Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 13.06.2018 між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.04.2020 було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Місце перебування батька дитини невідоме, так як на початку червня 2020 року переховуючись від слідства він виїхав у невідомому напрямку. Сином він взагалі не цікавиться та участі в його вихованні не приймає. Тому вона змушена була переїхати до батьків у м. Першотравенськ. На даний час позивач разом із сином мешкають в квартирі її матері за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що відсутність законного рішення про визначення місця проживання дитини із матір`ю суперечить інтересам дитини, оскільки зареєструвати місце проживання дитини у м. Першотравенськ без згоди батька виявилось неможливим, а отримати його згоду не можливо, оскільки його місцезнаходження їй не відоме. Позивач вказала, що не буде чинити перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Позивач у судове засідання не з`явилась, просила слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника та прийняти рішення суду враховуючи висновок органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 13.06.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року було розірвано (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9). З копій витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1238-1836770-2018 та довідки про склад або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 5562 від 04.12.2020 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 10). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 56). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони по справі проживають окремо, а дитина на даний час проживає разом із матір`ю, позивач постійно піклується про дитину, бере участь у її розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved