Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, в якому зазначила, що 2009 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинено з вересня 2015 року, сторони разом не проживають, спільно господарство не ведуть. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, і який матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання позивача не надає. Дитина проживає з позивачем, і знаходиться на її утриманні. Коштів на належне утримання дитини та на своє утримання у позивача не вистачає, потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. Тому, позивач звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, до досягнення нею повноліття та на своє утримання у розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення сином трьох років. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року (а.с.16). Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.18). Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.16). Коштів на утримання дитини та на її утримання в позивача не вистачає, потребує матеріальної допомоги від відповідача (а.с.16). Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на утримання позивача не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 СК України. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, враховуючи, що позивач має тяжке матеріальне становище, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на утримання позивача не надає, згоден на стягнення з нього аліментів в запропонованому позивачем розмірі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи стягнення з 15.12.2015 року, до досягнення сином трьох років. На підставі викладеного і

Outcome: approved