Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно та майнові права, в тому числі на житловий будинок разом з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , який належав померлому згідно договору купівлі-продажу від 06 грудня 2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Партнер» та зареєстрованого Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації 06 грудня 2001 року. [PERSON] , її рідний брат [PERSON] та їх рідна матір, а померлого [PERSON] дружина [PERSON] являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом після померлого батька та чоловіка. Відповідно до ст. 1269 ЦК України позивач та її брат вважаються такими, що прийняли спадщину, від спадщини жоден з них не відмовлявся. Натомість [PERSON] у шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Між позивачем та її братом існує усна домовленість з приводу розподілу спадкового майна, тому в даний час виникла необхідність в укладенні договору про поділ спадщини та в переоформленні спадкового будинку на ім`я позивача, в чому їй було відмовлено через невідповідність правовстановлюючого документу на спадковий будинок - договору купівлі-продажу - вимогам ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент його укладення та яким передбачалося обов`язкове нотаріальне посвідчення такого договору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася , подала заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримала , просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали повністю. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина на належні спадкодавцеві майно та майнові права, зокрема, будинок [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 грудня 2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Партнер». Згідно вказаного договору 06 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, за яким останній придбав у власність житловий будинок [ADDRESS] що розташований на земельній ділянці 5 500 кв. м. Вказаний договір згідно з чинною на час його укладання редакції ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Партнер» за реєстраційним номером 754 06.12.2001 р. Будинок з надвірними будівлями за цим договором фактично був переданий покупцю. Цю обставину не заперечує жодна зі сторін. Право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 06 грудня 2001 року за № 938/4, що підтверджується штампом у зазначеному договорі купівлі-продажу. Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] власником зазначеного житлового будинку є [PERSON] . Згідно довідки № 30 від 18 січня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради, встановлено, що згідно рішення Головківської сільської ради від 20 листопада 2015 року № 11 вулицю Леніна в селі Головківка перейменовано на вулицю Центральна. Згідно спадкової справи № 298/2019, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що 19 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] [PERSON] - дружина померлого [PERSON] - надала заяву про відмову від прийняття спадщини. 09 січня 2019 року постановою в.о. державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори Москаленко Я.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на даний житловий будинок з надвірними будівлями, а саме, договір купівлі-продажу від 06 грудня 2001 року, не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент його укладення. До правовідносин, які є предметом спору, застосовуються такі норми права. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР у редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, чинній станом на 06 грудня 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.п. 1.5-1.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Згідно п. 9 додатку 1 до цієї Інструкції до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями дійсно належав спадкодавцю [PERSON] на підставі зареєстрованого на товарній біржі договору купівлі-продажу, який був фактично виконаний сторонами, і також відповідно до чинного на момент його укладення законодавства зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями ніким не оспорюється. Однак, у зв`язку з недодержанням при укладенні договору нотаріальної форми, позивач [PERSON] не може реалізувати свої спадкові права, як спадкоємець за законом. Однак, враховуючи наявність заяв про прийняття спадщини від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , підлягають задоволенню . Судові витрати слід залишити по фактично понесеним за позивачем.

Outcome: approved