Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просять визнати, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: будинок № 2 по вул. Пушкіна в смт. Степань Сарненського району Рівненської області, в обґрунтування якого посилаються на те, що є власником вказаного житла, однак, у звязку з тим, що відповідач, зять [PERSON], який протягом досить тривалого часу там не проживає, залишив житло, не знявся з реєстрації житла, позивач не має змоги реалізувати право власності на житло. Представник позивача [PERSON] згідно заяви позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Ст. 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. Встановлено, що право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема з правочинів. Ст. 391 ЦК України закріплює правомочність власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча воно і не поєднане з позбавленням володіння. Судом встановлено, підтверджується наявними в справі доказами, що спірне житло на належить позивачу відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 29875111; відповідач не проживає більше 1 року в спірному житлі. Добровільно відповідач знятись з реєстрації не бажає. Будь-яких договорів наймання, піднаймання, оренди тощо щодо будинку між сторонами не укладено; відповідач не несе витрат на оплаті комунальних послуг житла. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідач вселився до спірного будинку в установленому законом порядку та набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, за відсутності між сторонами зобовязальних відносин, позивач, як власник житла, що знаходиться за адресою: будинок № 2 по вул. Пушкіна в смт. Степань Сарненського району Рівненської області, вимагаючи визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, діє правомірно, оскільки як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження будинком, що належить їй на праві власності, а тому відповідача, як колишнього члена сімї, який не знявся з реєстрації, більше року не проживає за місцем реєстрації, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved