Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в якому зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], 1929 року народження яка проживала до дня смерті по [ADDRESS]. В 2012 році перенесла інсульт та станом свого здоров'я перебувала в тяжкому стані потребувала стороннього догляду та допомоги, практично була прикута до ліжка, що призвело до втрати речи. Після смерті матері їй стало відомо, що в 2014 році мати склала заповіт на все своє майно на користь [PERSON]. Позивач вважає, що заповіт є фіктивним, склаладений посадовими особами сільради с. Припруття, Новоселицького району, оскільки за станом свого здоров'я мати не могла самостійно висловлювати свої думки та бажання. З даного приводу вона звернулась до СВ Новоселицького РВ УМВС України з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб. Постановою про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину в діях [PERSON] та секретаря сільради с. Припруття, Новоселицького району було встановлено, що в журналі реєстрації нотаріальних дій мати не могла розбірливо написати своє призвіще і замість неї, розписалась [PERSON]. Позивач вважає, що оформлення заповіту на користь відповідача за даних обставин є грубим порушенням прядку вчинення нотаріальних дій. Позивач просить суд визнати заповіт складений 08 травня 2013 року [PERSON] та посвідчений секретарем сільради с. Припруття, Новоселицького району за реєстровим номером №39 на користь [PERSON] - недійсним. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі суду зазначила, що мати дійсно перебувала в тяжкому стані але заповіт був складений за її волевиявленням, вона замість матері розписалась в заповіті написавши її призвіще. При складанні заповіту та при тому коли секретар сільради уточнювала волевиявлення матері вона була присутня. Представник сільради суду пояснила, що позов не визнає в повному обсязі, заповіт був складений з дотриманням всіх передбачених інструкцією про вчинення нотаріальних дій вимог, єдиним вона визнає, що спадкодавець не могла за станом свого здоров'я написати своє призвіще в заповіті на що вона попросила [PERSON] написати призвіще спадкодавця. Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження що на а.с.9 та свідоцтва про реєстрацію шлюбу на а.с. 10 є донькою [PERSON]. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с.11, померла [INFO] року актова запис №16 виконавчого комітету сільради с. Припруття, Новоселицького району. Заповітом від 08 травня 2013 року завіреного секретарем сільради с. Припруття, Новоселицького району та зареєстрованого в реєстрі за №39 [PERSON] все соє майно заповіла [PERSON]. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми суд дійшов висновку, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті спадкодавця є зацікавленою особою яка має право оспорювати своє порушене або оспарюване право. Згідно з ст. 39 ЗУ «Про нотаріат», У сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних). Згідно з ст. 37 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно з ч.2 ст. 41 ЗУ «Про нотаріат», Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві,приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Поясненнями представника сільради та відповідача судом встановлено, що під час вчинення нотаріальних дій щодо оформлення заповіту за місцем проживання [PERSON], була присутня [PERSON], тому враховуючи, що дана обставина визнається обома сторонами суд вважає, що не потребує додатковому доказуванню порушення таємниці під час оформлення заповіту. Згідно з ч.3 ст. 45 ЗУ «Про нотаріат», Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Поясненнями відповідача [PERSON] та представника сільради судом встановлено, що оскільки спадкодавець за станом свого здоров'я не могло написати повністю своє призвіще її написало особа на користь якого складався заповіт, тобто [PERSON], що суперечить ч.3 ст. 45 ЗУ «Про нотаріат». Висновком експерта №2031 від 26 червня 2017 року судом встановлено, що підпис у заповіті від 08 травня 2013 року [PERSON] та посвідчений секретарем сільради с. Припруття, Новоселицького району за реєстровим номером №39 на користь [PERSON] (а.с.72) не виконаний тієї же особою яка виконала підпис у заповіті від 22.02.1999 року зареєстрованого в реєстрі за №26/а (а.с.74) справжність якого не викликає сумнів у сторін, не виконаний однією і тією же особою. Згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ визнання правочинів недійсними» у п.7 роз'ясненно, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків, передбачених законом. Суд аналізуючи у сукупності викладені докази які доповнюють один одного у їх логічному зв'язку та зазначені правові норми дійшов висновку, що 08 травня 2013 року при складанні секретарем сільради с. Припруття, Новоселицького району заповіту за реєстровим номером №39, [PERSON] були допущені порушення щодо його посвідчення а саме: -порушено таємниця при складанні заповіту, тобто особа на користь якої складався заповіт була присутня під час його оформлення, -спадкодавець не могла підписати заповіт, написати своє повне призвіще, та заповіт був підписаний особою на користь якої складався заповіт, -сам підпис у заповіті не відповідає підпису у заповіті та в інших документах в яких не викликає сумнів у обох сторін, тобто заповіт не підписаний спадкодавцем. Отже, викладені порушення у своєї сукупності дають суд підстави вважати, що волевиявлення заповідача не було вільним та відповідала її волі. Суд вважає, що викладені докази та правові норми у своєї сукупності з однозначністю та достовірністю доказують недійсність заповіту складений 08 травня 2013 року [PERSON] та посвідчений секретарем сільради с. Припруття, Новоселицького району за реєстровим номером №39 на користь [PERSON]. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розгляду справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на проведення судових експертиз. Судом встановлено, що позивачем відповідно до квитанції від 12.10.2016 року та 27.07.2015 року на рахунок Новоселицького районного суду сплачено судовий збір в сумі 307.60 грн. та 243.60 грн., в загальній сумі складає 551 грн. 20 коп., та відповідає розміру судового збору визначеного на час звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до квитанції від 15 травня 2017 року за №17675161 позивачем понесено витрати на оплату послуг експерта в сумі 6844 грн. 89 коп.. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд враховуючи викладене вважає, що понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати на оплату послуг експерта в сумі 6844 грн. 80 коп., що в загальній сумі складають 7396 грн. підлягають стягненню з сільради с. Припруття, Новоселицького району на користь [PERSON].

Outcome: approved