Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду 08.12.2017р. з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягнуто за рішенням суду № 314/2454/14-ц з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, зазначивши підставою позову ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України (далі СК України), у спосіб захисту, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Позиція позивача викладена в позовній заяві і полягає в такому: рішенням суду від 12.06.2014 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 02.09.2014 року ухвалено додаткове рішення відповідно до якого стягнуто аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду - 12.05.2014 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. В 2017 році збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В лютому 2018 [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зазначивши підставою позову ст. 192 СК України, у спосіб захисту, ст. 16 Цивільного кодексу України. Позивач по первісному позову [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач по первісному позову [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову [PERSON], але просили суд задовольнити зустрічний позов і зменшити основний розмір аліментів з 1/2 частини до 3/8 частин заробітку, мотивуючи це тим, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний і сімейний стан та погіршилося його здоровя. Ухвалою суду від 18.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, та розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 06.02.2018 та 09.02.2018 року, через канцелярію суду, від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про зменшення розміру аліментів (а.с. 18, 22-28). 20.02.2018 року від представника [PERSON] до суду надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів (а.с. 36-39). Ухвалою суду від 13.03.2018 року вирішено питання про прийняття зустрічного позову та слухання в одному провадженні з первісним позовом в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 41-42). 28.03.2018 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 45-16). 08.05.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 56-57). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони по справі посилалися як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обраним позивачем по первісному позову предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є збільшення розміру аліментів на утримання дітей. У судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням суду від 12.06.2014 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 02.09.2014 року ухвалено додаткове рішення відповідно до якого визначений розмір аліментів, у розмірі 1/2 частини але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду - 12.05.2014 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття (а.с. 4). В 2017 році збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлюючи фактичні\~обставини та\~визначаючи зміст\~спірних правовідносин,\~суд виходив\~з того,\~що можливість\~предявлення до\~суду позову\~про збільшення\~розміру аліментів випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 192 СК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом зміни правовідношення. У звязку з чим позивач по первісному позову, який має намір збільшити розмір стягнутих аліментів вважає, що в неї є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст.\~183\~СК України передбачено, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Відповідно дост.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Після рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, в 2017 році збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що грошових коштів, які на даний час сплачує [PERSON] менше встановленого прожиткового мінімуму. При розгляді вимог про збільшення розміру аліментів суд враховує те, що після ухвалення попереднього рішення судом про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу\~України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Задовольняючи первісний позов, суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У сукупності наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним збільшити аліментів, що присуджені з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з\~п.\~23Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Твердження відповідача [PERSON] про те, що він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі ? частини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, єдиний доказ, що надав відповідач, це довідка видана 28.02.2018року «Учбово-оздоровчим центром», де зазначено, що в 2013 року відповідач звертався за медичною допомогою до вказаного центру, аліменти з відповідача були стягнуті на підставі рішень від 12.06.2014 року та 02.09.2014 року, доказів, які б підтверджували, що стан здоровя [PERSON] погіршився після прийнятих судом рішень відповідач не надав. Також в матеріалах справи наявна податкова декларація відповідача як платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік та копії поштових переказів в рахунок аліментів за рішенням суду (а.с. 24-28), вказані документи лише підтверджують факт отримання доходу [PERSON] та наявність його постійного заробітку, що на думку суду не може бути підставою щодо зменшення розміру аліментів. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги по первісному позову в повному обсязі, в задоволені зустрічного позову відмовити. Відповідно дост.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved