Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача про визнання біржового договору купівлі-продажу будинку дійсним, та визнання права власності на будинок, просить визнати дійсним договір купівлі - продажу садового (дачного) будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Михайлівка, вулиця Зелена, будинок 5, №1-493 від 20 січня 2005 року, укладений на Лозівській товарній біржі. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на садовий (дачний) будинок, загальною площею 77,1 кв.м, який розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Михайлівка, вулиця Зелена, будинок 5. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить судове засідання провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 68). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу без його участі (а.с. 70). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2005 року між позивачем, [PERSON], та [PERSON] була укладена біржова угода №1-493, на підставі якої у відповідача був придбаний садовий (дачний) будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Михайлівка, вулиця Зелена, будинок 5 (а.с. 9). У березні 2016 року позивач звернулась до державної реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції, з заявою про оформлення права власності на будинок. Рішенням вищевказаної організації за № 28801918 від 18 березня 2016 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок, оскільки згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 18). Оформити право власності на будинок у відповідності до вимог чинного законодавства, яке діє на даний момент вона теж, не може, оскільки, відповідач від такого оформлення ухиляється, у зв'язку чим вона змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав та інтересів. Із копії технічного паспорту на житловий будинок, виданого ФОП [PERSON] від 19 січня 2016 року, вбачається, що право власності на житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою, зареєстровано за [PERSON]. [PERSON] (а.с. 44-46). Згідно п.4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України у редакції 2003 року, що діє на момент ухвалення рішення по справі, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 3 статті 334 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved