overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями № 8 по вулиці Миру у селі Карлівка Кіровоградського району Кіровоградської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй належить вказане майно. Відповідачка з 2003 року зареєстрована але не проживає в її будинку з моменту реєстрації. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що будинок №8 по вул. Миру в с. Карлівка Кіровоградського району Кіровоградської області належить на праві приватної власності позивачці з 2004 року, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідачка є племінницею позивачки та у вищезазначеному будинку зареєстрована з 2003 року, але не проживає, що підтверджено довідкою Карлівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №424 від 08.07.2016 року. Реєстрація відповідача в вищезазначеному будинку перешкоджає позивачці вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог п.2 ч.1 ст.7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами. На підставі ст.ст.319, 325, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти у сумі 3000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просила змінити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], а саме збільшити їх розмір та стягувати з відповідача починаючи з дня звернення до суду щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у сумі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з»явилася, до суду надала заяву, у якій просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, до суду не зявився, відзив на позов не подав. За заявою позивача суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.01.2010 рішенням Горностаївського районного суду суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на\~користь [PERSON],\~аліменти на\~утримання доньки\~[PERSON],\~[INFO],\~у сумі\~250\~грн.\~щомісячно і\~до досягнення\~\~дитиною повноліття. (а.с.3), про що видано виконавчий лист. [PERSON] виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено матеріалами справи, з часу визначення розміру аліментів минуло майже п»ять років, у позивача виникли додаткові витрати на дитину. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного та зазначених норм законодавства суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки сума, яку просить стягнути позивач з відповідача не обґрунтована, суду не надано жодних доказів того, що позивач потребує саме такого розміру аліментів, а відповідач має змогу їх сплачувати. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання доньок Анастасії, [INFO] та Поліни, [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надавши заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні, просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, також надав заяву в якій позовні вимоги визнав частково та зазначав, що згодний з вимогами про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму. Справу просив розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28 березня 2016 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньок: Анастасію, [INFO] та Поліну, [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 25.02.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10). [PERSON] виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено матеріалами справи, з часу визначення розміру аліментів минуло два роки, на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку, згоден сплачувати не більше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня звернення позивачки до суду. З урахуванням викладеного та зазначених норм законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині збільшення розміру аліментів, до розміру визначеному новою редакцією статті 182 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання доньок Марії, [INFO] та Дар'ї, [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні, просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, також надав заяву в якій позовні вимоги визнав повністю. Справу просив розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньок: Катерини, [INFO], Марії, [INFO], Дар'ї, [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.09.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.8). [PERSON] виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено матеріалами справи, з часу визначення розміру аліментів минуло два роки, на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня звернення позивачки до суду. З урахуванням викладеного та зазначених норм законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині збільшення розміру аліментів, до розміру визначеному новою редакцією статті 182 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 04.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 275. Вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя та постійні конфлікти, шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від неї до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився, правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. У відповідності\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 04.09.2010\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Комсомольського\~міського управління\~юстиції Полтавської\~областібуло зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 275. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 04.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 389. Вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та постійні конфлікти, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від неї до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився, правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 04.10.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 389. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили з серпня 2020 року, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 05.05.2018 Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 75. Вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та постійні конфлікти, шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2020 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від неї до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився, правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05.05.2018 Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 75. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили з серпня 2020 року, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 12.11.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 400. Вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на сімейне життя та постійні конфлікти, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від неї до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився, правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12.11.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 400. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved