Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29.11.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за реєстровим № 553, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.11.2019 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] , визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.12.2019 р., укладений між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною за реєстровим № 3792, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50445835 від 24.12.2019р. приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округ Белової Ольги Степанівни про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] , визнати недійсним договір дарування по 1/20 частці кожному квартири [ADDRESS] від 17.04.2020р., укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діяли батьки [PERSON] та [PERSON] , з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлією Володимирівною, серія та номер: 1145, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52006035 від 17.04.2020р. приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлії Володимирівни про реєстрацію права власності на 1/20 частку за кожним кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] та [PERSON] та витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (на від імені яких діють батьки [PERSON] та [PERSON] ) користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 21.02.2008 та ніяких договорів щодо відчуження даного нерухомого майна ніколи не укладала, договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2019 р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за реєстровим № 553 не підписувала, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити, відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем було придбано квартиру [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 21.02.2008, що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Скрипкою О.О за реєстровим № 1332, державну реєстрацію права власності проведено 17.03.2008 КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2019 [PERSON] передає (продає) квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] , а [PERSON] приймає (купує) майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. Також приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. здійснив державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.11.2019 р. про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] . У подальшому, між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.12.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною за реєстровим № 3792, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50445835 від 24.12.2019р. приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округ Белової Ольги Степанівни про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] , 17.04.2020 між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діяли батьки [PERSON] та [PERSON] , з другої сторони було укладено договір дарування по 1/20 частці кожному квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлією Володимирівною, серія та номер: 1145, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52006035 від 17.04.2020р. приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлії Володимирівни про реєстрацію права власності на 1/20 частку за кожним кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101 за [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 01.04.2020 було зареєстроване кримінальне провадження за заявою [PERSON] від 31.03.2020 за ст. 190 ч. 1 КК України по факту вчинення щодо неї шахрайських дій з боку невстановлених осіб (а.с.33). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 28.01.2021, підпис від імені [PERSON] та рукописний запис « [PERSON] » у договорі купівлі-продажу від 29.11.2019 квартири [ADDRESS] , укладеному між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим номером 553, в графі «Продавець», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині визнання оспорюваних правочинів недійсними, зважаючи на те, що договору купівлі-продажу від 29.11.2019 власником не укладалося та не підписувалося, а наступні договори щодо відчуження його нерухомого майна були вчинені особами, які не мали на це права. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 виклала слідуючу правову позицію: « 85. Установлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 цього Кодексу). За змістом статті 216 цього Кодексу наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом з тим частиною третьою цієї статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Такі особливості встановлено, зокрема, частиною другою статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення. З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Таким чином, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення \~ \~ \~ \~про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.» Таким чином, позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно позивача, що здійснені на підставі договорів, які визнаються судом недійсними, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 330 ЦК України\~якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. У свою чергу, ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~передбачає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до закріпленого в\~статті 387 ЦК України\~загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом\~статті 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення\~статті 388 ЦК України\~застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. У справі, яка розглядається, суд встановив, що спірна квартира вибула з власності позивача на підставі договору купівлі-продажу, про який позивач не знала та його не укладала, який підлягає визнанню судом недійсним. Вибуття майна з володіння власника на підставі недійсного договору, про який власник не знав та не міг знати та який судом визнано недійним, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Оскільки спірна квартира вибула поза волею позивача, то вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі\~статті 388 ЦК України, у зв`язку з чим позов в частині витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (на від імені яких діють батьки [PERSON] та [PERSON] ) на користь позивача квартиру [ADDRESS] , обґрунтований та підлягає задоволенню. Також з відповідачів належить стягнути на користь позивача у відшкодування судового збору по 1389 грн. 88 коп. з кожного, у відшкодування витрат на правничу допомогу по 1400 грн. 00 коп. з кожного та за проведення судово-почеркознавчої експертизи по 980 грн. 64 коп. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved