Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 2013 року по 30.04.2017 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання у них народилась донька, фактичні шлюбні відносини не склалися, сторони припинили спільне проживання, після цього донька залишилась проживати з матір`ю. Відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріально не підтримує дитину, у зв`язку з чим звернулася до суду. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року Суворовським районним судом міста Одеси прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. (а.с. 36,37). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів були залишені без розгляду. (а.с. 71). Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 74). Позивачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, матеріали справи містять клопотання представника позивача-адвоката Боровик А. О. про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову. (а.с. 75). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся неодноразово належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 76-79). Правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, свою правову позицію виклав в висновку від 31 липня 2020 року №01-05-3/266 вх., просив винести рішення з урахуванням прав та інтересів дитини, проти задоволення позову не заперечував. (а.с. 61-63). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. Судом встановлено, що сторони з 2013 року знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблений актовий запис № 162. З 30.04.2017 року після розірвання фактичних шлюбних відносин донька залишилась проживати з позивачкою. Позивачка з донькою були взяті на облік, як внутрішньо переміщенні особи, що підтверджується довідкою від 04.03.2019 року № 5138-5000055374, виданою Управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси, фактичне постійне місце проживання: [ADDRESS] . З 2018 року [PERSON] знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , який і займається вихованням малолітньої. У дівчинки з ним прекрасні відносини, вона його називає батьком, рідного батька не знає, позивачка разом [PERSON] матеріально забезпечують родину. З моменту припинення відносин між сторонами відповідач не виявляє будь-якої турботи про доньку, життям та розвитком малолітньої дитини не цікавиться, нормальних стосунків з нею не підтримує. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, таке ухилення полягає в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дівчинки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та матеріально не забезпечує. Згідно характеристики з місця проживання [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою - [PERSON] . Позивачка піклується про свою дитину, бере активну участь в її вихованні, вона привчає доньку до праці, займається її додатковою освітою, особисто бере участь у вирішенні всіх питань, що виникають при навчанні в освітніх установах. У виховані дитини її допомагає [PERSON] , якого дитина називає батьком. Донька весь час охайна, добре вдягнута та доглянута. Інших осіб, які брали або беруть участь у виховані [PERSON] сусіди не бачили та не знають. [PERSON] повністю матеріально утримує доньку, та проводять весь свій вільний від роботи час з дитиною. Згідно з характеристики з дитячого садочку [PERSON] , відвідує Одеський ДНЗ «Ясла-садок» № 42 та характеризується позитивно. Вихованням та розвитком дитини займається матір - [PERSON] та вітчим [PERSON] , які постійно приводять і збирають дитину. У дівчинки є все необхідне для перебування в дитячому садочку, вона завжди чиста та охайна. Вітчим [PERSON] приймає активну участь в житті групи, надає допомогу в ремонті та благоустрою. За час перебування в закладі [PERSON] рідній батько дитини - [PERSON] , жодного разу не з`являвся, не цікавився життям дитини. Згідно відповіді на адвокатський запит Адміністрація КНП «Дитячої міської поліклініки № 2» зазначила, що дитина - [PERSON] перебуває на обліку в КНП «ДМП №2» ОМР з 11.03.2019 року. Позивачка уклала декларацію на медичне обслуговування своєї дитини з лікарем педіатром. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно до ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд ухвалює судове рішення щодо малолітньої,

Outcome: approved