Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дітей покликаючись на те, що шлюб між ним та відповідачем розірваний 31 липня 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON]. З квітня 2014 року відповідач не проживає з ними, залишила дітей, участі в їх вихованні фактично не бере, відвідує їх декілька разів на місяць. Під час відвідування дітей погрожує тим, що забере сина [PERSON] та переїде з ним жити у місто Чоп. Діти звикли бути разом, вони дружні між собою. Матір дітей не має постійного місця проживання, роботи та постійного доходу. Він є головою та власником фермерського господарства, має постійний дохід, створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, забезпечує їх розвиток, атмосферу любові, сімейності, займається їх вихованням. Просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в судовому засіданні зазначила, що вона підтримує позов, оскільки позивач справді забезпечує нормальні моральні, духовні та матеріальні умови проживання дітей, відповідач не має постійного місця проживання, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 липня 2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27 квітня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 730, було розірвано. За час перебування сторін у шлюбі у них народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. /а.с. 7, 8/ Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], за місцем роботи у ФГ «Бекас», характеризується, як кваліфікований, високоерудований, комунікабельний керівник, не зупиняється перед труднощами, є прикладом для наслідування, високо дисциплінований, користується авторитетом, завжди володіє собою, рахується з думками інших, чуйний та люблячий батько, врівноважений. /а.с. 11/ Відповідно до рапорту Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 11 липня 2014 року [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує. /а.с. 14/ Згідно акту обстеження умов проживання ВуСД Залізничної районної адміністрації від 29 січня 2015 року будинку №200 на вул. Кульпарківській у м. Львові, в якій проживає позивач з малолітніми дітьми, будинок знаходиться в доброму стані, для виховання та розвитку дітей створені належні умови, стосунки у сім'ї добрі. /а.с. 16/ Також суд вважає, що малолітні діти сторін повинні проживати разом та їх розлучення один з одним не можливе, оскільки діти проживають разом з народження, проживання окремо один від одного може негативно вплинути на їх подальші взаємини, до того ж діти сумуватимуть один за одним, що також негативно буде впливати на їх психічний стан, окреме проживання дітей може призвести до того, що зв'язки між дітьми будуть втрачені та, для нормального розвитку дітей є дуже важливим почуття однієї сім'ї, проживання разом, допомога один одному. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим будинком на вул. Кульпарківській, 200 у м. Львові. /а.с. 9, 10/ З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, як батько, є таким, що має більше, порівняно з матір'ю дітей [PERSON] можливостей щодо належного утримання, виховання й повноцінного розвитку дітей, часу для спілкування з ними та забезпечення кращою освітою. Позивач [PERSON] виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, діти більше прихильні до батька. Проживаючи з батьком діти проживають у сімейному колі, де перевага надається взаємоповазі, доброзичливості, взаємодопомозі, де дітям комфортніше і спокійніше, вони отримують щиру любов та підтримку. Умови проживання дітей за адресою: [ADDRESS] є такими, що не можуть негативно впливати на їх психічний стан та здоров'я. Вказані обставини суд вважє достатніми та необхідними для того щоб визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved