Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.11.2011 року розірваний шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка [PERSON] є повнолітньою, однак навчається на денній формі навчання в комунальному закладі «Прилуцький гуманітарно-педагогічний фаховий коледж імені Івана Франка» Чернігівської обласної ради. Термін навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р. [PERSON] хворіє і неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в Київський клінічній лікарні №1. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач змушена вирішувати питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, згідно завчасно поданої заяви просила проводити розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, згідно завчасно поданої заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2011 рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] навчається на денній формі навчання в Прилуцькому гуманітарно-педагогічному фаховому коледжі ім. І.Я. Франка, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с.11). Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.8,9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, при визначенні розміру аліментів (матеріальної допомоги) враховуються, як стан здоров`я, матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що спільна донька позивача та відповідача, на день розгляду справи досягла повноліття і продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки є особою працездатного віку, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, отже, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь держави підлягає стягнення 50 відсотків суми судового збору, у розмірі 454,00 гривень.

Outcome: approved