Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

позивач звернулася до суду 08 вересня 2014 року з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказавши, що вони з відповідачем перебували з 08 червня 2002 року в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2002 року шлюб між ними розірвано. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2003 р. відповідач був засуджений до 8 років позбавлення волі. Після звільнення [PERSON] всього декілька разів виявив бажання зустрітися з сином, після таких зустрічей син повертався роздратований, плакав. На теперішній час відповідач з дитиною не спілкується, фактичне його місцезнаходження їм не відоме, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вихованням дитини не займається, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківського обов'язку. Від народження син знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив (а.с. 36, 44-45, 50-51, 55-56). Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради Виноградов Д.В. вважав в інтересах дитини позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дубровська В.М. враховуючи всі зібрані у справі докази, наполягала на задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача, представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2002 року між ними розірвано (а.с. 9 - копія виписки з рішення, а.с. 11 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про народження, а.с. 12 - копія довідки). Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2003 р. [PERSON] засуджено до 8 років позбавлення волі (а.с. 21-27 - копія вироку). Малолітній [PERSON] навчається в 6-Б класі Криворізької педагогічної гімназії Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Згідно довідки вказаного навчального закладу вихованням дитини займається мати дитини - [PERSON], батько не бере участі у вихованні та навчанні дитини: не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та вихованням дитини (а.с. 14,15 - копії довідки, характеристики). Актом КП «Послуга» від 31.07.2014 р. засвідчено пояснення сусідів позивача, відповідно до яких [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] ніколи не приймав та не приймає по дату складання акту( а.с. 28 - копія акту). [PERSON] є суб'єктом підприємницької діяльності, їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16,17,30 - копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу про державну реєстрацію прав, довідки КЦОДПІ). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 23.10.2014 р., виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 57-58 - висновок). Судом було здійснено виклик свідка [PERSON], матері відповідача, для надання пояснень по справі, однак вона відмовилася від отримання повістки та явки до суду, про що зазначено в рапорті дільничного інспектора Довгинцівського РВ. Згідно пояснень сусідів та матері відповідача [PERSON], останній не проживає за адресою реєстрації, його фактичне місце проживання та перебування їм не відоме (а.с. 65-72). Враховуючи викладені обставини, пояснення сторін, суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дитини, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування. Тому суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved