Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким: - встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини з померлою матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 1.31 га, яка розташована на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на належну померлій земельну ділянку розміром 1.31 га, розташовану на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області, у зв`язку з тим, що не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.17, 28). На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.41). Відповідач - Новотроянівська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.17, 29). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.26). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Щодо встановлення юридичного факту. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області від 04.06.2019 року за №298/02-16 [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 20.06.1979 року по день смерті [INFO] (а.с.21). Втім, за повідомленням Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області за №746 від 09.09.2019 року, в дійсності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] проживала на протязі 5-ти останніх років свого життя без реєстрації у дочки [PERSON] , 1954 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Також, Новотроянівська сільська ради Болградського району Одеської області за №507/02-16 від 17.10.2019 року підтвердила, що громадянка [PERSON] , [INFO] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців не має (а.с.20). Досліджені документи, є безумовним доказом того, що померла [PERSON] , зареєстрована за вищезазначеною адресою, але фактично проживала за адресою: [ADDRESS] спільно зі своєю донькою. Тобто, суду доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] факт спільного проживання з матір`ю в її домоволодінні. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 179 від 04 березня 2014 року, складеним Болградським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить і земельна ділянка загальною площею 1.31 га у межах згідно з планом, розташована на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлій на підставі державного акту серії ЯА №299058 (а.с.10). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її дочка, позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: -свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 13.12.1954 року Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 119 (а.с.7), та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.02.1978 року також Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 09 (а.с.8). За наявними матеріалами спадкової справи № 42/2014, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.30-41) вбачається, що 02 вересня 2014 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] - [PERSON] (а.с.32). Згідно наявного в справі заповіту, [PERSON] за час свого життя розпорядилася належним їй житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений секретарем Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.05.2013 року (а.с.38). Позивач [PERSON] суду пояснила, що оскільки її мати була в похилому віці, та хворіла, вона забрала її проживати до себе в будинок, а тому свій будинок за адресою: [ADDRESS] , мати продала іншій особі [PERSON] . Однак, оскільки правовстановлюючий документ не було виготовлено на вказаний будинок, мати склала заповіт на ім`я цієї особи, таким чином розпорядившись належим їй будинком. Крім того, позивач звернулася 10.09.2019 року з заявою до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтарева В.В. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] за законом на земельну ділянку. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача оскільки у встановлено законом порядку не встановлено факту спільного проживання зі спадкодавцем (а.с.13). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , оскільки протягом останніх п`яти років спільно проживали в домоволодінні позивача. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набула право на це майно, тобто на земельну ділянку загальною площею 1.31 га у межах згідно з планом, розташовану на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved