Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 17 травня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ковельського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №154. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1998 року. Незважаючи на реєстрацію шлюбу та народження дитини - [PERSON], [INFO], сторони припинили шлюбні відносини з причини протилежних поглядів на життя, шлюб та сім'ю. Понід рік часу сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідач постійно мешкає з іншою жінкою і інтересу до позивача та дитини не проявляє. Оскільки шлюб між сторонами існує лише формально і відновлення шлюбних стосунків позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Пояснила, що примирення між сторонами неможливе, оскільки відповідач упродовж тривалого часу не проявляє інтересу до сім'ї, дитини, веде аморальний спосіб життя, понад рік часу проживає з іншою жінкою. Оскільки сторони не проживають разом, неповнолітній син сторін постійно проживає з позивачем, а відповідач не проявляє інтересу до дитини, відповідач, вважає, що рішення суду про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами у справі 17 травня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ковельського міськрайонного управління юстиції, доводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 травня 1998 року. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 1999 року доводиться та обставина, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони упродовж тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружні стосунки і остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги, відновлювати подружні відносини не бажають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Крім цього, враховуючи ту обставину, що шлюб між сторонами існує лише формально, рішення про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітньої дитини сторін. На підставі ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд

Outcome: approved