overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернулася 07.08.2014 року до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 2004 року проживала разом із відповідачем, вела з ним сумісне господарство, у період сумісного проживання у них народилося чотири дитини. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проживає окремо, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розміри 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, рішення піддати негайному виконанню. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та з проханням розглянути справу за його відсутністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] від 07.11.2005р., [NUMBER] від 17.02.1008р., [NUMBER] від 03.01.2012 р., [NUMBER] від 23.05.2010р. [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, виданої комітетом самоорганізації населення «Новоселівка» від 30.07.2014 року позивач проживає разом із неповнолітніми дітьми за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Позивачка наполягає на стягненні аліментів за рішенням суду. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. Визнання відповідачем пред'явлених вимог не суперечить діючому законодавству та не порушує права та інтереси інших осіб. Тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вказаного суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи з 07.08.2014 року і до повноліття дітей. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

позивач звернулася 12.06.2017 до Франківського районного суду м. Львова з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] Мохаммад на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2\~000,00 грн. і додаткові кошти у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000,00 грн. щомісяця, починаючи з 12.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 4-го квітня 2013 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2016 шлюб між відповідачем розірвано. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, мотивуючи тим, що відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тим більше у додаткових витратах на дитину, викликаних необхідністю систематичного відвідування лікарів, купівлі медикаментів, а також додаткові витрати на дитину у звязку із постійними витратами на лікування дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, між тим подала до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує в повній мірі та не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, що в силу частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулася 17.07.2018 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.12.2009 року між нею і відповідачем укладений шлюб, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні стосунки припинено більш ніж два роки тому, подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим, оскільки у теперішній час вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, зазначила, що матеріальне утримання дитини вирішено в судовому порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.12.2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 747 (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] (а.с.11). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст..113 Сімейного Кодексу України позивач просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - «Сапага». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулася 19.02.2018 р. до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.02.2009 року між ними укладений шлюб, від якого мають дитину [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось,шлюбні стосунки припинено з початку 2015 року, подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, оскільки спільне господарство не ведуть, у кожного своє особисте життя, просила розірвати шлюб. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою , надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 42 (а.с.4). Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] ( а.с.6). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Статтею113 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу «Ганенко». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася 19.07.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.10.2009 року між нею і відповідачем укладений шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] Раджієвича [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні стосунки, які погіршилися з початку 2017 року, остаточно припинено у липні 2018 року тому, подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, оскільки у теперішній час вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, зазначила, що матеріальне утримання дитини вирішено в судовому порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.10.2009 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 595 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] Раджієвича [INFO] (а.с.7). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст..113 Сімейного Кодексу України позивач просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу «Беглянц». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулася 20.07.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.05.2014 року між нею і відповідачем укладений шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалось, шлюбні стосунки погіршилися кілька років тому , подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, оскільки у теперішній час спільне господарство не ведуть, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції уДніпропетровської області, актовий запис № 185 (а.с.9). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася 24.07.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.11.2008 року між нею і відповідачем укладений шлюб, від якого мають двоє малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні стосунки припинили в липні 2016 року, у жовтні 2017 року намагалися відновити стосунки, однак спроби виявилися марними, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Клопотань не має. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Клопотань не має. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 листопада 2008 року Дзержинським відділом реєстрації цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 664 (а.с.6). Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.7,8). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони тривалий час мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, обидва наполягають на розірванні шлюбу, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулася 25.07.2016 року з вказаним позовом до відповідача та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, тобто до 25.07.2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У вересні 2015 року чоловік покинув сімю та проживає з іншою жінкою. За домовленістю між сторонами чоловік надавав допомогу на утримання доньки, але останнім часом припинив це робити. Позивачу відомо, що відповідач працює у місті Одесі на підприємстві, отримує заробітну плату близько 5000 гривень, здоровий, працездатний, отже може утримувати дитину, інших утриманців немає. Позивач [PERSON] просила задовольнити її позовну заяву у повному обсязі, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] заперечень на позов та доказів, які їх підтверджують, суду не надав, позов визнав, згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі, просив розглядати справу у його відсутності, через те, що перебуває у відрядженні, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 10 ч.3 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ч.1 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. Позивач та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що відповідач на даний час за матеріальним становищем має змогу надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, вказаному у позові та проти цього не заперечує, як вбачається із його заяви. При цьому суд враховує матеріальне становище, як позивача, так і відповідача, та реальну суму доходів останнього. Виходячи з цього, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи також відсутність заперечень з боку відповідача. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 551,20 гривен судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася 26.07.2018 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.05.1994 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та сімю. Спільне господарство не ведуть, мають різні сімейні бюджети, просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилася,надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. В заяві зазначила, що шлюбні стосунки не підтримують пять років. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений , надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі. зареєстрованому 28.05.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського райвиконкому м.Кривого Рогу, актовий запис № 332 (а.с.7). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] ( а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, ті обставини, що сторони тривалий час не мешкають разом , а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 Сімейного Кодексу України позивач просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу «Плоткіна». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved