Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом (враховуючи уточнення), в якому просить визнати за нею [PERSON] право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого 03 серпня 2010 року, загальною площею 39,60 кв.м., житловою площею 17,10 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2007 серії ЯЯЯ №894565 належить квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS]. У 2010 році [PERSON] помирає. Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON], але до моменту звернення до суду з відповідним позовом права на спадщину не набула, у звязку з чим і звертається до суду з відповідним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява за підписом першого заступника Мерефянського міського голови [PERSON], де вказано, що міська рада не заперечує проти позову та покладається на розсуд суду при вирішенні справи по суті, а також просить розглянути вказану справу у відсутність представника Мерефянської міської ради. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №13166948 від 10.01.2007 встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2007 серії ЯЯЯ №894565 виданого Відділом приватизації КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації». З інформації Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих. №289 від 29.06.2016 вбачається, що за архівними матеріалами бюро (станом на 31.12.2012) право власності на квартиру за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS], в БТІ зареєстроване в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2007 серії ЯЯЯ №894565 виданого Відділом приватизації КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації». Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-ВЛ №306646 від 05 червня 1993 року, виданого Мерефянською міською радою на підставі актового запису №98 від 05.06.1993, [PERSON], [INFO], та Кочко (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], уклали шлюб. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №272922, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області на підставі актового запису №275 від 04.08.2010, [PERSON], помер 03 серпня 2010 року. З відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих. №271/01-16 від 01.02.2016 встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 03 серпня 2010 року, що мешкав на час смерті в [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини та про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва на спадщину не видавалися. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді квартири за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS]. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, є його дружина [PERSON]. За змістом ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку №53 по вул.Залізнична в м.Мерефа «МЕРЕФА-ЦЕНТРАЛЬНА» Харківського району за вих.№29 від 09.09.2016 та акту обстеження депутата Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №Б від 16.10.2016, позивач [PERSON] постійно мешкала з [PERSON], в тому числі на день смерті. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2016 року, виданої державним нотаріусом Першої держаної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено у звязку з відсутністю документів, які стверджують факт місця відкриття спадщини та факт прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого 03 серпня 2010 року, нею були вчинені всі дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті останнього в порядку ст. 1268 ЦК України, проживала у спірній квартирі разом зі спадкодавцем, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на зазначену квартиру з підстав, викладених в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2016 року, тобто з підстав, які від неї не залежали. Враховуючи викладене, суд вважає позивача такою, що набула право власності у порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого 03 серпня 2010 року, загальною площею 39,60 кв.м., житловою площею 17,10 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.Дніпровська (колишня вул.Дніпропетровська)[ADDRESS]. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved