Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 09 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції, актовий запис /№38/. Від шлюбу в подружжя народилось двоє дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, у них різні погляди на життя, він нехтує сімейними цінностями, що постійно призводить до виникнення суперечок та сварок. Відповідач неодноразово піднімав руку на позивача у присутності дітей, що тяжким чином впливало на їхній психологічний стан. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, їх шлюб існує формально. Подальше перебування в шлюбі є неможливим, позивач втратила до відповідача почуття любові, просить шлюб розірвати. Окрім того, оскільки відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, бажає стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». Просить позов задовольнити. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні вище наведеним, не заперечує проти проведення судового засідання в порядку заочного розгляду з ухваленням заочного рішення. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином під розписку був повідомлений про час та місце слухання справи, причин неявки суду не повідомив. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції, актовий запис /№38/, про що випливає з свідоцтва про шлюб /аркуш справи 7/. Відповідно до свідоцтва про народження, в сім'ї у шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /аркуші справи 4-5/. В судовому засіданні встановлено, спільне життя у сторін не склалось, оскільки в них постійно виникали сварки та непорозуміння, відповідач бив позивачку. За час розгляду справи примирення не відбулося. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їх дітей. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подачі позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки конфлікт між сторонами набув затяжного характеру, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими та суперечитимуть їх інтересам та інтересам дітей, примирення неможливе. Як встановлено в судовому засіданні діти проживають з позивачем. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про стягнення аліментів необхідно відповідно до ст.182 СК України враховувати при визначенні розміру аліментів стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так позивачем не доведено, що відповідач працює чи має достатні доходи для сплати аліментів в розмірі ? частини від всіх видів доходів. У зв»язку з наведенним суд дійшов висновкує, що судом позов має бути задоволено частково, визначивши розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частки від його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 10.06.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial