Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначенням позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 05.08.1995 року по 19.05.2005 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2008 року з Нагороного О.К. було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] р.н, і дочки [PERSON] - [INFO] р.н, щомісячно по 5000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 01 липня 2008 року. Однак, [PERSON] аліменти сплачував не регулярно, в результаті чого утворилась заборгованість. 13.02.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у справі №2/410/5923/12 було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50000,00 грн. Вказане рішення [PERSON] у добровільному порядку не виконано. Примусове виконання цього рішення було розпочате ВДВС Дніпропетровського РУЮ, однак жодного платежу не було здійснено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2011 року по справі №22ц-3288/2011 [PERSON] було відмовлено у звільненні його від сплати заборгованості по аліментам, але було зменшено розмір аліментів до 500,00 грн. на кожну дитину та видано другий виконавчий лист. На підставі матеріалів виконавчого провадження №39530003 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 50000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.07.2008 року і до 27.01.2011 року, враховуючи також, що не всі надані боржником докази оплати містять дату оплату грошових коштів, а містять лише власноручні дописи боржника на платіжних документа, що унеможливлює точне визначення за який саме місяць та рік проводилась оплата аліментів, вважає за необхідне визначити заборгованість [PERSON] по аліментам в сумі 236887,10 грн., виходячи з наступного. Всього відповідачем [PERSON] мало бути сплачено за виконавчим листом №2-2301/2008, виданим 29.10.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, сума 308387,10 грн. Фактично боржником сплачено 71500,00 грн., на підставі платіжних документів наданих ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Таким чином, заборгованість [PERSON] становить 236887,10 грн. (308387,10 грн. - 71500,00 грн.). Однак, довідки, які були надані позивачу місять розбіжності щодо розміру аліментів, у зв'язку з чим існує потреба у визначені в судовому порядку розміру заборгованості [PERSON] за виконавчим листом №2-2301/2008, виданим 29.10.2008 року. На підставі викладеного, та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила визначити заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], починаючи з 01.07.2008 року по виконавчому листу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-2301/2008 від 29.10.2008 року, який знаходиться на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в розмірі 236887,10 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, для участі у розгляді справи свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON], оскільки його неявка може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду. Відповідач Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає неявку представника неповажною та вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Представник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача та представника Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1995 року по 19.05.2005 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2008 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] р.н, і дочки [PERSON] - [INFO] р.н, щомісячно по 5000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2008 року. Також у вказаному рішенні суду було зазначено допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах місячного платежу. Рішення суду набрало законної сили 28.10.2008 року. 29.10.2008 року [PERSON] було видано виконавчий лист на підставі вказаного рішенням суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2010 року встановлено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] року народження і дочки [PERSON] - [INFO] року народження, щомісячно по 500 грн. на кожну дитину до досягнення кожною з цих дітей повноліття, починаючи таке стягнення з дня вступу цього рішення в законну силу. Вказане рішення набрало законної сили 27.01.2011 року. В матеріалах виконавчого провадження наявне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2012 року, за яким [PERSON] звільнено від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 220387,10 грн., яка складається за період з 01 серпня 2008 року по 01 серпня 2011 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2012 року вказане рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.09.2012 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2012 року скасована, справу передано до на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2012 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення їх сплати відмовлено. Однак, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2012 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2012 року за нововиявленими обставинами, у зв'язку з чим рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2012 року було скасоване та призначене до судового розгляду. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50000 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.03.2013 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наданих ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 16.12.2008 року на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ надійшов виконавчий лист № 2-2301, виданий 29.10.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочки - [PERSON], [INFO], щомісячно по 5000 гривень на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. 16.12.2008 року державним виконавцем Науменко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №10554612). 06.05.2011 року державним виконавцем Гресь Т.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 04.08.2011 року державним виконавцем Гресь Т.О. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.37, ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а 03.02.2012 року на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яка слугувала підставою для зупинення виконавчого провадження, на підставі чого 03.02.2012 року державним виконавцем було винесено постанова про поновлення виконавчого провадження. Однак, після поновлення виконавчого провадження до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла заява стягувача про передачу виконавчого листа № 2-2301/2008 від 15.10.2008 року за зареєстрованим місцем проживання боржника [PERSON] та здійснення ним підприємницької діяльності, тобто до ВДВС Дніпропетровського РУЮ. 04.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ВДВС Дніпропетровського РУЮ. 09.12.2011 року на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ надійшов виконавчий лист №2-5134, виданий 01.12.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочки - [PERSON], [INFO] р.н, щомісячно по 500 гривень на кожну дитину до досягнення кожною з цих дітей повноліття, починаючи таке стягнення з дня вступу цього рішення в законну силу. За цим виконавчим листом 09.12.2011 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві були відкриті виконавчі провадження, а 04.04.2013 року - винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, копії яких разом з виконавчими документами направлено для подальшого виконання за місцем проживання боржника до ВДВС Дніпропетровського РУЮ. 09.08.2013 року на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві з ВДВС Дніпропетровського РУЮ надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.07.2013 року та виконавчий лист № 2-410/5923/13 від 26.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50 000 грн. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.07.2013 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ боржник за зазначеною стягувачем адресою не мешкає понад 10 років, майна, належного боржнику не виявлено; був виписаний 11.04.2013 року для реєстрації за адресою, що територіально віднесено до Солом'янського району м. Києва, і фактично мешкає та працює, будучи власником ТОВ «Незалежна Адвокатська Компанія «Монігум». На підставі вказаного виконавчого листа 09.08.2013 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ЄДРВП № 39310570). Крім того, 27.08.2013 року з ВДВС Дніпропетровського РУЮ на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшли постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2301 від 29.10.2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно по 5 000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття та виконавчого листа № 2-5134/2010 від 01.12.2011 про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно по 500 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. Також державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві були відкриті виконавчі провадження (ВП №№ 39530003, 39529856). Разом з тим, відповідно до складеного 26.09.2013 року державним виконавцем Пішковцій О.В. розрахунку заборгованості за вищезазначеними виконавчими листами за [PERSON] рахується заборгованість, яка станом на 01.09.2013 року складає: за виконавчим листом №2-2301, виданим 29.10.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ, в розмірі 210887,00 грн.; за виконавчим листом №2-5134/2010, виданим 01.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ в розмірі 5529,32 грн.; за виконавчим листом №2-410/5923/13, виданим 26.03.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області в розмірі 50000,00 грн. 13.12.2013 на адресу ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла заява [PERSON] про об'єднання виконавчих проваджень №39530003, №39539856, №39310570 у зведене виконавче провадження. 23.12.2013 державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій О.В. було винесено постанову про об'єднання виконавчого провадження №39539856 у зведене виконавче провадження №41332569, а також винесені постанови від 23.12.2013 року про об'єднання виконавчого провадження №39530003, №39310570 та №39539856. Позивач просила визначити заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], починаючи з 01.07.2008 року по виконавчому листу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-2301/2008 від 29.10.2008 року, який знаходиться на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в розмірі 236887,10 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.07.2015 року, у задоволенні позову [PERSON] до ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області, ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, [PERSON] про визначення суми заборгованості по аліментам було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 24.02.2016 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.07.2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В ході нового розгляду цивільної справи по суті судом було витребувано матеріали виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] В матеріалах виконавчого провадження міститься довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за період з 01.07.2008 року по 01.01.2015 року, згідно якої, за виконавчим листом №2301 від 29.10.2008 року виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.07.2008 року і до досягнення ними повноліття, заборгованість складає 236877,10 грн. Проти зазначеної суми заборгованості фактично не заперечувала представник ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття ст. 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати,

Outcome: approved