Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача не виплачені при звільненні: заборгованість по заробітній платі в сумі 123010,22 грн. та допустити негайне виконання рішення суду за 1 місяць. В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював по трудовому договору з 20 квітня 2017 по 28 лютого 2018. На день звільнення відповідачем не виплачена позивачеві заробітна плата за період часу з вересня 2017 року по лютий 2019 року. До позовної заяви позивачем була надана довідка по заборгованості з виплати заробітної плати, за якою така заборгованість складає 123010,22 грн. Ухвалою суду від 25.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. 25.11.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Надали лист вих. 174-к від 13.11.2019, відповідно до якої питання про стягнення з ДП «ХТЗУ» заборгованості по заробітній платі [PERSON] поклались на розсуд суду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) суд встановив наступне. Згідно матеріалів справи позивач працював на ДП «Харківський завод транспортного устаткування» по трудовому договору з 20 квітня 2017 по 28 лютого 2019. На день звільнення Державним підприємством «Харківський завод транспортного устаткування» нарахована позивачу заробітна плата. Згідно з довідкою№ 238 від 19.03.2019 на кінець лютого 2019 року заробітна плата складає 123010 грн. 22 коп. Будь-яких доказів поважності причин невиплати розрахунку позивачу при звільненні, відповідач не надав. Згідно ч.1ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.94. ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч.ч.1,2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості по заробітній платі у сумі 12010,22грн., що підтверджується довідкою № 238 від 19.03.2019 виданої в.о. директора ДП «Харківській завод транспортного устаткування» Євко Ю.С. Згідно до п.2 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За правилами статті Закону України «Про судовий збір» позивачі при поданні позову про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», пропорційно розміру позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладено,

Outcome: approved