити 1/4 частину доходів відповідача та 50 % від розміру оплати вартості навчання - 16 000 грн. щорічно з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. На утримання доньки просить стягнути 1/4 частину доходів відповідача, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати вказаний розмір аліментів. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 16.02.2021 року. 16.02.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 19.02.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані позивача та відповідача. 19.02.2021 року позов залишено без руху. 22.02.2021 року надійшли відповіді з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». 09.03.2021 року надійшли документи на виконання ухвали від 19.02.2021 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 31.03.2021 року [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, де послався на те, що кошти на утримання дітей він надає, придбаває їм необхідні речі, зі заявленим розміром аліментів він не згоден, вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі 1/6 частини його доходів на кожну дитину. В частині стягнення половини вартості за навчання сина заперечував, оскільки це не є додатковими витратами та не передбачені нормами Сімейного кодексу України. 06.04.2021 року надійшла відповідь на відзив. 12.04.2021 року надійшли заперечення. 16.04.2021 року надійшли додаткові письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження. Діти проживають разом з матір`ю. Дана обставина відповідачем не заперечується. Згідно Довідки Національного авіаційного університету № 09-06.04.07 від 05.02.2021 року [PERSON] являється студентом університету, факультет міжнародних відносин, освітньо-кваліфікаційний рівень ОКР «Бакалавр». Згідно Договору № 19-1/ОФ-624 від 08.08.2019 року форма навчання - очна. Термін навчання з 01.09.2019 року, 4 роки 0 місяців. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.ст. 199-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, та аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - 1/4 частини доходів відповідача, а також половину вартості навчання щорічно в розмірі 16 000,00 грн. Таким чином, позивач просить стягувати з відповідача 50 % доходів відповідача аліментів на утримання двох дітей та щорічно 50 % вартості навчання. З урахуванням норм Сімейного законодавства України, рівність батьків в утриманні дітей, наданих доказів, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути 1/3 частину його доходів на утримання дітей, тобто в розмірі 1/6 частини на кожного з дітей. В частині стягнення 16 000,00 грн. на навчання суд відмовляє, оскільки статті 199-200 СК України передбачають утримання дитини, яка самостійного доходу не має у зв`язку із продовженням навчання, та потребує утримання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 816,00 (908,00+908,00) грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial