Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що їй на праві власності належить житловий будинок № 65 по вул. Леніна в с. В.Чернеччина, Сумського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідачі значаться зареєстрованими, однак у домоволодінні не проживають з 2002 і 2007 року, їх речі у будинку відсутні, не користуються ним, витрати за комунальні послуги не несуть, перешкоджають їй належним чином користуватись власністю. Просила визнати відповідача такими, що втратили право користування житлом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку, вона вимушена звернутися до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до залу суду не зявились по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за останнім відомим місцем проживання через оголошення в газеті «Сумщина» № 30 від 19 серпня 2015 року. Заслухавши пояснення позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 жовтня 2005 року, належить житловий будинок з господарчими будівлями, розташований в с. В.Чернеччина, вул. Леніна, 65, Сумського району Сумської області. Вказане свідоцтво посвідчене нотаріально та зареєстровано в органах БТІ (а.с.11). У зазначеному домоволодінні значаться зареєстрованими з моменту народження, але з 2002 року не проживає [PERSON], а з 2007 року [PERSON], поїхавши на заробітки зі своїми сімями, забравши всі належні їй речі, місце її проживання не відоме. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що періодично уже 4 роки буває в гостях у [PERSON], часто спілкується з нею по телефону. Їй відомо, що сини позивача в селі не проживають, у матері не живуть. Знає, що старшого сина зовуть [PERSON] і приблизно рік тому вона його бачила в м. Суми, тоді він тут жив. Молодшого звати [PERSON], його вона зовсім не бачила, але зі слів позивача, знає, що він живе в іншому місці. Речей синів вона ніколи не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона товаришує років 10. Особисто рік тому у м. Суми бачила старшого сина позивача [PERSON], тоді він проживав в Курському мікрорайоні у м. Суми, де він зараз невідомо. У нього є сімя дружина і двоє дітей. Молодший син [PERSON] поїхав на заробітки до Київської області років 10 тому, про це їй відомо від [PERSON], у якої вона буває вдома раз на місяць. [PERSON] тільки закінчив школу і поїхав на заробітки, а [PERSON] закінчив університет і оженився. Діти у матері не живуть, їх речей вдома немає. Позивач жалілась, що нікому не потрібна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що відповідач [PERSON] з 2007 року добровільно залишив зареєстроване місце проживання, а відповідач [PERSON] з 2002 року, понад один рік не проживають у будинку, їх реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись власним будинком, вона має право на усунення перешкод шляхом зняття відповідачів з реєстрації.

Outcome: approved