Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним. Позивач зазначає, що 18.03.2008 р. між нею та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №18/03/2008/840-К/50, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45000, 00 доларів США в порядку і на умовах визначених договором. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №599 від 18.03.2008 р., що укладений між позичальником та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно якого [PERSON] придбає у власність нерухоме майно - квартиру №139, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 9/2. За користування ним встановлено плату у вигляді відсотків. Кінцевий термін повернення кредиту до 17.03.2028. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту та сплати відсотків, передбачених договором було укладено договір іпотеки зазначеної однокімнатної квартири. В подальшому сторони уклали ряд додаткових угод. Вважає, що кредитний договір №18/03/2008/840-К/50 від 18.03.2008 р. є недійсним, так як банком при укладенні договору було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та норми Цивільного кодексу України, також банком не доведена до відома позивача вся необхідна інформація, що поставило її в подальшому в невигідні умоги. Позивач просить визнати недійсним даний кредитний договір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених у ньому, просить його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що в договорі прописані всі умови надання кредиту, до позивача доведена необхідна інформація, до того ж позивач має вищу економічну освіту, на момент укладення договору була працівником Подільського МРУ ВАТ КБ «Надра», ознайомлена з умовами діяльності банку та підписала кредитний договір та додаткові угоди до нього, що свідчить про її згоду з ними. За клопотанням представника позивача по справі призначалась судова економічна експертиза, висновок якої № 217/17-26 від 12.02.2018 року міститься в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2008 р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №18/03/2008/840-К/50, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45000, 00 доларів США в порядку і на умовах визначених договором, що підтверджується копією зазначеного договору. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №599 від 18.03.2008 р., що укладений між позичальником та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно якого [PERSON] придбає у власність нерухоме майно - квартиру №139, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 9/2. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту та сплати відсотків, передбачених договором було укладено договір іпотеки зазначеної квартири. Копія додається. Додатковою угодою №1 від 18.03.2008 р. договір доповнено новим пунктом, який містив вимоги по сплаті комісії за розрахунки за цим договором у вигляді 1,5 % від суми кредиту, що сплачується одноразово на дату видачі/перерахування кредитних коштів. Додатковою угодою №1 від 30.03.2009 р. договір було викладено у новій редакції, згідно якої при умові виконання позичальником умов договору, кредитор кожні 6 календарних місяців зменшуе розмір відсоткової ставки на 0,25 річних. Додатковою угодою №2 від 30.09.2009 р. договір було викладено у новій редакції, згідно якої грошові кошти надаються позичальнику зі сплатою 11,05 % річних. Додатковою угодою №3 від 05.05.2010 р. п. 1.1. договору було викладено у новій редакції, згідно якої кредитор надає позичальнику грошові кошти зі сплатою 10,8 % річних. Додатковою угодою №4 від 02.09.2010 р. п. 1.1. договору викладено у новій редакції, згідно якої змінено щомісячну суму мінімально необхідного платежу на 368, 04 доларів США 04 центи. Додатковою угодою №3 від 24.01.2012 р. змінено рахунки для сплати основного боргу та процентів за користування. Додатковою угодою №4 від 28.04.2012 р. договір викладено у новій редакції містить нову умову відповідальності - штраф у розмірі 3 % від суми кредиту за порушення наступних умов договору (3.3.2-3.3.5., 3.3.7.-3.3.17.). Додатковою угодою №5 від 01.06.2012 р. зменшено щомісячну суму мінімально необхідного платежу до 341, 00 дол. США та рахунок на який має здійснюватися сплата коштів за кредитом. Дані обставини обєктивно підтверджені копіями зазначених договорів, які містяться в матеріалах справи і не оспорюються сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Оскільки позивач [PERSON] підписала кредитний договір та всі додаткові угоди, які були укладені між сторонами в подальшому, в яких прописано всі умови видачі кредиту, забезпечення кредиту, сплати заборгованості, права та обовязки сторін, відповідальність та звільнення від відповідальності, а також інші умови кредитного договору та здійснювала погашення по кредиту та нарахованих відсотках, суд вважає, що позивач добровільно погодилась на дані умови договору та виконувала їх протягом певного часу. Отже банком було доведено до відома відповідача всю необхідну інформацію стосовно кредитного договору. Відповідно до рішення Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011 року, дія ЗУ «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до зазначеного рішення було внесено зміни в підпункт «д» ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» де зазначено «Орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача, тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту». Сукупна вартість кредиту вираховується від загальної кількості місяців користування кредитом. Відповідно до п. 3.8 Правил надання інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту закріплено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. При укладанні кредитного договору № 18/02/2008/840-К/50 від 18.03.2008 року в іноземній валюті, позичальник попереджався про можливі валютні ризики і про те, що банк не несе відповідальності за них, а відповідальність лежить на самому позичальнику, так як курс гривні відносно долара США є змінною величиною. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Висновок експерта № 217/17-26 від 12.02.2018 року, суд не бере до уваги, так як зазначені в ньому обставини не мають значення для вирішення даної справи і не підтверджують недійсності укладеного 18.03.2008 р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» кредитного договору. За таких обставин по справі, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку що позов є безпідставним, недоведеним та таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed