Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Вказує, що відповідно до матеріалів первинної інвентаризації від 22.02.1966 року Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації житловий будинок [ADDRESS] мав загальну площу 58,0 м.кв., житлову 30,40 м.кв. та його забудовником був [PERSON] . У 1977 році в житловому будинку за вказаною адресою проведено реєстрацію поточних змін та зафіксовано загальну площу будинку 78,80 м.кв., житлову - 43,80 м. кв. Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1978 року, набув у приватну власність все будинковолодіння [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстроване Чернівецьким ОБТІ 05.04.1978 року номер запису 4575, у книзі №34 стор. 152. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.1978 року, гр. [PERSON] набула у власність 39/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] , придбавши наведену частку будинку у відповідача [PERSON] . В липні 1979 року на підставі рішення Виконавчого комітету Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області №221/15 від 20.07.1979 року отримала дозвіл про поліпшення житлових умов у вищевказаному житловому будинку. Висновком ЧКОБТІ про часткове співвідношення між співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] запропоновано видати свідоцтва про право власності гр. [PERSON] , яка користується 58/100 частин житлового будинку, [PERSON] , який користується 42/100 частин житлового будинку. 06.09.2005 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на 58/100 частин, яке зареєстроване у ЧКОБТІ 08.09.2005 року на праві приватної спільної часткової власності №11/969330. Окрім того, заявою від 23.09.2005 року, посвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н. З. відповідач [PERSON] відмовився від здійснення переважного права купівлі 58/100 часток будинковолодіння, як його співвласник, відповідно до ст. 362 ЦПК України. 26.09.2005 року згідно договору купівлі-продажу, [PERSON] , як продавець відчужує [PERSON] , як покупцю, 58/100 ідеальних часток житлового будинку по [ADDRESS] . 03.10.2005 року [PERSON] зареєстровано право власності на 58/100 часток житлового будинку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8520226. У 2018 році позивачу випадково стало відомо про те, що відповідач [PERSON] просить провести поділ земельної ділянки, яка належить йому на праві спільної сумісної власності, маючи нібито документ на підставі якого йому належить 61/100 житлового будинку. Позивач стверджує, що із наявними в неї документами, які підтверджують її право власності на 58/100 часток житлового будинку звернулася до відповідача державного реєстратора Карвацької Г. Ф., яка пояснила, що реєстрація права власності відповідача [PERSON] здійснена нею на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.04.1978 року та стверджувала, що у позивача з [PERSON] немає спільного будинковолодіння, оскільки у нього окремий будинок без співвласника. Вказувала, що при реєстрації права власності відповідача [PERSON] на 61/100 часток державний реєстратор Карвацька Г. Ф. бачила суперечності з уже зареєстрованим за позивачем правом власності. Просить скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 61/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . У поданому відзиві відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову та вказувала, що згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.06.2018 року №41446387, державним реєстратором прав на нерухоме майно Шевчук Н. С. під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подала [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на 58/100 часток на житловий будинок по [ADDRESS] , встановлено наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно: в ДРРПНМ вже було зареєстровано право власності за іншим суб`єктом у розмірі 61/100 спірного будинку. Також, однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом. Рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] в розмірі 61/100 частки житлового будинку проводилося на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом, яке було подане [PERSON] при реєстрації. У поданому відзиві [PERSON] вказав, що в квітні 1978 року отримав у спадок від батька житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. В липні 1978 року [PERSON] продав [PERSON] 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що підтверджується договором. 21.07.1978 року вказаний договір було зареєстровано в ЧМОБТІ та за гр. [PERSON] зареєстровано 39/100 часток будинку. Також відповідно до додатку №1 до рішення райвиконкому №358/17 від 02.10.1981 року [PERSON] отримала дозвіл на добудову кухні, коридору та ванної кімнати. 20.07.2017 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно 61/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Вказував, що протягом тривалого часу [PERSON] жодних добудов не проводила, а в 2005 році продала [PERSON] частку житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 26.09.2005 року, а саме 58/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами. З листа ЧКОБТІ від 27.05.2005 року №1376 [PERSON] належить 39/100 часток будинку, а [PERSON] - 58/100 часток. Внаслідок добудови змінилось дольове співвідношення між власниками, а тому запропоновано змінити дольове співвідношення [PERSON] 58/100 часток, а [PERSON] 42/100 часток. Згідно висновками ЧКОБТІ про часткове співвідношення між власниками та вирішено видати свідоцтва про право власності громадянам: [PERSON] , яка користується 58/100 часток житлового будинку, [PERSON] , який користується 42/100 частин вказаного житлового будинку. [PERSON] , як зазначив у відзиві, свою згоду на проведений ЧКОБТІ перерахунку часток будинку не надав. Вказує, що жодні документи не містять доказів того, що право на власності [PERSON] на 61/100 часток у спірному будинковолодінні було б скасовано чи видано йому нове свідоцтво про право власності на 42/100 часток. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. Під час судового засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та в задоволенні позову просили відмовити з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Суд заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Так, відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 17.07.1978 року на підставі договору купівлі-продажу, що нотаріально посвідчений державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Прус Є.Г., [PERSON] придбала у власність 39/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] у відповідача [PERSON] (а.с. 12) В липні 1979 р. [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області №221/15 від 20.07.1979р. отримала дозвіл про поліпшення житлових умов в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.13) Додатком №1 до рішення Виконавчого комітету Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області №538/17 від 02.10.1981р. отримала дозвіл про поліпшення житлових умов в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.14-15) На підставі вказаних рішень Виконавчого комітету Першотравневої районної ради народних депутатів Чернівецької області, письмової згоди відповідача [PERSON] від 02.01.1979 року як співвласника будинковолодіння, інвентаризаційної справи від 24.02.2003р., креслень на прибудову, затверджених районним архітектором 15.04.2004 р. та поданих на розгляд міжвідомчої комісії, Висновку СЕС, зареєстрованого 24.03.2004р. №1462/02-02, експертного висновку протипожежної безпеки Першотравневого району м. Чернівці №79/04-2004 від02.04.2003р., заяви-згоди відповідача [PERSON] від 15.04.2004р., акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку від 10.08.2005р., рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.08.2005р. №654/14 про затвердження акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлових будинків з належними надвірними спорудами- гр. [PERSON] та [PERSON] запропоновано замінити існуючі правовстановлюючі документи на свідоцтва про право власності в будинку [ADDRESS] .(а.с.16-27). 06.09.2005р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, форма власності приватна спільна-часткова 58/100 частин, яке зареєстровано у ЧКОБТІ 08.09.2005 року на праві приватної спільної часткової власності №11/969330, дата прийняття рішення та внесення запису до Реєстру прав власності 08.09.2005р., витяг про реєстрацію права власності №8286557 від 08.09.2005р., номер запису 4575, книга 34, стор. 152. (а. с.28-30). 26.09.2005р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом, [PERSON] як продавець, відчужує, а [PERSON] , як покупець, купує 58/100 ідеальних часток житлового будинку [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.10.2005 року №852026. (а. с.33) Також в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] , посвідченої нотаріусом, про відмову від здійснення переважного права купівлі 58/100 часток будинковолодіня, як його співвласник, що передбачено ст. 362 ЦПК України. (а. с.31) Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.04.1978 року державним реєстратором Карвацькою Г. Ф. було здійснено реєстрацію права власності [PERSON] на 61/100 часток житлового будинку [ADDRESS] 20.07.2017 року. Згідно ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 вищевказаного закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до\~ст.\~9\~ ЗУ\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» до\~повноважень суб`єктів\~державної реєстрації\~прав належить забезпечення: проведення\~державної реєстрації\~прав; ведення\~Державного реєстру\~прав; взяття\~на облік\~безхазяйного нерухомого\~майна; формування та зберігання реєстраційних справ, здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно п.п.1, 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Всупереч вказаним вимогам, відповідач [PERSON] , як державний реєстратор, приймаючи рішення про реєстрацію права власності на 61/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] та вносячи відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виконала вимог законодавства, оскільки не подала запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, не витребувала інформацію , необхідну для такої реєстрації. Відповідно до положень п. 19 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ №1141 від 26.10.2011р., програмні засоби ведення Державного реєстру речових прав забезпечують пошук відомостей про речові права, про об`єкти та суб`єкти таких прав, у тому числі у невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав. Згідно п. 2 Порядку, невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру прав - Реєстр прав власності на нерухоме майно. В разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстратор використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації. Пунктом 40 вказаного Порядку відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком. Згідно п. 12 Порядку, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав. Положеннями п.\~5.\~ч.\~1\~ст.\~24\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна, його реєстраційний номер не змінюється. Всупереч вимогам ст. 15 вищевказаного закону, державним реєстратором Карвацького Г. Ф. внесено новий запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відкрито новий розділ на будинковолодіння по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] право власності на 61/100 індивідульну частку та змінено реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] , здійснюючи реєстраційні дії в інтересах [PERSON] , порушила вищевказані норми законодавства, оскільки не вчинила всіх зазначених дії. Крім того, позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування понесених позивачем судових витрат, які складаються із витрат по сплаті судового збору суму 840,80 грн., та витрат на правничу допомогу. Згідно ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд приходить до висновку про задоволення вимог про відшкодування судових витрат в частині сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., та відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки жодного доказу понесених витрат на правничу допомогу суду надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: partial