Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалась на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2007р. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Вони разом не проживають і на даний час між ними вирішується спір про розірвання шлюбу. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину та добровільно коштів не надає, він офіційно не працює, тому вона просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги зменшила, просила суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 600грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття зменшені позовні вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій зменшені позовні вимоги позивача визнав, просив справу слухати у його відсутності. Тому суд, враховуючи думку сторін, яка викладена в їх письмових заявах, розглянув справу у відсутності останніх, та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2007р. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язано батьків забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та враховуючи відсутність даних про те, що відповідач офіційно працює і отримує регулярний дохід, то суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує зазначені в ній обставини, а також розмір прожиткового мінімуму, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Відповідач у своїй письмовій заяві зменшені позовні вимоги визнав, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього з цього приводу, приходить до висновку про те, що позов з урахуванням зменшення позовних вимог слід задоволити та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 600грн. починаючи з 07.11.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved