overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

позивач звернулася до суду 23 грудня 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 06 червня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, відповідач не надає їй матеріальної допомоги на її та доньки утримання, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки, та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі ? частки його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених в позові (а.с.11). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2014 року (а.с. 7 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Частинами другою та четвертою ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Така допомога присуджується незалежно від того, чи працює матір та не залежно від її матеріального стану, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положенням ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на її та доньки утримання, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач позов визнав, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання їх з відповідачем дитини у розмірі ? частки його доходів та на утримання дружини аліменти у розмірі ? частки доходів (заробітку), що буде відповідати інтересам обох батьків та дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

позивач звернулася до суду 23 липня 2015 року з позовом, який 18 листопада 2015 року уточнила, вказавши, що вона є власником будинку № 8 по вул. Янки Купали в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. З відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних стосунках, однак з травня 2012 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з даного помешкання на постійне проживання до Російської Федерації, місце його фактичного знаходження їй невідоме, в будинку своїх особистих речей він не залишив. Факт його реєстрації у житловому помешканні тягне за собою нарахування на нього комунальних послуг, які він не сплачує. Тому позивач просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Янки Купали, буд. 8 (а.с.23). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає з підстав, викладених в позові, просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час слухання повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до чинного законодавства через оголошення в газету, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування будинку від 18 жовтня 2002 року є власником будинку № 8 по вул. Янки Купали в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 10,11 копії договору, витягу). В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 26 копія витягу з домової книги), який з 01 травня 2012 року не проживає в [INFO], що підтверджується актом про непроживання від 21.07.2015 р. затвердженого головою вуличного комітету № 30 Довгинцівського району м. Кривого Рогу (а.с.12 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як колишній член сімї власника, не проживає в квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

позивач звернулася до суду 23 травня 2014 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 20 січня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились з грудня 2013, причиною цього стали невідповідність їх характерів і поглядів на життя та людські цінності, що породжувало постійні непорозуміння та складнощі у стосунках під час сумісного життя та ведення господарства. Вони припинили подружнє життя та не підтримують шлюбні відносини. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.14). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 січня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, про що зроблено актовий запис № 21 (а.с.10 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 11,12 -копія свідоцтва про народження). Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

позивач звернулася до суду 23 червня 2015 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу, вказавши, що 13 травня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили з 2014 року, вони перестали підтримувати шлюбні відносини, вести спільне сімейне господарство, стали жити окремо один від одного. Оскільки їх відносини остаточно зруйновані, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалася, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 15 ). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с. 14 ). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 травня 2011 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 155 (а.с.7 - копія свідоцтва про одруження). Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8 -копія свідоцтва про народження). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.03.2015 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1032 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169,224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.11.2014 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1032 грн., щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.06.2016 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення що повернулось на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169,224 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст.180, 182, 183СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що зазначено у свідоцтвах про народження. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів та відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається, судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину з урахуванням певного її віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.09.2014 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання, ні позивач, ні представник не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем [INFO] народився син - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду 24.10. 12016 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району та області, актовий запис № 67. Від даного шлюбу дітей немає. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» . Позивач в судове засідання не з'явився, надала телефонограму, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає(а.с.34). Відповідач у судове засідання не з'явився,на даний час перебуває в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27). Проте, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачем шлюбу(а.с.32). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2013 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району та області, актовий запис № 67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 24.12.2013 року (а.с. 6). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачена пошана та довіра один до одного. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. В зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

позивач звернулася до суду 24 лютого 2017 року з позовними вимогами про розірвання шлюбу вказавши, що 28 березня 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є та підстава, що між нею з відповідачем втрачено взаєморозуміння, у них різні погляди на взаємовідносини у сім'ї, на роль чоловіка та жінки. У відносинах один з одним вони знаходять повне непорозуміння. Сімейні відносини між ними з відповідачем припинені, стосунки один з одним не підтримують, кожен веде своє особисте життя, мешкають в одному житловому приміщенні як сторонні люди. Оскільки сімя з відповідачем розпалася остаточно і не може бути відновлена, позивач просить розірвати шлюб (а.с. 2-3). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.13). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає (а.с.14). Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 березня 1987 року у Довгинцівському відділі ЗАГСу м. Кривого Рогу, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 161 (а.с. 8 копія свідоцтва про укладення шлюбу). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України). Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved