Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається не те, що 17 вересня 2016 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2216. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. На даний час позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших джерел доходу у неї не має. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Домовленості між сторонами про порядок утримання дитини не досягнуто. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача, з якою проживає дитина, також не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Між сторонами 17 вересня 2016 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2216 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №296458). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 475860 від 17 лютого 2017 року), батьком дитини записаний відповідач по справі. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від дитини. Проте домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дружину. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до квитанції №17 від 23 серпня 2017 року позивачем в рахунок оплати послуг адвоката сплачено 800 грн. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved