Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат, які в подальшому уточнювала, посилаючись на те,що 23 липня 2011 року між позивачем та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстрований в Щербанівській сільській раді, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №99. За час перебування в шлюбі з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. 22 березня 2017 року, рішенням Полтавського районною сулу, шлюб розірвано. За сумісним рішенням, дитина проживає з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально позивачу та їхній спільній дитині взагалі не допомагає, належної участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати їхню малолітню дочку [PERSON] . Дитина являється досить розвинутою та самостійною особистістю на свої роки. З дитинства отримувала в повній мірі матеріальне і духовне забезпечення, відповідний догляд, батьківську любов, турботу та тепло. Після фактичного припинення шлюбних відносин дитина не в повній мірі та достатньому обсязі отримує матеріальне забезпечення. За приблизними розрахунками витрати позивача та матеріальна допомога рідних останньої на утримання доньки з відповідачем складають 7208,00 грн. [PERSON], на жаль перестав приймати активну участь у вихованні та утриманні їхньої дитини. [PERSON] бажає ходити на курси англійської мови, відвідує «[PERSON] академію мистецтв» ім. Р.Кириченко, та займається танцями у Абазівському філіалі колективу сучасної хореографії «Соул Денс», відвідує басейн «Спартак» але позивач не може зараз це дозволити. Окрім цього, дитина потребує лікування, а саме операції RF абляції ДШП, що підтверджено консультативним висновком Національного інституту серцево-судинної хірургії ім.. [PERSON] НАМИ України. Заробітна плата, яку отримує позивач, не дає можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини. Крім цього позивач також несе витрати як по утриманні майна так і на свої особисті потреби. Враховуючи розмір заробітної плати [PERSON], й необхідність оренди житла для проживання, взагалі ні на що не залишається коштів. За комунальні послуги позивач сплачує наступні грошові кошти: Послуги ЖЕО №2 - 137грн. на місяць; Послуги «Полтавагаз» - 204 грн.; Послуги «ІІолтаватеплокомунеперго» - 1000грн.; Послуги «Полтававодоканал» - 200грн.; Послути «Полтаваобленерго» - 200грн. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами. першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1,2.3,4.5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до ЗУ « Про державний бюджет па 2017 рік» ст. 7 установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 201 7 року - 1689 гривень. з 1 травня - 1777 гривен. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/4 від отриманих доходів, оскільки працює наскільки позивачу відомо водієм на ТОВ «Нова Пошта» та має постійний дохід. Вважає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів в розмірі 1/4 від отриманого доходу (заробітку) та в половині від додаткових витрат на утримання дитини, що несе позивач щомісячно, що в грошовому виразі складає 3604грн.. забезпечиться рівність при несенні сумісного обовязку, на утримання дитини. Як відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, та прохала задовольнити уточнені позовні вимоги. Та прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь , на утримання малолітної дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від отриманого доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та додаткових витрат у розмірі 3604 гривень також щомісячно з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав заперечення відповідача. В судове засідання відповідач не з»явився , надав письмові заперечення в яких вказав, що ознайомившись із позицією Позивача, що викладено у змісті уточненої позовної заяви та вимогою щодо стягнення з нього аліменти на користь позивача, на утримання малолітної дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 від отриманого доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та додаткових витрат у розмірі 3604 гривень, вважає, що зазначена вимога не може бути задоволена, а факти, які викладені в позовній заяві та уточненій позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, виходячи з наступного: По-перше: відповідач не погоджується із змістом уточненої позовної заяви в частині того, де Позивач ставить вимогу, що крім стягнення аліментів розмірі 1/4 від отриманого доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, одночасно ставить і вимогу про стягнення з відповідача ще й додаткових витрат у розмірі 3604 гривень на утримання доньки, оскільки із змісту уточненої позовної заяви не зрозуміло, які ж саме особливі обставини зумовили позивача поставити вимогу по суду про стягнення з відповідача, додаткових витрат на утримання доньки, так як позивачем по кожному з видів витрат не описано докази, якими вони обгрунтовуються, тобто які б підтверджували наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, адже розмір додаткових витрат на дитину має обгрунтовуватись відповідними документами, а саме, витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; довідками медичних закладів про вартість медичних послуг: витрати на лікування, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками тощо, „ також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині. Так, як Позивач у позовній та зустрічній позовній заяві вказує, що донька відвідує « [PERSON] академію мистецтв» ім. Р. Кириченко, та займається танцями у Абазівському філіалі колективу сучасної хореографії « Соул Денс », тобто якщо це витрати повязані з розвитком здібностей нашої дитини, то необхідно надати суду Позивачем рекомендації щодо навчання дитину у школі мистецтв, надати суду декілька малюнків, підтвердити витрати повязані з придбанням усіх необхідних знарядь, та періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Так, дійсно відповідач не заперечує проти того, що донька має певне захворювання, про що йдеться мова як у змісті позовної заяви, так і в уточненій позовній заяві, яка є продубльованою, однак донька не відноситься до осіб, що мають тяжку хворобу, чи є калікою. В міру своїх фінансових можливостей відповідач буде надавати додатково матеріальну допомогу, але не в тих розмірах, про які йдеться мова в уточненій позовній заяві. По-друге:Як було зазначено раніше , відповідач працює офіційно водієм у Фізичної особи -підприємця [PERSON] і його заробітна плата за останні 3-й місяці становить по 3257 грн. 66 коп., щомясячно. Даний факт підтверджений Довідкою № 02-09 від 26.09.2017 року, яка мається у матеріалах справи., По-третє: відповідач ніяким чином не відмовляється від сплати аліментів на свою доньку, однак йому являється незрозумілим та обставина, чому в уточненій позовній заяві позивач посилається на ст. 7 ЗУ « Про державний бюджет на 2017 рік» в якій установлено у 2017 році на прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з січня 2017 року - 1689 , гривень, з травня - 1777 гривень, в той час як на час подачі даного позову нашій донці не виповнилось повних 6 років ( 5років 9 місяців ), тому прожитковий мінімум для дітей до 6 років, становить: з 01 січня : 2017 по 30 квітня -1355 грн., з 01 травня по 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня -1492 грн., де мінімальний розмір на дитину відповідного віку до 6 років з урахуванням заробітку повинен становити 713 гривень. По-четверте: Маючи заробітну плату в розмірі 3257 грн. 66 коп., яка набагато нижча ніж та, що отримує Позивач, у випадку задоволення позовних вимог [PERSON], відповідач таким чином буде позбавлений права на засоби до існування. Інших доходів майна не має. Крім того на сьогоднішній день відповідач несе витрати на сплату процентів по взятому у «ОТП Банк» споживчого кредиту відповідного Договору про надання споживчого кредиту за № [NUMBER] від 15 листопада 2016 року, в розмірі 12 351 грн. 48 коп., де із указаної суми, відповідач потратив на покупку для доньки [PERSON], планшета « Самсунг », та на покупку стільникового телефону « Самсунг » для позивача з 6-ма програмами для даних пристроїв на загальну суму 11 046 грн. 80 коп., що підтверджується Видатковою накладною № 3538381 від 15.11. 2016 року. Взятий кредит до сьогоднішнього дня не виплачений. Вказаний факт підтверджений Копією Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 15.11. 2016 р. та копією Видатковою накладною № 3538381 від 15.11.2016 року, які були подані та знаходяться у матеріалах справи. По-п яте:Згідно вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 161 цього Кодексу. На переконання відповідача, зазначений Позивачем у позовній заяві розрахунок приблизних «витрат на місяць на дитину обєктивно Позивачем не доведений належними й допустимими доказами, як і та обставина, що стосується стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку. Вивчивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 23 липня 2011 року між позивачем та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстрований в Щербанівській сільській раді, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №99. За час перебування в шлюбі з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], 21.12.201 1 року народження. 22 березня 2017 року, рішенням Полтавського районною сулу, шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально позивачу та їхній спільній дитині взагалі не допомагає, належної участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати їхню малолітню дочку [PERSON] . Дитина являється досить розвинутою та самостійною особистістю на свої роки. З дитинства отримувала в повній мірі матеріальне і духовне забезпечення, відповідний догляд, батьківську любов, турботу та тепло. Після фактичного припинення шлюбних відносин дитина не в повній мірі та достатньому обсязі отримує матеріальне забезпечення. За розрахунками витрати позивача та матеріальна допомога рідних останньої на утримання доньки з відповідачем складають 7208,00 грн. [PERSON] перестав приймати активну участь у вихованні та утриманні їхньої дитини. [PERSON] бажає ходити на курси англійської мови, відвідує «[PERSON] академію мистецтв» ім. Р.Кириченко, та займається танцями у Абазівському філіалі колективу сучасної хореографії «Соул Денс», відвідує басейн «Спартак» але позивач не може зараз це дозволити. Окрім цього, дитина потребує лікування, а саме операції RF абляції ДШП, що підтверджено консультативним висновком Національного інституту серцево-судинної хірургії ім.. [PERSON] НАМИ України. Заробітна плата, яку отримує позивач, не дає можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини. Крім цього позивач також несе витрати як по утриманні майна так і на свої особисті потреби. Враховуючи розмір заробітної плати [PERSON], й необхідність оренди житла для проживання, взагалі ні на що не залишається коштів. За комунальні послуги позивач сплачує наступні грошові кошти: Послуги ЖЕО №2 - 137грн. на місяць; Послуги «Полтавагаз» - 204 грн.; Послуги «ІІолтаватеплокомунеперго» - 1000грн.; Послуги «Полтававодоканал» - 200грн.; Послуги «Полтаваобленерго» - 200грн. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами. першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1,2.3,4.5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/4 від отриманих доходів. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів в розмірі 1/4 від отриманого доходу (заробітку) та в половині від додаткових витрат на утримання дитини, що несе позивач, що в грошовому виразі складає 3604грн.. забезпечиться рівність при несенні сумісного обовязку, на утримання дитини. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В судовому засіданні позивачка заперечила факт придбання відповідачем для доньки [PERSON] планшета « Самсунг », та покупку стільникового телефону « Самсунг ». Також даний факт не підтверджено відповідачем жодними належним доказом а саме відповідапачем надано документи , які підтвердили факт придбання вказаних речей однак відсутні будь-які докази на підтвердження того , що вони придбані саме для доньки [PERSON]. Також суд вважає неспроможними твердження представника відповідача як на аргумент, щодо невизнання позовних вимог про те, що відповідач на даний час проживає в іншій сім»ї із співмешканкою і двома її неповнолітніми дітьми з яких одна дитина інвалід оскільки як встановлено відповідач не є батьком цих дітей і до суду не надано жодного доказу на ту обставину чи здійснює батько дітей їх фінансову підтримку і в якому розмірі. На підставі викладеного , враховуючи той факт, що позивачем не доведено жодним доказом отримання відповідачем інших доходів окрім заробітної плати та враховуючи її розмір суд вваж позовні вимоги таким , що підлягають до часткового задоволення , а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно, до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат в розмірі 3604 грн. У стягненні з відповідача на користь позивачки додаткових витрат в сумі 3604 грн., щомісячно, суд вважає позовні вимоги такими , що не підлягають до задоволення оскільки дані витрати позивачем заплановані в майбутньому і не підтверджують ту обставину , що обов»язково будуть понесені. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.12,13, 259, 263-265, 267 ЦПК України,

Outcome: partial