Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позові вказує, що з 2000 по 2014 рік проживала в цивільному шлюбі з [PERSON], в 2014 році вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, і я разом з дитиною переїхала проживати до батька у с. Малий Рожен. Рішенням Вижницького районного суду від 17.10.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмір 500 гривень на дитину щомісячно, на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. На сьогоднішній день її матеріальне становище значно погіршилося, в даний час ніде не працює, ніяких доходів не отримує сама виховує сина та здійснюю догляд за пристарілим батьком інвалідом, що підтверджується актом обстеження матеріально- побутових умов сім»ї 27.17.2017 року, виданим виконкомом Малорожинської сільської ради; [PERSON] [INFO] вданий час перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №672 від 23.11. 2017 року. Відповідач в даний час працює по найму та приватним таксистом заробляє щомісячно 5000-10000 гривень щомісячно, тому він має можливість сплачувати аліменти в такій сумі. Вважає, що для забезпечення потреб дітей необхідно змінити розмір аліментів, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на дитину. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з» явилася в адресованій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказував на те, що не може сплачувати таку суму, погоджується платити 700 гривень аліментів на утримання сина. Суд , заслухавши доводи відповідача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 2000 по 2014 році сторони перебували в шлюбі. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем. Вижницьким районним судом Чернівецької області 17.10.2014 року прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця і до досягнення дитиною повноліття . Рішення набрало законної сили. Судом встановлено. що матеріальне становище позивача погіршилося, в даний час ніде не працює, ніяких доходів не отримує, здійснюю догляд за пристарілим батьком інвалідом, що підтверджується актом обстеження матеріально- побутових умов сім»ї 27.17.2017 року, виданим виконкомом Малорожинської сільської ради. На час прийняття рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становив 1286 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік»). Тобто 30% прожиткового мінімуму (мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку) становили 309,60 грн. На даний час, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1860 грн. Зокрема, 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено закон № 4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позивачка просить змінити розмір аліментів встановивши надалі 50% прожиткового мінімуму відповідно до вимог законодавства. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. (Закон України від 17.05.2017 року № 2037-У111 , набрав чинності з 08.07.2017 року). Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, у разі зміни матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, збільшено) за позовом отримувача аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин,

Outcome: partial