Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб сторони зареєстрували 28.04.2017 у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №538. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається з матір`ю. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, викликаного розбіжностями поглядів на сімейні відносини і обов`язки кожного з подружжя по вихованню сина та в питаннях ведення спільного господарства. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного. Ухвалою судді від 23.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання позивач надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує. Просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідачем також надано до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що спільне життя не склалось із-за нерозуміння один одного та втрати почуття любові. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28.04.2017 у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №538 (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ( а.с. 3). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved