Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування сараями літ. Б, літ. Б1, літ И на земельній ділянці під будинком [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] демонтувати паркан із сітки-рабиці по земельній ділянці між домоволодіннями [ADDRESS] . У судовому засіданні сторона позивача наполягла на заявлених позовних вимогах, а відповідачі до суду не явилися, не повідомивши про причини неявки. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , право власності на [PERSON] 1 зареєстровані товариством з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ», сарай И зазначений в технічній документації на житловий будинок як самовільний. Учасниками права спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] є відповідачі, [PERSON] належить право на 31/50 частину будинку (19/50 + 6/25), [PERSON] 19/50 його частин. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із роз`ясненнями пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» \~\~\~відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Виходячи з наведеної норми цивільного законодавства і роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підставою для звернення особи, яка є власником, до суду за захистом права є наявність перешкод у здійсненні нею користування майном з боку відповідачів. Відповідно до положень п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території. При цьому,\~висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею\~для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій. Відповідно до ст. 376 ЦК України якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Вирішуючи вимоги позову про демонтаж сітки-рабиці, яка використовується відповідачами як паркан, суд знаходить ґрунтовними ці вимоги, оскільки це вочевидь порушує право позивачки на догляд за належними їй сараями Б і Б1 - з наданих позивачкою фотознімків \~випливає, що спірна сітка розташована майже впритул до належних позивачці сараїв Б, Б1. У зв`язку із встановленими обставинами суд погоджується з твердженнями позивачки про неможливість догляду за сараями та їхнього обслуговування, що впливає на її право користування належним їй майном, і вважає за можливе захистити право в обраний нею спосіб, так як в силу закону самочинна споруда, яка порушує права та інтереси інших осіб, підлягає знесенню особою, що здійснила будівництво. Натомість, сарай позивачки за літ. И є також самочинним, а тому не належить на праві власності [PERSON] , через що положення статей 391, 396 ЦК України не розповсюджуються, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню в частині зобов`язання відповідачів демонтувати паркан\~із сітки-рабиці\~по межі\~між домоволодіннями,\~але лише\~на ділянці,\~яка проходить\~повз сараївБ і Б1.

Outcome: partial