Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачзвернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою перебувають на реєстраційному обліку її сини - [PERSON] та [PERSON] , які за даною адресою не проживають з травня 2012 року, так як виїхали до терції де проживають і навчаються, їх особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги вони не сплачують. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідачів надійшли заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.04.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Нікодон О.О. є власником квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.04.2012 року. З акту про не проживання, складеного ОСББ «Кристал 4» за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, але з квітня 2012 року по теперішній час [PERSON] \~та [PERSON] не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~ст.\~ст.16,\~316,\~317,\~319,\~321,405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved