Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович, приватний виконавець Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що відносно позивачки приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мажуга В.Ю. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] загальну суму заборгованості в розмірі 16477,32 грн.. Позивач вважає виконавчий напис виданий з порушенням норм чинного законодавства, оскільки стягувачем невиконано свого обов`язку надати боржнику копію рахунку про непогашену заборгованість з відміткою про розписку після вручення письмового попередження, що надало б йому можливість заперечити проти розрахунку заборгованості, а в протилежному випадку могло б свідчити про згоду боржника з розміром заборгованості, а отже про безмірність вимог стягувача. Зазначає, що укладала кредитний договір №R111.003-ТЕК.0039188 від 03.12.2019 року з ПАТ БАНК «Траст», але по даний час не отримувала повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», як і письмової вимоги щодо усунення порушень ні від ПАТ Банк «Траст», ні від ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Фактично для отримання виконавчого напису ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було надано документи лише із формальним зазначенням суми заборгованості та строків її погашення без надання об`єктивного обґрунтування такої суми та без відмітки стягувача про непогашення заборгованості. Приватний нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису не звернув увагу на те, що договір відступлення права вимоги за кредитним договором №1 від 18.05.2018 року, укладений між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ПАТ Банк «Траст» за своє правовою природою є договором факторингу, а відсутність ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у Державному реєстрі фінансових установ виключає можливість укладення останнім договорів про надання фінансових послуг та порушує вимоги законодавства щодо форми, змісту і суб`єктного складу договору факторингу, що є підставою для визнання договору відступлення права вимоги від 18.05.2018 року недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України. Однією з умов вчинення нотаріусом виконавчого напису є строк давності. Нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, якщо з дня виникнення права вимоги пройшло не більше 3 років. Заборгованість за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса стягується за період з 18.05.2018 року по 11.12.2019 року. З визначеної у договорі кредиту дати останнього платежу (18.05.2015 року) до здійснення виконавчого напису (26.02.2020 року) минуло більше ніж три роки. Тому, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки останній вчинено поза строками позовної давності, що суперечить ст. 257 ЦК України. Тому, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 26.02.2020 року та зареєстрований в реєстрі під №600 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кивської області Мажугою В.Ю. про звернення стягнення несплаченої в строк заборгованості за кредитним договором №R111.003-ТЕК.0039188 від 03.12.2019 року в сумі 15977,32 грн., плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 500 грн., а всього у у загальному розмірі 16477,32 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн., та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою від 26.08.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом надання відзиву не скористався. Надав на виконання ухвали від 26.08.2020 року витребувані документи. Приватний виконавець Коваленко Р.В. правом надання пояснень не скористався. Надав на виконання ухвали від 26.08.2020 року витребувані документи. Приватний нотаріус Мажуга В.Ю. отримав копію ухвали суду від 26.08.2020 року, позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 20.10.2020 року клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ Банк «ТРАСТ» 03.12.20163 року укладено кредитний договір №R111.003-ТЕК.0039188 про надання [PERSON] кредиту в розмірі 5810,00 грн. строком користування кредиту 18 місяців (а.с. 46-51). 26.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. вчинено виконавчий напис №600 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №R111.003-ТЕК.0039188 від 03.12.2013 року, укладеним з ПАТ Банк «ТРАСТ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1 від 18.05.2018 року є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», за період з 18.05.2018 року по 11.12.2019 року в розмірі 15977,32 грн., та за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» плату в розмірі 500,00 грн. (а.с. 54). \~ \~ \~ \~Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 62237305 з виконання виконавчого напису №600, виданого 26.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 16477,32 грн. (а.с. 59-60). Згідно зі ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Гл. 16 розд. ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Третя особа,що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Мажуга В.Ю. не надав суду документів, на підставі яких ним вчинений виконавчий напис. В самому виконавчому написі також не зазначений перелік документів на підставі яких він вчинений. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів того, що позивачеві направлялась вимога про необхідність погашення заборгованості за укладеним кредитним договором, що позивач отримував вимогу відповідача про необхідність сплатити заборгованість за укладеним кредитним договором. На підставі чого суд вважає, що у зв`язку з даною обставиною позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, не підтвердженим є і правонаступництво ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАС» за кредитним договором №R111.003-ТЕК.0039188 від 03.12.2013 року, який було укладено між [PERSON] та ПАТ Банк «ТРАСТ». Позивач, також, посилається на пропуск строку позовної давності при вчиненні нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Як вбачається із наданої суду копії виконавчого напису заборгованість за договором кредиту стягнена з позивача за період з 18.05.2015 року по 11.12.2019 року, тобто, заборгованість стягнена в межах нібито загального строку позовної давності. В свою чергу відповідно до положень укладеного кредитного договору між позивачем і відповідачем вбачається, що договір укладений 03.12.2013 року. З додатку №1 до Договору № R111.003-ТЕК.0039188 від 03.12.2013 року встановлено, що граничним терміном погашення заборгованості є 03.06.2015 року, тоді як виконавчий напис вчинено 26.02.2020 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., то суд приходить до наступного висновку. Пунктом 5 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 ст.\~137\~ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем було надано ордер (а.с. 12), договір про надання правової допомоги від 18.08.2020 року (а.с. 1314), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 15), копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 16). Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Проте, документів, що свідчать про оплату гонорару, детальний розрахунок витрат, суду не надано. Відсутність вказаних документів позбавляють суд об`єктивно та неупереджено вирішити питання про доцільність відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката з врахуванням вимог ст. 137 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial