Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, вказуючи, що 14.02.1992 сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають чотирьох дітей, які проживають з позивачем, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання спільних дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відмінність характерів, відсутність порозуміння. Шлюб між сторонами фактично припинено та має формальний характер. Більше трьох років позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 30.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.08.2021 до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву, згідно якого він визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 14.02.1992 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, свідоцтво №126522, актовий запис №57. Від шлюбу мають чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Спір щодо місця проживання та утримання дітей на даний час відсутній. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог ст. 113 СК України, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved