Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду 25 квітня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 24 грудня 2004 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 96. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. [INFO], яка мешкає з матір»ю та буде мешкати з нею і після розірвання шлюбу. Протягом певного періоду часу сторони сумісно не проживають. Між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне життя не склалося. Сім»я розпалася остаточно. А тому позивач вимушена звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій наполягала задовольнити позовні вимоги та прохала слухати цивільну справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не з»явився, але надав на канцелярію суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що донька залишиться проживати з позивачем і що спору щодо розподілу суміснонажитого майна, він не має. Крім того, відповідач прохав слухати цивільну справу за його відсутності, оскільки приїхати він не має можливості в зв»язку з тяжкою ситуацією в Донецькій області. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 24 грудня 2004 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією актового запису про народження (а.с.№ 5). Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Однак, у її заяві від 09.08.2014 року, вона прохає суд, витрати судові з відповідача не стягувати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved