Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди мотивуючи тим, що відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року по справі №2-1952/09 про розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою [PERSON] із часткою 37/100 частин домоволодіння № 18 по пров. Мирному у смт Антонівка було виділено у власність частину житлових будівель та у користування земельну ділянку під домоволодінням. Іншу частину домоволодіння у власність та земельну ділянку у користування було виділено [PERSON] Виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 06.11.2009 року № 2-1952 було завершено у звязку із фактичним виконанням. 21.11.2014 року [PERSON] подарувала [PERSON] 37/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, пров. Мирний, 18, розташованого на земельній ділянці загальною площею 484,0 кв.м. Разом з тим [PERSON] без згоди власника збудовано капітальну огорожу зі сторони пров. Мирного, якою перекрито вхід на присадибну ділянку [PERSON] Для захисту свого права позивач звернулась до суду. За результатами розгляду 16.12.2015 року апеляційним судом Херсонської області було прийнято рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, згідно якого позов було задоволено та було зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею та домоволодінням які належать [PERSON] на праві власності та зобовязано [PERSON] відновити в натурі межі земельної ділянки, які визначені згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року у справі №2-1952/09. Однак до теперішнього часу рішення суду не було виконано та [PERSON] не має доступу до своєї частини будинку, не може провести ремонті роботи, внаслідок чого її власність руйнується. У звязку із неправомірними діями відповідача [PERSON] понесла і продовжує нести матеріальні збитки, викликані необхідністю за власні кошти виконувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.12.2015 року, проводити ремонтні роботи, а також знімати житло, крім того їй була спричинена і моральна шкода. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь 54800,00грн. в рахунок відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоду (збитки), 91000,00грн. в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2016 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2017 року забезпечено позов, шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах заявленої суми стягнення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.04.2017 року призначено по справі судову будівельно технічну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2017 року провадження у справі було відновлено. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Позивач та її представник в судове засідання збільшили позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди з урахуванням проведеної судової будівельно-технічної експертизи від № 15 від 03.07.2017 року, а саме просили стягнути з [PERSON] на користь\~ [PERSON] 61444,00грн.\~ в рахунок відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоду (збитки). В частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги залишились без змін. Судові витрати просили покласти на відповідача. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в повному обємі, посилаючись на те, що [PERSON] не має жодного відношення до порушення прав [PERSON], жодних перешкод не створювала для позивача щодо доступу до її частки у домоволодінні, про існування виконавчого провадження їй не було відомо, окрім того вона на теперішній час відчужила свою частку в домоволодінні на користь своєї матері. Відзив від відповідача не надходив. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року по справі №2-1952/09 про розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, [PERSON] із часткою 37/100 частин домоволодіння № 18 по пров. Мирному у смт. Антонівка було виділено у власність у житловому будинку літ. «А» приміщення № 2-1 (житлова кімната) площею 12,7 кв.м., №2-2 (житлова кімната) площею 10,0 кв.м; №2-3 (житлова кімната) площею 12,6 кв.м., веранда літ. ІІ площею 7,2 кв.м. З надвірних будівель та споруд хвіртка № 2, що становить 37/100 частин домоволодінні, що знаходиться за адресою м. Херсон, с. Антонівка, пров. Мирний, 18. Виділено у користування земельну ділянку площею 177,00 м.кв, яка межує з виділеними будівлями та спорудами з існуючим виходом (входом) на пров. Мирний,18. Відповідно цього рішення [PERSON] було виділено у власність у житловому будинку літ. «А» приміщення; №1-1 (кухня) площею 7,1 кв.м., №1-4 (житлова кімната) площею 10,5 кв.м.; №1-5 (житлова кімната) площею 10,5 кв.м.; №1-6 (житлова кімната) площею 13,4 кв.м., сіни літ. «І» площею 22,6 кв.м. З надвірних будівель та споруд сарай літ. «Б» сарай літ. «Г», надвірна вбиральня літ. «В», ворота № 1, водопровід № 3, мощення №1, що становить 63/100 частин у домоволодінні, що знаходиться за адресою м. Херсон, с. Антонівка, пров. Мирний,18. виділено у користування земельну ділянку, яка межує з виділеними будівлями, з боку фасадної межі та правої бокової межі площею 301 кв.м., в тому числі під будівлями та спорудами з існуючим виходом (входом) на пров. Мирний, 18. Для забезпечення безперешкодного доступу до усіх будівель та споруд в спільне користування співвласників виділено частину земельної ділянки площею 6,00 кв.м. Відповідно до інформації про виконавче провадження від 17.02.2015 року виконавче провадження за № 18773942 на підставі виконавчого листа від 06.11.2009 року № 2-1952 було завершено у звязку із фактичним виконанням. Таким чином, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року було визначено порядок користування земельною ділянкою та розташованими на ній будівлями між [PERSON] та [PERSON] Також судом встановлено, що згідно договору дарування від 21.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]Я [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] 37/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Херсон, с. Антонівка, пров. Мирний, 18, розташованого на земельній ділянці загальною площею 484,0 кв.м. 16.12.2015 року апеляційним судом Херсонської області було прийнято рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, згідно якого позов було задоволено та було: зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 177,00 м.кв. та 37/100 частин частинами у домоволодінні, по пров. Мирному,18 у селищі Антонівка м. Херсона які належать [PERSON] на праві власності шляхом демонтажу капітальної огорожі з боку лівої бокової межі, яка розділяє земельні ділянки виділені у користування згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року у справі №2-1952/09; зобовязано [PERSON] відновити в натурі межі земельної ділянки, які визначені згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року у справі №2-1952/09. Рішення набрало законної сили однак як вбачається з наданих матеріалів виконавчого провадження відповідач жодних дій не вчинила для його виконання. Внаслідок перешкод, що їх чинить відповідач [PERSON] не має доступу до своєї частини будинку, не може провести ремонті роботи, що призводить до руйнування її власності. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від № 15 від 03.07.2017 року, проведеної в рамках цивільної справи, встановлено що вартість відновлювально ремонтних робіт будівель, належних [PERSON], в звязку із відсутністю доступу на земельну ділянку за адресою: м. Херсон, пров. Мирний, 18а складає 53644,00 грн. Допитана в судовому засіданні в якості експерта [PERSON] підтвердила той факт, що рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.12.2015 року є не виконаним відповідачем та зазначила, що для відновлення становища, що існувало після виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.08.2009 року по справі №2-1952/09 про розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, позивач фактично має понести витрати в розмірі 53644,00 грн. Також позивач орендувала житло для проживання внаслідок чого понесла витрати на загальну суму 7800,00грн., що підтверджується Договором найму житлового приміщення від 10.04.2015 року та розписок, щодо отримання коштів з квітня по вересень 2015 року. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов'язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи той факт, що в результаті неправомірних дій (бездіяльності) [PERSON] було заподіяно матеріальної шкоди у вигляді відсутності доступу до своєї власності, руйнування її частини домоволодіння та неможливості його користування для власного проживання, суд вважає, що позивач має право на відшкодування відповідно спричинену їй матеріальну шкоду (понесені збитки) у загальному розмірі 61444,00грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума в розмірі 5000,00 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стороною відповідача не було надано суду достатніх, належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень на позовні вимоги, а саме того що вона в силу обєктивних причин не виконувала рішення апеляційного суду Херсонської області 16.12.2015 року станом на день звернення позивача до суду, натомість надані матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що відповідач мала повну інформацію, щодо необхідності виконання рішення суду однак свідомо його не виконувала. Посилання на той факт, що в 2017 року відповідач відчужила на користь матері свою частку у домоволодіння не звільняє її від обовязків, оскільки збитки які понесла відповідач відносяться саме до періоду коли [PERSON] була власником майна. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] придбала свою частку в домоволодінні вже у такому стані, із збудованим парканом та відсутності доступу, спростовуються дослідженими матеріалами справи, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16.12.2015 року, висновками судової будівельно-технічної експертизи від № 15 від 03.07.2017 року та поясненнями експерта [PERSON] Враховуючи, вищенаведене позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та частковому задоволенню в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача по 551 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору в частині стягнення матеріальної шкоди та 2000 грн. 00 коп. за проведену судової будівельно-технічної експертизи.

Outcome: partial