Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить усунути перешкоди у володінні майном, а саме - квартирою № 41 за адресою м. Житомир, проспект Миру, 23, шляхом позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником вказаної вище квартири, в якій також зареєстрований її син [PERSON] Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує її право власності та можливість користування, розпорядження квартирою. В позові позивач посилається на те, що відповідач з листопада 2009 року не проживає за вказаною адресою. В судове засідання позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (а.с.20), причини неявки не повідомив. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується змістом копії реєстраційного посвідчення, виданого Житомирським міжміським бюро технічного інвентаризації 29.06.1993 року (а.с. 4). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу №2 від 31.05.2017 року відповідач зареєстрований в [INFO] (а.с. 11). З змісту акту від 03.04.2015 року, підписаного паспортистами ЖБК №2 [PERSON], [PERSON] та сусідами сторін [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач з листопада 2009 року не проживає за вказаною заявою (а.с.5). Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації №665 від 05.07.2016 року, затвердженого головою Житлово-будівельного кооперативу №2, [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання не проживає з листопада 2009 року (а.с.6). Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації №939 від 23.05.2017 року, затвердженого головою Житлово-будівельного кооперативу №2, [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання не проживає з листопада 2009 року (а.с.7). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи прописаним в квартирі, фактично не проживає в ній більше семи років, не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Наведене вище є підставою для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України таким, що втратила право користування спірним житлом у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд вважає, що право власності позивача порушене і підлягає захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved