Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області із позовом до Державної установи «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» (з 02.06.2021 року ДУ «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України») про скасування наказу про звільнення, та поновлення на роботі, в якому зазначила, що 02.01.2013 року працює у ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» (ДУ «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України») на посаді завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій обласного лабораторного центру, що підтверджується копією її трудової книжки. Відповідно до наказу ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» №35-ОС від 23.02.2021 року позивача було звільнено з посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами трудового розпорядку. Вважає дане звільнення незаконним, категорично не погоджується з вказаним наказом та просить визнати його протиправним і скасувати, оскільки наказ про її звільнення не містить конкретних фактів допущеного нею невиконання або неналежного виконання покладених трудових обов`язків, та поновити на її на посаді завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій обласного лабораторного центру із 23.02.2021 року. Ухвалою судді від 31.03.2021 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 28.04.2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив також визнати протиправним та скасувати наказ ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» №1-д від 15.02.2021 року про винесення догани позивачу - [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 24.02.2021 року по 27.04.2021року в загальній сумі 107350,76 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що вказаний наказ від 15.02.2021 року, яким оголошено догану позивачу був винесений поза межами строку, визначеного ст. 148 КЗпП України, оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, стала подія, яка відбулася 19.11.2020 року, а саме невнесення 19.11.2020 року позивачем даних осіб до переліку позитивних результатів аналізів на COVID-19 методом ПЛР, що вказує на його протиправність. Крім того, зазначив, що факт неналежного оформлення та не направлення результатів аналізів спростовується висновком службового розслідування від 12.02.2021 року, в якому чітко вказано, що позитивний результат тесту було підготовлено та направлено до КНП «Білозерський ЦПМСД» 03.02.2020 року, при цьому жодних посилань про наявність порушення у вигляді несвоєчасного оформлення чи направлення результатів аналізів наказ про оголошення догани не містить, не зазначено також в чому саме полягало неналежне оформлення, який нормативний акт чи інструкцію порушено, а також який строк для направлення аналізів порушено позивачем. Також зазначив, що систематичність порушень трудової дисципліни в діях позивача виключається, так як позивача звільнено за дії, вчинені 21 січня 2021 року, тобто до дня оголошення догани згідно наказу від 15.02.2021р. №1-д, відтак, на момент вчинення дій, які відповідач вважає дисциплінарним проступком і за які було звільнено позивача, жодних дисциплінарних стягнень у позивача не було. Посилаючись на протиправність притягнення позивача до дисциплінарно відповідальності у вигляді догани, відсутність систематичності невиконання посадових обов`язків позивачем, беручи до уваги незаконність наказу про звільнення позивача, з підстав, викладених в позовній заяві, вважав, що наявні підставі для поновлення позивача на роботі та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 28.05.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважала позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивач дійсно була звільнена з займаної посади - завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій обласного лабораторного центру у ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 23.02.2021 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором, про що свідчить надання позивачем 21.01.2021 року неправдивих результатів ПЛР-тесту на COVID-19 та те, що протягом року до останньої застосовано заходи дисциплінарного стягнення у виді догани за неналежне оформлення 19.11.2020 року результатів аналізів молекулярно-генетичного дослідження на COVID-19 та не надання без поважних причин результатів аналізів ПЛР-тестів, про що свідчить наказ від 15.02.2021 року №1-д. Того ж дня - 28.05.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого вважала їх також безпідставними та такими що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Посилання позивача на порушення відповідачем строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачених ст.148 КЗпП України, не відповідає дійсності, оскільки про факт не надання 19.11.2020 року позивачем - [PERSON] , аналізів за №4343 гр. [PERSON] , відповідачу стало відомо з листа головного лікаря КНП «Білозерський ЦПМСД» від 29.01.2021 року №89 на підставі якого було ініційовано проведення службового розслідування та в подальшому складено акт, відповідно до якого встановлено факт не надання позивачем результатів аналізу, в зв`язку з чим у місячний термін з моменту виявлення проступку на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, про що свідчить наказ від 15.02.2021 року. В обґрунтування своїх заперечень також зазначила, що посадовою інструкцією завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» обов`язок щодо організації вчасного та якісного обстеження хворих на всі види особливо небезпечних інфекцій, організації та керування лабораторними дослідженнями на всіх етапах, забезпечення якості та достовірності досліджень, своєчасної реєстрації та ведення медичної документації у лабораторії, покладено саме на завідувача. Таким чином, в порушення обов`язків, покладених посадовою інструкцією та у зв`язку з недбалістю позивача, як завідувача лабораторією, позитивний результат на COVID-19 [PERSON] від 19 листопада 2020 року № 4343. було підготовлено та направлено до КНП «Білозерська ЦПМСД» тільки 03 лютого 2021 року, після отримання запиту головного лікаря цього підприємства. Щодо систематичності порушень трудової дисципліни [PERSON] свідчить факт застосування до неї протягом року заходів дисциплінарного стягнення у виді догани, яка оголошена наказом від 15 лютого 2021 року № 1-д. Тобто, до моменту її звільнення 23 лютого 2021 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України, до позивача вже застосовувався захід дисциплінарного стягнення, як догана наказом ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» від 15 лютого 2021 року за № 1-д. На підставі вищевикладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених нею у відзивах на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.01.2013 року працювала на посаді завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій, лікаря-бактеріолога вищої кваліфікаційної категорії відділу дослідження біологічних факторів в Державній установі «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України», що підтверджується наказом №2-ОС виданим 02.01.2013 року ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» та копією трудової книжки позивача. Відповідно до наказу ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» за №1-д, виданого 15.02.2021 року на підставі акту службового розслідування від 12.02.2021 року, за неналежне виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, допущену недбалість при підготовці документів, завідувачу лабораторії особливо небезпечних інфекцій ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» - [PERSON] винесено догану. З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено з посади завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій, лікаря-бактеріолога вищої кваліфікаційної категорії відділу дослідження біологічних факторів в Державній установі «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» з 23.02.2021 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вказане підтверджується наказом ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» за №35-ОС, виданим 23.02.2021 року на підставі акту службового розслідування від 28.01.2021 року. Вирішуючи питання про правомірність дій роботодавця при накладенні дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення працівника [PERSON] з підстав п.3 ст. 40 КЗпП України, суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.147 КЗпП України). У випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, він може бути звільнений роботодавцем на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України потрібно встановити, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок. Чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Отже, при вирішенні питання про правомірність звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України доказуванню підлягають: факт вчинення працівником дисциплінарного проступку - протиправного винного невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, факт застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення з додержанням порядку їх застосування за попереднє порушення трудової дисципліни, обґрунтування висновку про те, що подальше залишення такого працівника на роботі суперечить інтересам виробництва. У наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника (постанова Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. До працівника за порушення трудової дисципліни може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2020 року о 17-15 год. з КНП «Білозерська ЦРЛ» до ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» було доставлено біоматеріал (назофаренгальний мазок) для лабораторного дослідження на COVID-19 методом ПЛР від 46 осіб в тому числі на гр. [PERSON] , який зареєстровано за №4343 у реєстраційному журналі №72 від 17.11.2020 року. 19.11.2020 року проведено дослідження вищевказаного зразку гр. [PERSON] та отримано позитивний результат аналізу, та серед інших 46 осіб виявлено позитивні результати ще у чотирьох осіб - [PERSON] (№4361), [PERSON] (4323), [PERSON] (№4269) та [PERSON] (№4307), які позивачем у реєстраційному журналі підкреслено кольоровим олівцем, проте останньою не були внесені до переліку позитивних результатів, в зв`язку з чим ці результати не були надруковані, оформлені належним чином та передані до відділу особливо небезпечних інфекцій ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» та КНП «Білозерська ЦРЛ». Вказане, крім акту службового розслідування від 12.02.2021 року, підтверджується також копією журналу №72, поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 11.02.2021 року, результатом аналізу №4343. Відповідно до п.2 посадової інструкції завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України», затвердженої 03.01.2016 року, обов`язок щодо організації вчасного та якісного обстеження хворих на всі види особливо небезпечних інфекцій, організації та керування лабораторними дослідженнями на всіх етапах, забезпечення якості та достовірності досліджень, своєчасної реєстрації та ведення методичної документації у лабораторії покладено саме на завідувача. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням вищевказаних обов`язків завідувачем лабораторії [PERSON] , позивний результат на COVID-19 методом ПЛР Сікози С.А. від 19.11.2020 року №4343, було підготовлено та направлено до КНП «Білозерський ЦПМСД» тільки 03.02.2020 року, після отримання запиту головного лікаря цього закладу. Враховуючи викладене, 15.02.2021 року в.о. генерального директора ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» Ромаскевичем Ю.О. винесено наказ №1-д, яким з урахуванням тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, застосовано дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани [PERSON] . Судом встановлено, що вищевказаний наказ, яким оголошено догану [PERSON] є правомірним, обґрунтованим, винесений в порядку та строки передбачені КЗпП України, оскільки про вчинений проступок відповідачу стало відомо з листа головного лікаря КНП «Білозерський ЦПМСД» від 29.01.2021 року за №89, а тому вимоги про його скасування задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення позивача, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2020 року о 12-50 год. з КНП «Генічеський ЦПМСД» до ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» було доставлено біоматеріал (назофаренгальний мазок) для лабораторного дослідження на COVID-19 методом ПЛР від 34 осіб у тому числі на гр. [PERSON] за №26, індивідуальний №240871 та номер направлення (електронне) №369 від 22.12.2020 року в програмі МедЕйр, який зареєстровано у реєстраційному журналі №107 за №3939 від 24.12.2020 року. 24.12.2020 року проведено дослідження вищевказаного зразку та отримано негативний результат аналізу, який внесено до програми МедЕйр №369 того ж дня. 21.01.2021 року приблизно о 10-00 на міський стаціонарний телефон ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» надійшов дзвінок від невідомої особи, яка назвала себе директором «Генічеський ЦПМСД» з проханням до [PERSON] підготувати протягом години у друкованому вигляді позитивний результат аналізу COVID-19 гр. [PERSON] та передати його водію м.Генічеськ. Не перевіривши по програмі МедЕйр та реєстраційному журналу лабораторії інформацію про результат дослідження гр. [PERSON] , позивач надала вказівку фельдшеру-лаборату вірусологічної лабораторії ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України» [PERSON] надрукувати та особисто продиктувала дані позитивного результату аналізу гр. [PERSON] , який в подальшому було передано до КНП «Генічеський ЦПМСД». Таким чином, у КНП «Генічеська ЦРЛ» знаходиться 2 результати аналізу гр. [PERSON] : негативний результат аналізу (за електронним направленням) № 369 від 24.12.2020 року з програми МедЕйр та надрукований екземпляр позитивного результату аналізу №3939 від 25.12.2020 року, підготовлений завідувачем лабораторії особливо небезпечних інфекцій, лікаря-бактеріолога вищої кваліфікаційної категорії відділу дослідження біологічних факторів ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] . Вказане, крім акту службового розслідування від 28.01.2021 року, також підтверджується результатами аналізів гр. [PERSON] за №369 від 24.12.2020 року та №3939 від 25.12.2020 року; листом ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 08.2.2021 року та письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного відповідачем винесений наказ від 23.02.2021 року за №35-ОС, яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій обласного лабораторного центру ДУ «Херсонський ОЛЦ МОЗ України», за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку Проте, на переконання суду вищевказаний наказ не відповідає вимогам закону, оскільки у наказі про звільнення позивача роботодавцем не наведено систематичності порушення позивачем своїх обов`язків, не застосовано перед звільненням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. При прийнятті рішення щодо звільнення не враховано, що працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що чітко передбачено п.23 Постановою Пленуму Верховного Суду України №9. Посилання відповідача на те, що про системність дій позивача свідчить притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом від 15.02.2021 року, суд до уваги не приймає оскільки звільнення позивача відбулося за проступок на роботі, який вчинений [PERSON] 21.01.2021 року, тобто до винесення наказу №1-д від 15.02.2021 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Вказані обставини свідчать про відсутність систематичних порушень та виключає можливість притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. За положеннями ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупці» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому суд, як і будь-який інший орган по розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази, змінювати підстави розірвання трудового договору. Якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, не скасовуючи наказу і не змінюючи підстав припинення трудового договору, зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. У зв`язку з цим суд дійшов переконання про необхідність визнати незаконним та скасувати наказ №35-ОС від 23.02.2021 р. ДУ «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про звільнення [PERSON] з посади завідувача лабораторії особливо небезпечних інфекцій, лікаря-бактеріолога вищої кваліфікаційної категорії відділу дослідження біологічних факторів в Державній установі «Херсонський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та поновити позивача на роботі. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. При цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен визначатись відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться за вимушений прогул. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктами 5 та 8 встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.. Судом середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується із врахуванням вимог зазначеного Порядку та розміру заробітної плати отриманої позивачем за грудень 2020 року, січень 2021 року, тобто два місяці, які передували звільненню. Згідно з розрахунком заробітної плати за грудень 2020 року та січень 2021 року (два календарних місяці, що передували місяцю звільнення), розмір виплат, що включається до розрахунку середньої заробітної плати становить 78073 грн. 19 коп. (грудень - 66232 грн. 94 коп.; січень - 11840 грн. 25 коп.). Кількість робочих днів за грудень 2020 року - 13 та січень 2021 року - 19, загалом 32 робочих дні. Таким чином, середньоденний розмір заробітної плати складає 2439 грн. 79 коп. (78073, 19/32) Кількість робочих днів за період з 24.02.2021 року по 27.04.2021 року становить 44 дні За таких даних, заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 2439 грн. 79 коп. (середньоденний розмір оплати) х 44 дні вимушеного прогулу, що дорівнює 107350 грн. 76 коп. Таким чином, позивачка підлягає поновленню на роботі зі стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір в розмірі 4540 грн. на користь держави. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial