Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним цивільним позовом до приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] у якому просить: -визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини; -у разі задоволення вищевказаного прохання вказати у рішенні суду необхідність скасування приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] постанови про відмову у прийнятті його заяви на прийняття спадщини від 17.08.2017 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої 28.12.2016 року [PERSON] Встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу смерті спадкодавця позивач пропустив з поважної причини, а саме у звязку з хворобою дружини та сина, що підтверджується відповідними довідками. Ухвалою судді від 07.02.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Набутівську сільську раду. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Відповідно до заяви позивача, останній просив розгляд даної справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у засідання не зявилася. Відповідно до змісту поданої до канцелярії суду заяви позов не визнає та просить розгляд справи провести без її участі. Представник Набутівської сільської ради надіслав до суду заяву, у якій просив розгляд даної справи проводити без участі органу місцевого самоврядування, вирішення спору покладає на розсуд суду. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності. Суди\~розглядають справи\~не інакше\~як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28.12.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 277544, виданого 29.12.2016\~року виконавчим комітетом Кичинецької сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаській області. Позивач є спадкоємцем за заповітом земельної ділянки площею 1,5814 га, розташованої в адміністративних межах Кичинецької сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що на підставі державного акта ЯБ №\~161197, виданого Корсунь-Шевченківською райдержадміністрацією 01.09.2004 року, належала [PERSON], підтверджується копією її заповіту від 03.03.2011 року, посвідченого секретарем Кичинецької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 3. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, але виявилося, що спадщину оформити не можна, бо ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] від 17.08.2017 року про відмову у прийнятті заяви на прийняття спадщини. Відповідно до змісту довідки вказаного нотаріуса № 424/02-31 від 17.08.2017\~року крім позивача із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] ніхто не звертався, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №\~48803880 від 17.08.2017 року. Водночас, позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини через постійні хвороби дружини та сина, які є інвалідами третьої та першої групи, відповідно, та потребують сторонньої допомоги, що підтверджується довідками МСЕК серії КИО-І № 089046 від 13.09.1999 року та серії КИО-Г № 167853 від 27.02.2002 року. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), Законом України «Про нотаріат». Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до змісту ст.ст. 1220, 1270 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу її відкриття. Положеннями ст.ст. 1269, 1272 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав таку заяву, то він вважається таким, що не прийняв спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012\~року (далі Порядок),\~у редакції,\~що діяла\~на день\~ухвалення приватним\~нотаріусом Корсунь-Шевченківського\~районного нотаріального\~округу Черкаської\~області [PERSON]\~постанови про\~відмову у\~прийнятті заяви\~на прийняття\~спадщини,передбачено,\~що право\~на спадкування\~здійснюється спадкоємцями\~шляхом прийняття\~спадщини або\~її неприйняття.\~Для прийняття\~спадщини чи\~відмови від\~прийняття спадщини\~встановлюється строк\~у шість\~місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Прийняття\~і відмова\~від прийняття\~спадщини можуть\~мати місце\~щодо всього\~спадкового майна.\~Спадкоємець не\~вправі прийняти\~одну частину\~спадщини,\~а від\~іншої частини\~відмовитись.\~Спадкоємець,\~який прийняв\~частину спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~усю спадщину. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того,\~згідно змісту\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~49\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~ч.\~1\~Глави 13\~Порядку нотаріус відмовляє\~у вчиненні\~нотаріальної дії,\~якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, що передбачено ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат», ч. 1 Глави 14 Порядку. Оскільки позивач, на час відкриття спадщини в одному господарстві зі спадкодавцем не проживав, тому для прийняття спадщини після [PERSON] повинен був протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто з 28.12.2016 року по 28.06.2017 року, звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Таким чином позивач звернувся до нотаріуса поза межами вказаного строку. Водночас, приватний нотаріус Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] правомірно винесла постанову від 17.08.2017\~року про відмову у прийнятті заяви [PERSON] на прийняття спадщини, а тому позовна вимога про скасування вказаної постанови не підлягає до задоволення. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших) сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які міститься у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Крім іншого, до майна у розумінні Конвенції належать також визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування правом. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй субєктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Таким чином, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя. З огляду на вказане, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, його право на спадщину у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ слід розцінювати як право на «законне очікування» майна, яке входить до її складу, суд, враховуючи поважність пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що зумовлено хворобами його членів сімї, які є інвалідами та потребують сторонньої допомоги, задовольняє позовні вимоги, та вважає за доцільне визначити [PERSON] додатковий строк 1 (один) місяць, який, на переконання суду, є достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини, перебіг якого рахується після набранням рішенням суду законної сили. Крім вказаного, задовольняючи позовні вимоги суд враховує, що визначення додаткового строку позивачу для прийняття спадщини не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial