Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. Позов мотивує тим, що 16.04.2013 року померла [PERSON], яка є матірю позивачу та відповідачу. За життя [PERSON] належала 1 / 2 частка квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. Інша частка зазначеної квартири належить позивачу. Після смерті [PERSON] позивач та відповідач успадкували по 1 / 4 частки квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. загальна вартість квартири складає 242 132 грн. 00 коп., а 1 / 4 частки квартири становить 60 533 грн. 00 коп. Сумісне використання квартири позивачем та відповідачем неможливо, та наявні неприязні стосунки. Позивач передала 5 000 доларів США 00 центів відповідачу та остання їх не повернула, тому позивач просить припинити право власності [PERSON] на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області; визнати за [PERSON] право на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області; зарахувати повністю зустрічні вимоги пучкової [PERSON] до [PERSON] за розпискою від 29.07.2013 року про отримані грошові кошти за 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області, припинивши зобовязання [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] померла 16.04.2013 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №171712, актовий запис №398 та після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] належала 1 / 2 частина квартири №38, що з знаходиться у будинку №139 по вул. 6-го Грудня у місті Олександрії Кіровоградської області, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2007 року. Право власності за [PERSON] було зареєстровано 26.10.2007 році в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації, №9642/73 с.529. Матеріали спадкової справи №17-2013 року до майна померлої 16.04.2013 року [PERSON] містять інформацію про двох спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], які є рідними доньками померлої. 18.11.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] з письмовою заявою в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], [INFO] на 1 / 4 частину квартири №38у буд. 139 «А» по вул. 6-го Грудня у м. Олександрії Кіровоградської області, після смерті матері [PERSON], що померла 16.04.2013 року, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 55017024 до вирішення Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області цивільної справи №398/2453/16ц. Загальне визначення поняття права спільної власності передбачено у статті 355 ЦК України, де вказано, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. П. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року вказує, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року. У звязку з тим, що [PERSON] звернулася до нотаріуса з письмовою заявою в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], та остання не отримала свідоцтво про право на спадщину, також не звернулася із заявою про державну реєстрацію переходу права власності, тому не набула права власності на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області та не стала співвласником спірної квартири з підстав визначених Законодавством України. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що вона при зверненні до суду сплатила особисто [PERSON] кошти у розмірі 5 000 доларів США 00 центів за 1 / 4 частину квартири №38, що з знаходиться у будинку №139 по вул. 6-го Грудня у місті Олександрії Кіровоградської області, оскільки позивачем в порушення ч. 2 ст. 365 ЦК України сплачено кошти особисто відповідачу, а не внесено на депозитний рахунок суду. За таких обставин, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як відповідач не є власником 1 / 4 частини кв. 38 у буд. 139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області, тому неможливо припинити [PERSON] право на частку у спільному майні.

Outcome: dismissed