Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 6,33 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Перемога», розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області та яка вказане майно прийняла як спадкоємець першої черги за законом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але не оформила за життя, після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що як спадкоємець за заповітом після смерті матері прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу (спадкова справа № 175/2014), отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно. В той же час, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно позивач не може у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на це майно відсутні, що стало причиною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на зазначене, просила позов задовольнити, а судові витрати з відповідача просила не стягувати. У підготовче засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач також не з`явився, надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, на підстави ст. 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом від 24.06.2014, зареєстрованим в реєстрі за № 25, який не змінювався та не відмінявся, після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області. Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] (спадкова справа № 175/2014), отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,6957 га, з кадастровим № 5923880400:05:001:0265, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бобинської сільської рад Путивльського району Сумської області. До спадкового майна також входить право на земельну частку (пай) розміром 6,33 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яке [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але не оформила за життя, після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області. Однак, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай) позивач не може з причини відсутності правовстановлюючого документа на неї, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2020 № 168/02-31. В той же час, з листа відділу у Путивльському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 13.10.2017 № 290/109-17 вбачається, що згідно даних «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Путивльською районною державною адміністрацією членам КСП «Перемога», за № 172 в ній значиться запис про те, що за [PERSON] рахується отриманий сертифікат серії СМ № 006509 від 23.04.1996 на право на земельну частку (пай) розміром 6,33 в умовних кадастрових гектарах із землі вказаного товариства на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Виходячи з написання російською і українською мовами імені «[PERSON]» у відповідності до «Словника власних імен людей» за ред. Л.Г.Скрипник , суд дійшов висновку про те, що право на земельну частку (пай) згідно вказаного вище сертифікату належало саме померлому [PERSON] , а в написанні його імені допущена помилка у зв`язку з різним вживанням цього власного імені. При цьому, зазначений сертифікат втрачено, що видно з копії об`яви до газети «Путивльські відомості» від 23.03.2018. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, щододається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Встановивши, що правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) відсутній, а видача його дубліката чинним законодавством не передбачена, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх спадкових прав, суд вважає, що останні підлягають судовому захисту, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб. Судові витрати не розподіляються судом ураховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved