Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 1996 року вона проживала однією сім'єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з яким вела спільне господарство, вони разом вирішували різні побутові проблеми, робили ремонт в домоволодінні, доглядали його матір [PERSON]. Вказує, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.06.1994р., виданого Дніпропетровською КЕЧ згідно з розпорядженням від 01.06.1994р. № 14П, [PERSON], померлому [INFO], чоловіку [PERSON], належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме, на ? частину квартири [ADDRESS], Спадкоємцями першої черги померлого є [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO] Також 15.11.2002р. державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори був посвідчений заповіт від імені [PERSON], яким спадкодавець належний їй житловий будинок [ADDRESS], - заповів [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 12.11.1980р., виданого Бабушкінським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Бабушкінської районної Ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 1296 від 17.10.1980р.; земельної ділянки, переданої для обслуговування жилого будинку, площею 0,0718 га, розташованої на території Бабушкінського району [ADDRESS], кадастровий номер 1210100000:02:088:0023, що належить померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 210882 від 24.01.2003р., виданого Дніпропетровською міською радою на підставі рішення від 06.11.2002р. №79/4. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON], який помер [INFO] та який спадщину після смерті матері прийняв шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав. Після його смерті позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач посилається на те, що її право на спадкування оспорювалося відповідачем [PERSON], який у якості орендаря проживав деякий час разом із спадкодавцем за адресою [ADDRESS], та який вважав себе таким, що також має право на спадкування майна після смерті [PERSON] Позивач просить встановити факт належності [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; належності [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини; належності [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом від 15.11.2002р. після смерті [PERSON], померлої [INFO]; факт належності [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0718 га, розташовану на території Бабушкінського району [ADDRESS], кадастровий номер 1210100000:02:088:0023 у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]; факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно, а саме - зазначені квартиру, домоволодіння та земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у письмовій заяві, наданій суду, проти позовних вимог не заперечував, просить ухвалити рішення у його відсутність. Представник Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється по закону та по заповіту. Згідно до ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (в тому числі всиновлені, чоловік (жінка) та батьки (всиновлювачі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, коли він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; коли він подав у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України (в редакції 2004 року) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2004 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.3 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 01.06.1994р., виданого Дніпропетровською КЕЧ згідно з розпорядженням від 01.06.1994р. № 14П, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до матеріалів справи вказана квартира складається із слідуючих приміщень: 1-коридор, площею 3,0 кв.м.; 2-кухня, площею 14,5 кв.м.; 3-житлова, площею 9,2 кв.м.; 4-туалет, площею 0,5 кв.м.; 5-житлова, площею 14,7 кв.м.; 6-житлова, площею 11,1 кв.м., загальною площею 53,0 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30.11.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпропетровської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 1896. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, вказану квартиру. Відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.02.2014 року № 463 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Разом з цим, встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та син [PERSON] фактично прийняли спадщину, вступили в управління та володіння вказаною квартирою, яка є спадковим майном, оскільки вони користувалися речами померлого, які знаходилися в квартирі, [PERSON] проживав разом з позивачкою у цій квартирі. Таким чином, вчинили дії щодо вступу в управління та володіння вказаною спадковою квартирою та всім майном, яке знаходилося в ній, тобто виконали дії, які свідчать про фактичне прийняття ними спадщини після смерті [PERSON], що не було спростовано в судовому засіданні. Зазначене відповідає вимогам ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, коли він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном та подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказане підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлого [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], кожний у розмірі ? частини вказаної квартири, що відповідає ч.1 ст.1278 ЦК України, відповідно до якої частки кожного спадкоємця у спадщини є рівними. Разом з цим, судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку не оформили своїх спадкових прав після смерті [PERSON] Таким чином, суд вважає необхідним встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] права власності на ? частину за кожним квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] За життя [PERSON] 15.11.2002 р. склала заповіт, яким вона належний їй житловий будинок [ADDRESS], заповіла [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-3894. Вказаний заповіт 15.11.2002 року був посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В., за реєстровим № 3-3894. Судом встановлено, що [PERSON] за життя була власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 12.11.1980р., виданого Бабушкінським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Бабушкінської районної Ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 1296 від 17.10.1980р., зареєстровано в Дніпропетровському МБТІ 13.11.1980р., запис в реєстровій книзі за № 73; та земельної ділянки, переданої для обслуговування жилого будинку, площею 0,0718 га, розташованої в [ADDRESS], кадастровий номер 1210100000:02:088:0023, що належить померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 210882 від 24.01.2003р., виданого Дніпропетровською міською радою на підставі рішення від 06.11.2002р. №79/4. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 24.12.2005 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 10339. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із вказаного нерухомого майна - земельної ділянки та домоволодіння. Відповідно до матеріалів справи, а зокрема технічного паспорту на будинок, домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], складається з:житлового будинку літ.А-1, площею 60,8 кв.м.; а-1 прибудова, площею 20,6 кв.м.; літ.Б - літня кухня, площею16,1 кв.м.; літ.Г - убиральня, площею 3 кв.м.; № 1, 2, І - споруди: огорожа, замощення. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є її син [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що відповідає приписам ч.3 ст. 1268 ЦК України та не було спростовано в судовому засіданні. Вказане підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.02.2014 року № 465 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Таким чином, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO]; встановити факт належності [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом від 15.11.2002р. після смерті [PERSON], померлої [INFO] Крім того, підлягає встановленню факт належності [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0718 га, розташовану на території Бабушкінського району [ADDRESS], кадастровий номер 1210100000:02:088:0023, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01.03.2011 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1526. Відповідно до листа Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.02.2014 року № 464 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Судом встановлено, що позивач близько 15 років постійно проживала однією сім'єю разом з [PERSON] в домоволодінні за вказаною адресою [ADDRESS], де разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт в домоволодінні, разом доглядали матір [PERSON] до її смерті, що не було спростовано в судовому засіданні. Тому позивач відповідно до приписів ст. 1264 ЦК України, як спадкоємець [PERSON] четвертої черги має право на спадкування за законом після його смерті, оскільки більше п»яти років постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. . Вказане підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав давно, йому відомо, що він проживав однієї сім»єю з [PERSON] близько 15 років, з якою вони разом вели спільне господарство. [PERSON] та [PERSON] постійно доглядав свого батька [PERSON] за його місцем проживання по [ADDRESS], аж до його смерті в 2000 році. Після цього [PERSON] зі своєю цивільною дружиною [PERSON] ще деякий час проживали у вказаній квартирі, а потім з батьковими речами переїхав проживати з його матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], де здійснював догляд за нею разом з [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав з дитинства. Йому відомо, що він доглядав своїх батька та матір разом з [PERSON], з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах більше 15 років. На час смерті батька [PERSON] проживав разом з ним та [PERSON] в квартирі по [ADDRESS]. Після смерті батька вони деякий час проживали за вказаною адресою, а потім переїхали з речами з квартири до матері [PERSON] за адресою [ADDRESS], де доглядали її. На час смерті матері в 2005 році [PERSON] з [PERSON] жили з нею за адресою [ADDRESS]. Йому також відомо, що [PERSON] з [PERSON] до смерті [PERSON] проживали однією сім»єю, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на час смерті батька в 2000 році [PERSON] проживав з ним в квартирі [ADDRESS], де разом з [PERSON] вони за ним доглядали. Після смерті батька вони деякий час проживали за вказаною адресою, а згодом з речами переїхали жити до матері [PERSON] за адресою [ADDRESS], де вели з нею спільне господарство, доглядали її до смерті. Йому відомо, що [PERSON] з [PERSON] до смерті [PERSON] проживали однією сім»єю, вели спільне господарство більше 15 років, він вважав їх чоловіком та жінкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім»єю як чоловік та жінка 15 років, до смерті [PERSON] Батько [PERSON] помер в 2000 році, його доглядали [PERSON] з [PERSON], які жили з ним в квартирі [ADDRESS]. Після смерті батька [PERSON] з [PERSON] деякий час проживали у вказаній квартири, а згодом з речами перебралися жити разом з матір'ю [PERSON] - [PERSON] по [ADDRESS], де її доглядали до смерті. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім»єю з 1996 року до часу відкриття спадщини - [INFO] В судовому засіданні встановлено, що право позивача на спадкування на вищевказане спадкове майно оспорювалося відповідачем [PERSON], який у якості орендаря проживав деякий час разом із спадкодавцем за адресою [ADDRESS] та який вважав себе таким, що також має право на спадкування майна після смерті [PERSON] Разом з цим, судом встановлено, що право на спадкування на спадкове майно було набуто позивачем на законних підставах та правомірно, тому її позовні вимоги про визнання за нею права власності на нього підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved