Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовомпро визнаннябатьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2008 року сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась дитина -[PERSON], проте відомості про батька дитини було записано зі слів матері, які остання зазначила невірно, через сварку з [PERSON] В подальшому сторони зареєстрували шлюб та проживають разом, спільно виховують доньку. Оскільки позивач стверджує, що саме [PERSON] є біологічним батьком дитини, остання звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивачане з'явилась, надала заяву, де просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала /а.с. 40/. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав та просив призначити судову генетичну експертизу /а.с.16-17/. Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, де просив справу слухати за його відсутності /а.с. 18-19/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу з 2008 року. [INFO] позивач народила доньку -[PERSON]. У свідоцтві про народження дитиниматір'ю записано позивача, а батьком записано [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень [PERSON] вчинено 13.02.2010 року відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме за прізвищем,ім'ям та по батькові батька дитини записано зі слів матері. Актовий запис №525 /а.с. 6/. 10.10.2013 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб /а.с.5/. У відповідності до ч.2, ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнаннябатьківстваприймається судом, якщозаписпробатькадитини у Книзіреєстраціїнароджень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 визначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). За Висновком експерта №388 від 05.02.2015 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи відділення судово-медичної генетичної ідентифікації, ймовірність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] складає величину не менше 99,99 % і таким чином біологічне батьківство практично доведено /а.с. 30-33/. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні є обґрунтованими, законними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved