Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просить поділити між нею та [PERSON] майно, що є в їхній спільній сумісній власності шляхом виділення відповідачу у особисту приватну власність автомобілів марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак транспортного засобу АТ3616АК та марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER] та стягнути з відповідача в її користь грошової компенсації 2/3 частин кожного транспортного засобу в розмірі 57 130 грн. та 118 363 грн. відповідно. 06 жовтня 2015 року позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію за 1/2 частину кожного транспортного засобу в розмірі 46 640 грн. та 94 550 грн. відповідно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 листопада 2005 року по 02 червня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі сторони разом придбали майно 04.07.2007 року автомобіль марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак транспортного засобу АТ3616АК; 03.010.2012 року автомобіль марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Вказані автомобілі придбані за час шлюбу тому є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу відповідач одноосібно розпоряджається транспортними засобами. Дійсна вартість спірних автомобілів становить 93 280 грн. та 189 100 грн. відповідно, тобто частка кожного із співвласників становить 46 640 грн. та 94 550 грн. відповідно. Тому позивачка просить відшкодувати їй вартість спільного сумісного майна. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач в судових засіданнях 10.02.2015 року та 15.04.2015 року визнав, що автомобілі бути придбані за час шлюбу, своїх пояснення по суті спору суду не надав. Сторони просили надати їм час для мирного врегулювання спору. Однак в судові засідання 08.06.2015 року та 06.10.2015 року відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2005 року по 02 червня 2014 року, що підтверджується копією рішення суду від 02.06.2014 року (а.с.11). Як вбачається із довідки Управління Державтоінспекції від 23.02.2015 року (а.с.36) за відповідачем зареєстровані такі транспортні засоби: 03.07.2007 року автомобіль марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак транспортного засобу АТ3616АК; 28.09.2012 року автомобіль марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; Як вбачається вказані вище автомобілі придбані за час шлюбу, а отже на даний час є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Позивачка просить автомобілі виділити у особисту приватну власність відповідача та погоджується на грошову компенсацію. Згідно розяснень Верховного Суду України наданих в п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно розяснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається із висновку експерта-товарознавця від 02.10.2015 року вартість автомобіля марки BMW 520i, тип кузова легковий седан-В, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак транспортного засобу АТ3616АК становить 93 280 грн.; вартість автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER] становить 189 100 грн. Позивачці в порідку поділу спільного майна подружжя підлягає до відшкодування 1/2 частина вартості автомобіля марки BMW 520i в розмірі 46 640 грн. та 1/2 вартості автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі VITO 111CDI в розмірі 94 550 грн. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до п. 22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60, 63, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61 ЦПК України

Outcome: approved