Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заяву мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб із [PERSON] 13.07.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не можливе, так як у них відсутні спільні інтереси, були розходження в поглядах на виховання дитини. З грудня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, оскільки вона з дитиною переїхала до батьків у м. Львів, а тому спільного господарства вони не ведуть. За час, що минув з моменту припинення спільного подружнього життя, розбіжності між нею та відповідачем ще більше поглибилися, що також свідчить про неможливість відновлення подружніх стосунків, а формальне перебування у шлюбі робить неможливим вирішення нею ряду питань особистого характеру. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року було відкрите провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 30.07.2018 року (а.с. 8, 9). 30 липня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз'єднано у самостійні провадження; підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу закрите та призначена справа до розгляду в судовому засіданні на 06.08.2018 року (а.с. 10-10 зв.). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення (а.с. 16-17). 09 жовтня 2018 року у зв'язку із закінченням наданого судом строку для примирення, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року провадження у справі було поновлено. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву у якій просить провести розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 10 грудня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 13.07.2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1310 (а.с. 4). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, надана судом спроба примирення результату не принесла, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1а).

Outcome: approved