Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2015 року по 11.04.2019 року. Від спільного шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в необхідному розмірі, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з квітня 2019, оскільки відповідач ухилявся від їх сплати. 13.04.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів, проте заперечує щодо стягнення їх з квітня 2019 року. Вважає, що аліменти повинні стягуватися з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26.02.2021, оскільки позивач не доведено факт ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. 14.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що обставини викладені відповідачем у відзиві є неправдивими та такими, що не відповідають дійсності. Так, відповідач після розлучення ніякої допомоги на утримання дитини не надає, участі у виховані дитини не приймає. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні в позивача та відповідача від сумісного проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та довідкою від 15.02.2021 року виданою підприємством по обслуговування житла виконавчого комітету Української міської ради. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. З роздруківки смс-листування вбачається, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів на дітей, проте відповідач ухилявся від їх сплати, посилаючись на скрутний матеріальний стан. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 листопада 2020 року, тобто з місяця наступного після повернення відповідача військової служби до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене та

Outcome: partial