Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, свої позовні вимоги мотивує тим, що вона як спадкоємниця проживає в [INFO]. В 1998 році дочка зареєструвала шлюб з [PERSON] 12.09.1998 року він був зареєстрований у спірному будинку. Від їх спільного проживання народилося двоє дітей, які теж зареєстровані в даному будинку. 07 липня 2014 року шлюб між її дочкою і відповідачем був розірваний і з того часу відповідач в будинку не проживає. Реєстрація відповідача в її будинку створює для неї додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та неможливості отримання субсидії. Факт постійного, протягом року, непроживання відповідача в її будинку стверджується актом обстеження з участю депутата селищної ради та членів комісії. Оскільки відповідач відмовляється добровільно виписатися з її будинку, то змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обємі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та показав, що дійсно він після розірвання шлюбу в спірному будинку протягом року не проживав, лише кілька разів приїжджав провідати своїх дітей. Факт непроживання з липня 2014 року по даний час у спірному будинку ствердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, а також, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Так в судовому засіданні відповідач визнав ті обставини, що дійсно протягом року після розірвання шлюбу у спірному будинку не проживав і на даний час згідний про зняття його з реєстрації. Згідно із записів у будинковій книзі с. Долинка №34 [PERSON] зареєстрований як член сімї 18.09.1998 року. Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори від 09 квітня 2015 року спадкоємцем житлового будинку с. Долинка, вул. Долинка буд. 34, Іваничівського району після смерті матері [PERSON] є її дочка [PERSON] З актів обстеження факту проживання жителів смт. Іваничі за участю комісії в складі депутата селищної ради [PERSON] та членів комісії [PERSON] і [PERSON] від 20.04.2015 року та 19.06.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] з липня 2014 року в будинку по вул. Долинка, 34, який належить [PERSON], хоча і прописаний, але не проживає. Згідно рішення Іваничівського районного суду від 07 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, дочок [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зміст цієї статті свідчить, що член сім'ї власника може бути визнаний втратившим право користування житлом у разі його відсутності по місцю проживання понад один рік без поважних причин. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному будинку понад один рік - встановлені законом строки, не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №34 по вул. Долинка в смт. Іваничі Волинської області є обґрунтованим, всі наведені в ньому обставини мають підтвердження. На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 163 ЖК України,

Outcome: approved