Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. починаючи з моменту звернення з даним позовом до суду і до закінчення дитиною навчання, стягнути витрати пов`язані з перекладом з польської мови на українську мову договори про навчання та договір оренди житлового приміщення в розмірі 1 188,00 грн., а також витрати пов`язані з одноразовим вступним внеском відповідно до договору про навчання №29266/2018 від 29.08.2018 року у розмірі 2 961,73 грн. Мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача. Починаючи з серпня 2018 року [PERSON] є студенткою Університету педагогіки і адміністрації ім. Мєшка 1 у місті Познані, Республіка Польща. Навчання відбувається на денному відділенні на платній основі. Щорічна оплата, відповідно до умов договору про навчання складає 1100 EUR. Оплата за навчання здійснюється в 12 щомісячних частинах у розмірах 100 EUR з вересня до червня та у розмірі 50 EUR за липень та серпень щомісячно. Відповідно до курсу НБУ станом на 25.05.2019 року 100 EUR складає 2 961,73 коп. Окрім того, відповідно до умов договору про навчання позивачем на рахунок університету було сплачено одноразовий вступний внесок у сумі 200 EUR, що становить 5 923,46 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 25.05.2019 року. У зв`язку з денною формою навчання, позивач орендує житлове приміщення в м. Познань, Республіка Польща, орендна плата якого складає 2050 злотих за місяць, тобто 14 128,44 грн., оскільки станом на 25.05.2019 року відповідно до курсу НБУ 1 польський злотий дорівнює 6,8919 грн. Відповідач у вихованні повнолітньої доньки участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Окрім цього позивач має на утриманні малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На разі позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує державну допомогу як малозабезпечена сім'я. У зв`язку із викладеним та відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25 листопада 2019 року відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву у якому просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Мотивуючи тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження навчання саме до двадцяти трьох років, що унеможливлює стягнення аліментів у розмірі, зазначеному позивачем. В частині вимог позивача про стягнення коштів на оренду житлово приміщення, відповідач зазначає, що договір оренди укладався на період з 01.12.2018 року по 31.08.2019 року, таким чином станом на день подачі позову до суду строк дії даного договору закінчився. 23 січня 2020 року через канцелярію суду позивач подала заяву про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати пов`язані з перекладом документів з польської мови на українську мову, відповідно до рахунку оплати №21 від 13.01.2020 р. у сумі 650,00 грн., витрати пов`язані з наданням правової допомоги за договором №1-ц від 20.01.2020 р. у сумі 2500,00 грн., а також витрати пов`язані з оформленням документів для отримання візи на ім`я [PERSON] для виїзду до Республіки Польща, а саме страховий внесок та консульські витрати у сумі 900,00 грн. 23 січня 2020 року через канцелярію суду позивач подала відповідь на відзив у якому зазначила, що стан здоров`я відповідача є задовільним та ним не обґрунтовано причини неможливості виплачувати аліменти у розмірі, заявлених у позові. Посилаючись на ст.. 182,184, 191 199 Сімейного кодексу України позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в місті Києві, про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №607. У матеріалах справи знаходиться копія договору про навчання №29266/2018 про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в Університеті педагогіки і адміністрації ім. Мєшка 1 у місті Познані , укладений між позивачем та Університетом педагогіки і адміністрації ім. Мєшка 1 у місті Познані. У розділі 4 вказаного договору зазначеного, що щорічна плата за навчання у 2018/2019 навчальному році становить 1.100 EUR. Оплата за навчання здійснюється в 12 щомісячних частинах: у розмірі 100 EUR кожна, за місяці з вересня до червня, у розмірі 50 EUR кожна, за місяці липень і серпень. Щомісячну оплату за навчання Студент зобов`язаний сплачувати наперед, до 10 числа попереднього місяця. Перша частина оплати за навчання повинна бути сплачена не пізніше 10 вересня 2018 року. Незалежно від вищевикладеного, у зв`язку з укладенням цього Договору, про навчання, Студент сплачує одноразовий вступний внесок у розмірі 200 EUR протягом 7 днів від дня подачі документів для вступу. Відповідно до довідки, виданої Вищою школою педагогіки та адміністрації ім. Мєшка 1 в Познані, [PERSON] здійснила оплату за період 09/2018 - 08/2019 у 2018/2019 навчальному році. Оплату здійснює щомісяця. Заборгованість за перший рік навчання відсутня. Як убачається з довідки, виданої ректором Вищої школи педагогіки та адміністрації ім. Мєшка 1 в Познані від 29.20.2019 року, про продовження іноземцем навчання, [PERSON] зарахована на навчання на період з 01.10.2018 р. до 30.09.2021 р. Навчання здійснюється у стаціонарній формі на платній основі. Відповідно до Договору оренди житлового приміщення укладеного 27.11.2018 року у місті Познань між [PERSON] та [PERSON] на період з 01.12.2018 р. по 31.08.2019 р. орендна плата житлового приміщення [ADDRESS] , сегмент «j» становить 2050 злотих. Відповідно до Додаткової угоди до Договору оренди житлового приміщення укладеного 27.11.2018 року, стосовно житлового приміщення [ADDRESS] , сегмент «j», термін оренди продовжений до 31 серпня 2020 року. Додатково на утриманні [PERSON] перебуває малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1338. Відповідно до довідки виданої Голосіївським районним в м. Києві управлінням праці та соціального захисту населення від 16 травня 2019 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Голосіївському РУПСЗН та отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я. За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] навчається на денній формі навчання, не працює, стипендію не отримує, матеріально себе не утримує. А відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що обов`язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання покладено на обох батьків. Відповідач [PERSON] за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, є особою працездатного віку. Згідно із ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За положеннями ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Виходячи із спільного обов`язку батьків приймати участь в утриманні дитини, суд враховує, можливість надання такого утримання і другим з батьків - матір`ю дитини, так як остання за станом здоров`я може приймати участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки також є особою працездатного віку. Крім того, нею проведено оплату за навчання доньки за перший навчальний рік, що також в сукупності з дослідженими доказами свідчить про її можливість нести витрати на утримання доньки із відповідачем спільно. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, суд також звертає увагу, що законодавець не встановлює, що аліменти на утримання повнолітніх дочки сина, які продовжують навчання, підлягають стягненню щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296цс15, в якому зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Позивач обґрунтовуючи розмір аліментів які вона потребує на утримання повнолітньої [PERSON] , що продовжує навчання надала лише копію договору №2017/DLx-SM1№29266/2018 про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в Університеті педагогіки і адміністрації ім. Мєшка 1 у місті Познані та договір житлового приміщення [ADDRESS] , сегмент «j» від 27.11.2018 року. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували розмір матеріальної допомоги, яку потребує позивач (зокрема, вартості проїзду, проживання, харчування, вартості підручників), до матеріалів справи позивачем не подано. Враховуючи викладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства та з огляду на надані позивачем докази, суд вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить 1/2 частину вартості навчання в Університеті педагогіки і адміністрації ім. Мєшка 1 у місті Познані до закінчення [PERSON] навчання в Університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання. А також Ѕ частини одноразового вступного внеску відповідно до Договору про навчання та Ѕ частини витрат пов`язаних з оформленням документів на отримання візи на ім`я [PERSON] Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з орендою житлового приміщення в м. Познань, Республіка Польща, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до параграфу 5 Договору оренди житлового приміщення укладеного 27.11.2018 року у місті Познань між [PERSON] та [PERSON] , у приміщенні окрім орендаря проживають наступні особи: [PERSON] , закордонний паспорт [NUMBER] та [PERSON] , закордонний паспорт № [NUMBER] . Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцеві орендну плату у розмірі 2050 злотих - п.1.параграф 4 даного Договору. Як зазначалось позивачем 2050 злотих становить 14 128,44 грн., оскільки станом на 25.05.2019 року відповідно до курсу НБУ 1 польський злотий дорівнює 6,8919 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що суму коштів яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить 2 354,74 грн., тобто Ѕчастини вартості оренди житлового приміщення із розрахунку 14 128,44 :3= 4709,48 грн. за особу, оскільки вказане житлове приміщення орендує три особи. У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав до суду Договір про надання правової допомоги № 1ц від 20.01.2020 року. Відповідно до умов якого сторонами погоджено наступний обсяг завдань: усна консультація, складання письмової відповіді на відзив, підготовка клопотання про витребовування доказів. Як зазначено в протоколі про погодження обсягу та суті правової допомоги та розміру гонорару, сума вартості послуг становить 2500,00 грн. Відповідно до квитанції від 23.01.2020 року за №1593181875.1 [PERSON] було сплачено 2500,00 грн. за надання послуг з правової допомоги, згідно договору про надання правової допомоги № 1ц від 20.01.2020 року. Згідно акту прийому - надання правової допомоги від 22.01.2020 року, умови передбачені протоколом про погодження обсягу та суті правової допомоги та розміру гонорару від 20.01.2020 року, Адвокатом виконані в повному обсязі. А відтак, позовні вимоги в частині стягнення витрат з наданням правової допомоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат пов`язаних з оформленням документів для отримання візи на ім`я [PERSON] та витрат пов`язаних з перекладом документів з польської мови на українську мову суд зазначає наступне. В розуміні ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати із залученням перекладачів. [PERSON] було надано до суду рахунки на оплату послуг з перекладу з польської мови на українську, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №13-01 від 13.01.2020 року на суму 0,650 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера №20-15 від 20.05.2019 року на суму 1188,00 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з оформленням документів для отримання візи на ім`я [PERSON] у розмірі 0,900 грн. Матеріали справи містять докази сплати позивачем відповідних послуг, а саме: квитанцію №10 від 03.12.2019 року по сплаті консульських послуг у сумі 0,370 грн., квитанцію №ПН1271752 від 03.12.2019 року по сплаті страхового платежу за договором страхування у сумі 1 440,00 грн. За приписами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених чим Кодексом випадках. А відтак, на користь позивача витрати пов`язані з оформленням документів для отримання візи на ім`я [PERSON] підлягають стягненню у розмірі 0,900 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення в частині стягнення на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід Держави в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial