Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом , в обґрунтування позову вказала, що [INFO], помер спадкодавець - [PERSON] (свідоцтво про смерть від 02.01.2013 р., серії [NUMBER]), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9.720 га., розташованої на території Української сільської ради. Дана земельна ділянка належала на праві приватної власності спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 03.05.2001 р., серії ІУ-ДП №037304.За життя спадкодавець склав заповіт, згідно якого заповів зазначену земельну ділянку Позивачці. Даний заповіт складено 17.07.2012 р., посвідчено секретарем Української сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №66. Відповідно до діючого законодавства Позивачка 25.06.2013 р., звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок чого була відкрита спадкова справа №54650668 та надано Позивачці витяг про реєстрацію справи в спадковому реєстрі №34358013. Відповідно довідки Відповідача від 25.06.2013 р., за №941/8 спадкодавець на день смерті проживав один. 10.11.2014 р., Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Однак нотаріус своєю постановою від 10.11.2014 р., відмовив Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через ненадання останньою витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо успадкованої земельної ділянки. Для отримання витягу з ДЗК Позивачка звернулася до Управління Держземагентства у Петропавлівському районі з відповідною заявою. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру №150 від 20.10.2014 р., у Державному земельному кадастрі на даній земельній ділянці знаходяться пам'ятки археології (кургани), у зв'язку з чим земельна ділянка підлягає архівації відповідно до технічної документації щодо встановлення меж, яку необхідно буде замовити в землевпорядній організації власником земельної ділянки після оформлення права на спадщину. Позивачка на підставі ст.ст. 1216,1218,1225,1268 ЦК України звернулась до суду, з даним позовом, за захистом порушеного права. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала і запевнила суд, що іншого способу захисту порушеного права, ніж звернення до суду з даним позовом, Позивачка не має. Пояснила, що померлий [PERSON] був належним власником земельної ділянку, яку він заповів Позивачці і вона погоджується після прийняття даної спадщини замовити необхідну технічну документацію щодо зміни розміру земельної ділянки через те, що на ній були визначені пам'ятки археології. Без прийняття спадщини та визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку провести всі необхідні дії неможливо, прохає задовольнити її позов. Позивачка погоджується на те, що розмір земельної ділянки може бути змінений після виготовлення технічної документації та виключення з її розміру пам'яток археології. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, але наголосила на тому, що Позивачка не зможе зареєструвати за собою права на вказану ділянку без виділення з вказаної ділянки пам'яток археології через що розмір ділянки буде зменшений. На даний час ця земельна ділянка не внесена до державного реєстру земель і після визнання на неї права власності за Позивачкою будуть виконані всі необхідні дії, і в державний реєстр буде внесена земельна ділянка вже на ім'я спадкоємця [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, позов визнав та прохає розглянути справу в їх відсутність. Вислухавши представника позивачки, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.01.2013 р., серії [NUMBER] та заповітом від 14.07.2012 року зареєстрованому відповідачем та зареєстрованому у реєстрі за №66. Станом на 25.06.2013 року даний заповіт не змінений та не відмінений про що вказано у відмітки секретаря Української сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. На підставі вказаного заповіту [PERSON] заповів Позивачці земельну ділянку площею 9,720 га, яка належала йому на праві приватної власності і розташована на території Української сільської ради. Земельна ділянка була передана спадкодавцю на підставі рішення Української сільської ради народних депутатів від 09.02.2001 р., №85 у зв'язку з чим, на підтвердження права власності на земельну ділянку 03.05.2001 р.. йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ДП №037304. Позивачка своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з метою прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, але через відсутність витягу з Державного земельного кадастрового номеру вказаної земельної ділянки, у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом було відмовлено. На думку суду, в даному випадку право позивачки, як спадкоємця за заповітом, дійсно було порушено і підлягає захисту в судовому порядку. При цьому суд враховує, що Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто після отримання спадкодавцем [PERSON], Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки, її площу та межі можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON]. який є власником вказаної земельної ділянки, вже помер, а тому замовити технічну документацію у землевпорядній організації щодо встановлення площі земельної ділянки, її меж, зареєструвати зазначені відомості у Державному земельному кадастрі та отримати відповідний витяг без оформлення права на спадщину неможливо. Однак, не зважаючи на те, що в Державному акті на земельну ділянку не було відображено пам'ятки археології та не вирахувано їх площі з загальної площі земельної ділянки - гр. [PERSON]. був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved