Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що їхній спільний від шлюбу син, [PERSON], [INFO], перебуває на повному її утриманні та потребує матеріального забезпечення у звязку з тим, що відповідач коштів для цього не надає, тобто ухиляється від виконання батьківського обовязку утримувати дитину до досягнення повноліття. Позивач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась. Надала до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу за даним позовом розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно зі змістом ч.ч. 4, 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до інформації виконавчого комітету Ватутінської міської ради [PERSON], [INFO], з 12.03.2013 року зареєстрований за адресою: вул. 2-га Карєерна, 4, м.\~Ватутіне Черкаської області, тож копія позову з додатками та судові повістки на імя відповідача надсилались за вказаною адресою. Таким чином, відповідач, вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак повторно у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Заперечення щодо позовних вимог, заяви про визнання позову чи про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Задовольняючи позов частково суд виходить з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 110887, виданого виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 22.03.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів 2011 року складено відповідний актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на Павлік. Від даного шлюбу у сторін 13.04.2011 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СР № 134305, видане 05.05.2011 року Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області, у якому його батьком вказано відповідача [PERSON], а матірю [PERSON] Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], серії АХ №\~874319, звільнено з 23.11.2016 року з посади продавця продовольчих товарів у звязку з закінченням строку договору, а упродовж періоду часу з 02.12.2016 року 09.02.2017 року позивач отримувала виплату допомоги по безробіттю. ідповідно до довідки № 78, виданої 14.06.2017 року Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: вул. 2-а Карєрна, 4, м. Ватутіне Черкаської області. Склад сімї: [PERSON], [INFO], мати, [PERSON], [INFO], чоловік, [PERSON], [INFO], син. Станом на день подачі позову [PERSON], [INFO], який є спільним сином сторін, виповнилось повних 6 років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколу № 7 до неї, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.\~7,\~8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд,

Outcome: partial