Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 67. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.08.2017. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне проживання та сімейні відносини остаточно припинені з лютого 2021 року, шлюб існує лише формально, оскільки в психологічному плані сторони не сумісні, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Син проживає разом з позивачем. Спір про спільне нажите майно відсутній. В даний час збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам спільної з відповідачем дитини, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.04.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 26.04.2021. 26.04.2021 судове засідання відкладено до 18.05.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення та розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 19 серпня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 19.08.2017 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 67. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 11.05.2017 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01. Як вбачається з довідки № 28, виданої 08 лютого 2021 року виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради, [PERSON] , 1993 року народження, зареєстрована по [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , 2017 р.н., батько - [PERSON] , 1964 р.н., мати- [PERSON] , 1969 р.н. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про шлюб позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Позивач в позовній заяві просила залишити прізвище « [PERSON] ». Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.04.2021 позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу до ухвалення судового рішення. Відповідно з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908,00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved