Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 29.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №214. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 29.08.2009 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем у них не склалось. Вони не мають того відношення один до одного, як раніше до реєстрації шлюбу, не ведуть спільне господарство, у них з відповідачем різний бюджет. Більш того, з серпня 2016 року вони мешкають окремо та шлюбні відносини між ним фактично припинені. За таких обставин знаходження її та відповідача у зареєстрованому шлюбі суперечать її інтересам. Спір щодо мешкання їх дітей відсутні. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперчує. Відповідач в судове засідання не зявився, викликався через оголошення на веб-порталі «Судова влада України», крім того про розгляд справи в суді йому відомо з оголошення в газеті «Урядовий Курєр», таким чином відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 29 серпня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 230050, виданим 29.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 214. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №054261, виданим 28 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області та свідоцтвом про народження серії 1-НО №162474, виданим 30 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області відповідно. Згідно довідки за вих. №223 від 06.03.2017 виконавчого комітету Танюшівської селищної ради Новопсковського району Луганської області, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved