Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2000 року, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.12.2011 року. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки він працює, отримує регулярний, немінливий дохід, тому просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій зазначила, що просить зменшити позовні вимоги, а саме стягувати з відповідача ? частину всіх його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2017 року та просить проводити розгляд справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що змінені позовні вимоги визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2000р., котрий розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.12.2011 року. З досліджених свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] працює старшим інспектором Головному управлінні Національної поліції України у Волинській області, отримує регулярний, немінливий дохід. Відтак, визначаючи спосіб виконання [PERSON] обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, суд виходить з того, що він працює, має регулярний дохід, тому має змогу сплачувати аліменти y розмірі 1/4 частини всіх його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Оскільки відповідач визнав позов, визнання позову прийняте судом, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved