Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універмаг «Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 28.10.2008 року працювала в ПАТ «Універмаг «Україна» на посаді юрисконсульта. 14.02.2013 року, перебуваючи у відпустці позивач направила на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. В кінці березня 2013 року позивач отримала від ПАТ «Універмаг «Україна» лист, яким позивача було повідомлено про задоволення її заяви та запропоновано з'явитися до відділу кадрів відповідача для отримання розрахунку, трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення. 04.04.2013 року позивачем було направлено лист, яким вона просила відповідача перерахувати належні їй кошти на рахунок відкритий в банківській установі на ім'я позивача, як працівника ПАТ «Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту цього підприємства, а трудову книжку та копію наказу направити листом на адресу реєстрації позивача. 23.04.2013 року ПАТ «Універмаг «Україна» направило на адресу позивача два примірника наказу про звільнення № 16-ОС від 22. 03. 2013 року та дублікат трудової книжки. 24.04.2013 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача суму в розмірі 17966,25 грн. Позивач не погоджується з розрахунком відповідача щодо суми виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки, вважає його невірно розрахованим та заниженим. З огляду на наведене позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила суд стягнути з ПАТ «Універмаг «Україна» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13417,35 грн. та зобов'язати ПАТ «Універмаг «Україна» внести запис в дублікат трудової книжки про звільнення [PERSON] 23 квітня 2013 року та про недійсність запису № 3, а також видати копію наказу про звільнення [PERSON] 23 квітня 2013 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник ПАТ «Універмаг «Україна» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В ході розгляду представник відповідача надав пояснення в яких проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що факт затримки роботодавцем видачі трудової книжки позивачу відсутній, оскільки відповідач діяв виключно у відповідності до вимог чинного законодавства, що регулює прядок дій роботодавця під час звільнення працівника, який відсутній на роботі в день такого звільнення, в зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вислухавши думку позивача, врахувавши заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року позов [PERSON] до ПАТ «Універмаг «Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Стягнуто з ПАТ «Універмаг «Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13417,35 грн. Зобов'язано ПАТ «Універмаг «Україна» внести запис в дублікат трудової книжки про звільнення [PERSON] 23 квітня 2013 року та про недійсність запису № 3. Зобов'язано ПАТ «Універмаг «Україна» видати копію наказу про звільнення [PERSON] 23 квітня 2013 року. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали другої інстанції стало те, що судами не було перевірено доводи представника відповідача про знаходження трудової книжки у позивача, а розписці позивача про отримання трудової книжки для пред'явлення її на роботі за сумісництвом не дано правової оцінки. При новому розгляді справи судом встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] з 28.10.2008 року працювала в ПАТ «Універмаг «Україна» на посаді юрисконсульта. 14.02.2013 року, позивач перебуваючи у відпустці направила на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. В березні 2013 року позивач отримала від ПАТ «Універмаг «Україна» лист № 40 від 22.03.2013 року, яким було повідомлено про задоволення її заяви та запропоновано з'явитися до відділу кадрів ПАТ «Універмаг «Україна» для отримання розрахунку, трудової книжки та ознайомлення з наказом (а.с. 12). 04.04.2013 року позивачем було направлено лист, яким вона просила відповідача перерахувати належні їй кошти на рахунок відкритий в банківській установі на ім'я позивача, як працівника ПАТ «Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту цього підприємства, а трудову книжку та копію наказу направити листом на адресу реєстрації (а.с. 13). Встановлено, що після отримання вищевказаного листа, а саме 23.04.2013 року ПАТ «Універмаг «Україна» направило на адресу позивача два примірника наказу про звільнення № 16-ОС від 22.03.2013 року та дублікат трудової книжки, що підтверджується копією листа № 130 від 22.04.2013 року та копією опису вкладення листа (а.с. 105-106). 24.04.2013 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача остаточний розрахунок при звільненні в розмірі 17966,25 грн. Під час розгляду справи, отримання остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 17966,25 грн. позивачем не заперечувалось. Вбачається, що вказана сума включає в себе: оплату 2 відпрацьованих днів, доплату за 4 дні лікарняних, оплату 18 днів відпускних, компенсацію за 10 днів відпустки та оплату за 15 днів, протягом яких позивач не з'являлась на роботу, а саме: 1043,88 грн. - заробітна плата; 6767,52 грн. - відпускні (в документах ПАТ «Універмаг «Україна» сума вказана до відрахування податків - 8259,12 грн.); 1264,04 грн. - лікарняні; 3933,20 грн. - компенсація за невикористані щорічні відпустки; 4957,61 грн. - виплата за час вимушеного прогулу. Позивач не погоджується із розрахунками відповідача щодо суми виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки вважає її невірно розрахованою та заниженою. Вважає, що строк вимушеного прогулу почав свій перебіг 28.02.2013 року, в день коли позивачу не видали трудову книжку та закінчився 23.04.2013 року, коли трудову книжку фактично було направлено на адресу позивача. Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову посилався на те, що 04.03.2013 року до відповідача шляхом передачі через співробітника ПАТ «Універмаг «Україна» надійшла заява позивача про звільнення. Розглянувши заяву позивача про звільнення, відповідачем було прийнято рішення про її задоволення та винесено відповідний наказ про звільнення від 22.03.2013 року № 16-ОС. Так як, позивач не з'явилась на роботі, в тому числі була відсутньою в день звільнення, позивачу у день звільнення, тобто 22.03.2013 року, було направлено відповідне поштове повідомлення з повідомленням позивачу про задоволення заяви про звільнення та зверненням до позивача із проханням з'явитись до відповідача для ознайомлення з наказом про звільнення, проведенням остаточного розрахунку при звільненні та отримання трудової книжки. 04.04.2013 року на адресу відповідача від позивача було направлено лист, в якому позивач просила відповідача направити трудову книжку поштою на зазначену в листі адресу та перерахувати грошові кошти на зазначеній в листі банківський рахунок. Отримавши від позивача письмову згоду на доставку трудової книжки поштою на зазначену адресу, відповідачем було направлено трудову книжку позивачу, копію наказу про звільнення та проведено розрахунок із позивачем по день звільнення, тобто по 22.03.2013 року включно. В процесі розгляду справи представником відповідача до суду були надані письмові пояснення до розрахунку виплат за середнім заробітком та Акт виявлення помилки № 1 від 08.07.2013 року, відповідно до якого позивачу було зайво нараховано та виплачено кошти в сумі 2814 грн. 02 коп. (а.с. 159-162). Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача з наступник підстав. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум. належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Вбачається, що строк вимушеного прогулу почав свій перебіг 28.02.2013 року, в день коли позивачу не видали трудову книжку та закінчився 23.04.2013 року, коли трудову книжку фактично було направлено на адресу позивача. Таким чином вбачається, що у зазначений період було 37 робочих днів (вимушений прогул). Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100: Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Таким чином вбачається, що потрібно використовувати дані за січень і лютий 2013 року, а саме січень 2013: Вбачається, що в січні місяці відпрацьованих позивачем днів було 17, виплата склала 10312,93 грн. (з урахуванням утримання та податку). За лютий 2013 року: В лютому місяці відпрацьованих позивачем днів було 2, виплата склала 1273,95 грн. (з урахуванням утримань та податку). Вбачається, що середня заробітна плата позивача склала: (10 312,93+1273,95)19 = 609,84 грн. 609,84*37 днів = 22564,08 грн. З них відрахування: єдиний соціальний внесок - 701,96 грн. (3,6%), податок з доходів фізичних осіб - 3487,16 грн. (15%). Таким чином вбачається, що сума, яка підлягає виплаті працівнику становить - 18374,96 грн. Судом встановлено, що із вищезазначеної суми позивачу було виплачено 4957,61 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечувалось під час розгляду справи сторонами. Таким чином вбачається, що недоплачена відповідачем позивачу сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки становить - 13417 грн. 35 коп. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «Універмаг «Україна» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13417 грн. 35 коп. є обґрунтованими, а відтак приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги позивача про зобов'язання ПАТ «Універмаг «Україна» внести запис в дублікат трудової книжки про звільнення [PERSON] 23.04.2013 року та про недійсність запису № 3, зобов'яння ПАТ «Універмаг «Україна» видати копію наказу про звільнення [PERSON] 23.04.2013 року, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що 30.04.2013 року позивач отримала поштовим відправленням копію наказу про звільнення від 22.03.2013 року та дублікат трудової книжки з записом про день звільнення 22.03.2013 року (а.с. 117-120). Відповідно до п. 4 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29. 07. 1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»: Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Як встановлено вище, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року зазначив, що відповідач заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що трудову книжку позивач отримала в період роботи і не повернула її роботодавцю. На підтвердження цього надав копії розписки позивача про отримання власної трудової книжки від 25.01.2013 року. Заперечення відповідача про знаходження трудової книжки у позивача місцевим судом належним чином не перевірені, а розписці позивача про отримання трудової книжки для пред'явлення її на роботі за сумісництвом не надано правової оцінки, на що слід зазначити наступне. Як пояснила в судовому засіданні позивач, у зв'язку із необхідністю отримання на руки трудової книжки вона звернулася до відділу кадрів ПАТ «Універмаг «Україна», в результаті чого і отримала оригінал трудової книжки, написавши розписку, в якій взяла на себе зобов'язання повернути її до 08.02.2013 року. Повернула позивач оригінал трудової книжки 29.01.2013. Однак, старший менеджер з персоналу [PERSON], у якої знаходилася розписка позивача була на лікарняному, внаслідок чого [PERSON] не змогла її отримати. З 04.02.2013 року позивач перебувала у відпустці та на лікарняному (до моменту звільнення - 28.02.2014 року), на момент початку відпустки позивача, старший менеджер з персоналу [PERSON] не вийшла з лікарняного. З того часу і до 26.02.2013 року позивач жодного разу не мала можливості потрапити до адміністрації ПАТ «Універмаг «Україна» через корпоративний конфлікт і блокування роботи ПАТ «Універмаг «Україна». В процесі розгляду цієї справи з'ясувалося, що трудова книжка позивача, як і трудові книжки ще декількох співробітників зникли разом з переліком документів, про що ПАТ «Універмаг «Україна» повідомив правоохоронні органи, а заява внесена до реєстру кримінальних проваджень. Вказані обставини підтверджуються повідомленням ПАТ «Універмаг «Україна» (а.с. 141) в якому зазначено, що 25-26 лютого 2013 року в офісі ПАТ «Універмаг «Україна» виявлено зникнення великої кількості документів, серед яких також і трудова книжка [PERSON] За фактом зникнення документів порушено кримінальне провадження, яким наразі займаються правоохоронні органи. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до висновку, що в трудовій книжці позивача повинна стояти дата звільнення - 23.04.2013 року, тобто день, коли позивачу було направлено наказ про звільнення та трудову книжку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню суми судового збору в розмірі 243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved