Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь додаткові понесені витрати на навчання сина [PERSON], в розмірі 24\~259,26 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, доповнивши їх зміст заявою від 03.11.2017 року, посилається на те, що від цивільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. На підставі виконавчого листа №175/2900/15 від 08.10.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення 23-річного віку, починаючи з 22.07.2015 року. Відповідач не сплачує аліменти, у звязку з чим станом на 22.02.2017 року має заборгованість у розмірі 17\~146,31 грн. Наразі дитина навчається на платній основі у ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України» на денній формі. Термін навчання складає 2014-2020 роки. Крім того, [PERSON] навчається на заочній формі навчання у Дніпропетровському національному університеті ім..[PERSON] з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 рік. Оскільки позивачка самостійно не має можливості сплачувати вартість навчання сина, відповідач матеріальної допомоги не надає, змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №431162. На підставі виконавчого листа №2-175/2900/15-ц, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 08.10.2015 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення 23-річного віку, починаючи з 22.07.2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним виконавчим листом, виданого державним виконавцем Шевченківського ДВСУ м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 22.02.2017 року становить 17\~146,31 грн. Відповідно до договору №5.01.юв.2014 від 12.08.2014 року [PERSON] є студентом денної форми навчання ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України», на платній основі. Термін навчання складає 2014-2020 роки. Також, відповідно до Договору №663-16 від 03.08.20156 року [PERSON] є студентом заочного відділення Дніпропетровського національного університету ім..[PERSON] з терміном навчання 01.09.2016 року по 30.06.2020 року на платній основі. Сторони по справі проживають окремо, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка самостійно сплачувала навчання сина, що підтверджується квитанціями та чеками, які додані до позову та не викликають сумніву у суду. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Отже, позивачка довела у судовому засіданні, що дитина потребує матеріальної допомоги на навчання, тому з відповідача слід стягнути 24\~259,26 грн. на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved