Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просила зняти арешт з нерухомого майна [PERSON], накладені відповідно до постанови ВДВС Печерського РУЮ міста Києва про відкриття виконавчого провадження без номеру від 19 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяжень 8828671 від 24 червня 2009 року; постанови ВДВС Печерського РУЮ міста Києва про відкриття виконавчого провадженні без номера від 25 вересня 2009 року, реєстраційний номер обтяжень 9094592 від 28 вересня 2009 року; постанови ВДВС Печерського РУЮ міста Києва про арешт майна боржника 1089/9 від 04 листопада 2011 року, реєстраційний номер обтяжень 11811220 від 07 листопада 2011 року. Позивач посилалась на таке: 18 травня 2016 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи після смерті її чоловіка [PERSON]. Нотаріусом відкрито спадкову с праву. 01 лютого 2017 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому спадкове майно квартиру за адресою: [ADDRESS]. Але постановою нотаріуса від 01 лютого 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки трьома постановами ВДВС Печерського РУ, міста Києва на вказане майно накладено арешт. Позивач звернулася до відповідача про зняття арешту. але їй було відмовлено, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, вони завершені у 2009 - 2013 роках та їх знищено за строками зберігання. Наявність арешту на нерухоме майно, яке належало померлому чоловікові позивача унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину. Сторони просили розглядати справу за іх відсутності. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за наступних підстав: 18 травня 2016 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON]. Нотаріусом Кисельовою Н.В. відкрито спадкову справу. 01 лютого 2017 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом винесено постанову та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], оскільки на неї накладено арешт постановами державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ міста Києва. Позивач звернулася до відповідача з листом про зняття арешту з майна померлого, але листом відповідача номер д/9 від 06 лютого 2017 року повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арештів у зв,язку з тим, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, виконавчі провадження, на підставі яких накладено арешти, завершено у 2009 - 2011 роках та їх знищено за строком зберігання. Як встановлено у судовому засіданні. наявність арешту на нерухоме майно, що належало померлому унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину позивача. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини у відповідності до ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Враховуючи норми ч.2 ст.1220 ЦК України з 19 грудня 2015 року позивачу належить спадщина після померлого чоловіка [PERSON], серед якої квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 57 закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови по арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, накладення арештів на квартиру, належну померлому [PERSON] за виконавчими провадженнями зам умов знищення виконавчих проваджень, за якими накладались вказані арешти, підтверджує те, що при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем не виконано вищезазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» - не скасовано арешти , накладені відповідними постановами. Згідно інформаційної довідки, отриманої позивачем з державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 79984404 від 09 лютого 2017 року, арешт на майно спадкодавця накладено відділом Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції міста Києва відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадженні без номера від 25 вересня 2009 року, реєстраційний номер обтяжень 9094592 від 28 вересня 2009 року; постанови ВДВС Печерського РУЮ міста Києва про арешт майна боржника 1089/9 від 04 листопада 2011 року, реєстраційний номер обтяжень 11811220 від 07 листопада 2011 року. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином існують підстави для задоволення позовної заяви. На підставі ст. ст.3, 13, 16, 317, 319, 321, 368,391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved