Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.08.2014 року. Відповідач зареєстрований у її квартирі [ADDRESS]. Ще до розірвання шлюбу в грудні 2013 року відповідач залишив сім'ю, переїхавши проживати в смт.Підволочиськ Тернопільської області, де проживає і зараз. Відповідач з грудня 2013 року і по теперішній час у квартирі не проживає, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.37), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи думку позивача та її представника, згідно ухвали протокольної форми проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 10.01.1996 року позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). За даними домової книги та Волочиського районного сектору управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, відповідач зареєстрований за даною адресою (а.с.14,16). Факт відсутності та непроживання відповідача у квартирі [ADDRESS] більше одного року підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в житлових приміщеннях в будинках приватного фонду - один рік; визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків проводиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач щонайменше більше 1 року вибув з квартири [ADDRESS], не проживає там, на підтвердження того, що позивач як власник житла своїми діями заважала праву проживання відповідача і він був змушений залишити житлове приміщення і переїхати, не підтверджується будь-якими доказами, враховуючи, що відповідач з цього приводу не звертався до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні житлом, тому згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право користування житлом, в зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду.

Outcome: approved