Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначених ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.07.2008, та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.07.2008 затверджена мирова угода, укладена між нею та відповідачем, за умовами якої відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2008 до досягнення сином повноліття. Позивач посилається на те, що на теперішній час розмір аліментів є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного утримання та забезпечення повноцінного розвитку дитини, так як кожного разу зростають потреби в утриманні сина, пов`язані з навчанням та розвитком його здібностей. Крім того, позивач зазначає, що витрати на утримання сина збільшилися, оскільки підлітковий вік дитини потребує належного харчування відповідно до вікових норм, гардеробу, лікування. Позивач вказує, що вона не працює, соціальної допомоги не отримує. ЇЇ доходи на рівні мінімальних, тому вона не може в повній мірі забезпечити потреби сина. При цьому, відповідач не надає допомоги у вихованні сина, не приймає участі у витратах на навчання, лікування сина. З часу присудження судом аліментів значно зросли витрати на комунальні послуги, вартість продуктів харчування. 06.10.2014 вона вдруге вийшла заміж та в 2015 році народила доньку [PERSON] , яка також перебуває на її утриманні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить збільшити розмір стягнутих аліментів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 08.10.2019. 08.10.2019 підготовче судове засідання відкладено до 24.10.2019 у зв`язку з неявкою відповідача. 24.10.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак останній до судового засідання повторно не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим Новоолександрівською сільською радою Біловодського району Луганської області 04.12.2007. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 23.07.2019 за вих. № 593, малолітній син сторін проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.07.2008 затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, за умовами якої відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2008 до повноліття сина. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 22.10.2009, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 89 від 22.10.2009. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилалася на те, що з часу присудження аліментів на утримання сина [PERSON] , змінився її матеріальний та сімейний стан. Судом встановлено, що 06 жовтня 2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Рогівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 06.10.2014. Після державної реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом також встановлено, що [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Донцівської сільськрї ради Новопсковського району Луганської області 12.06.2015. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 23.07.2019 за вих. № 593, малолітня донька позивача [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 26.07.2019 за вих. № 16164, інформація про доходи позивача [PERSON] за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 відсутня. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області за вих. № 323 від 24.07.2019, позивач ніяких видів допомоги не отримує. Відповідно до довідки Новопсковського районного центру зайнятості від 23.07.2019 за вих. № 321, позивач не зареєстрована як безробітна. Таким чином, судом встановлено, що після присудження Новопсковським районним судом Луганської області у 2008 році аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , змінився сімейний та матеріальний стан одержувача аліментів, а саме: 06.10.2014 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] у неї народилася донька [PERSON] , яка також знаходиться на її утриманні. Доказів поліпшення матеріального стану відповідача або зміни його сімейного стану позивачем не надано. Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих додатків від 08.01.2020 за вих. № 10458, інформація про доходи відповідача [PERSON] за період з 1 кварталу 1998 року по 3 квартал 2019 року відсутня. Відповідно до листа Біловодського районного центру зайнятості від 15.01.2020 за вих. №85/02-20, відповідач [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває. Згідно листа Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 16.01.2020 за вих. № 398/07-18 [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, пенсію не отримує. З огляду на викладене, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, приймаючи до уваги, що визначений розмір аліментів в сумі 250,00 грн. щомісячно є не достатніми для нормального забезпечення утримання дитини, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів та доказів на їх підтвердження суду не надав, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд вважає, що розмір аліментів у сумі 1500,00 грн. щомісячно буде достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу позову збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у справі №459/2181/17 від 12 вересня 2018 року та постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі №632/580/17, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). У відповідності до приписів абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 5.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» новий розмір аліментів (збільшений) стягується з дати набрання рішенням суду законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн, від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved