Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про визнання відповідача у справі, [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: на праві особистої приватної власності належить їй квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровано її місце проживання, місце проживання її дочки -[PERSON], місце проживання онуків -[PERSON], [PERSON] та місце проживання бувшого її зятя - відповідача [PERSON]. Відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2011 року і інтересу до квартири не проявляє, не проживає там, витрат, пов'язаних з оплатою комунальних послуг чи з обслуговуванням квартири не несе. Вона самостійно несе витрати, пов'язані з обслуговуванням квартири та оплатою комунальних послуг, що негативно відображається на матеріальному її становищі. З огляду на те, що відповідач у вказаній квартирі понад семи років не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація його призводить до порушення її майнових та немайнових прав, як власника житла, вона прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житлом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і прохає задовольнити. Крім того, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в тому числі через опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву не подав. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 223 ч.4, ст. 280 ч. 1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Згідно ст. 319, 383 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Копією витягу Комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію права власності №3061978 від 13.03.2004 року доводиться та обставина, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ході судового розгляду встановлено, що за згоди власника житла, позивача [PERSON], було здійснено реєстрацію місця проживання відповідача за адресою розташування, належного позивачеві на праві приватної власності квартири. У ході судового розгляду встановлено також, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання - у квартирі [ADDRESS], не проживає і родинних стосунків з позивачем не підтримує. 15 серпня 2018 року допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили ту обставину, що відповідач [PERSON] більше семи років не проживає за місцем реєстрації, не проявляє інтересу до зазначеного житла, не оплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 319 ч.7 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач понад семи років не проживає за місцем реєстрації, тобто у квартирі [ADDRESS], не приймає участі у витратах, пов'язаних з оплатою комунальних послуг, витратах пов'язаних з обслуговуванням житла. Відповідно реєстрація відповідача у квартирі, належній позивачеві призводить до порушення майнових та немайнових прав позивача, як власника житла, яка є пенсіонером. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved