Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила , що 12 вересня 2013 року між нею та третьою особою було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі продажу комплексу будівель в м. Бобринець з розстроченням оплати його вартості. Відповідно до п. 2.6. вказаного договору, факт проведення розрахунку та виконання покупцем [PERSON] договору засвідчено її заявою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Бобринецького нотаріального округу [PERSON], у якого знаходиться нотаріальна справа. Але, як зазначила позивач, 13.11.2014 року відповідачем було нотаріально посвідчено заяву позивача про повний розрахунок за вказаним договором купівлі продажу, за її відсутності не тільки у нього в нотаріальній конторі, а і в межах Кіровоградської області. Вважаючи, що перевищенням повноважень відповідачем порушено її права та інтереси позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач та її представник у судове засідання зявилися, надали пояснення, відповідно до яких позов підтримали та просили задовольнити. Представником позивача надано заяву від 10.12.2015 року ( а. с. 197), відповідно до якої представник позивача просив розглянути заяву про відвід судді без позивача та на представлення інтересів позивача, у судовому засіданні підтримав заяву позивача про відвід судді, тобто вживав заходи щодо надання правової допомоги позивачу та представлення її інтересів у судовому засіданні, а відтак суд клопотання представника позивача щодо неможливості подальшого розгляду справи без участі позивача, яка начеб то не надала згоду представнику на подальше представлення її інтересів під час розгляду справи без її участі, посилаючись на заяву від 05.10.2015 року ( а. с. 164, 173), вважає необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Представник відповідача у судове засідання зявилася, надала пояснення,згідно з якими в задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими заявлений позов вважав необґрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Заслухавши сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року між [PERSON] - продавцем та [PERSON] - покупцем було укладено договір купівлі продажу комплексу будівель, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрований в Реєстрі № 608, згідно з яким [PERSON] передала належний їй на праві приватної власності, розташований у місті Бобринець Кіровоградської області по вулиці Орджонікідзе № 4 на земельній ділянці площею 12825 квадратних метрів, яка не приватизована, комплекс будівель у власність [PERSON], а [PERSON] прийняла комплекс будівель та сплатила за нього обговорену грошову суму. Згідно з п 2.1. розділу 2 вказаного вище договору купівлі продажу комплексу будівель, продаж зазначеного комплексу будівель вчинено за домовленністю сторін за 700 000,00 гривень з розстроченням платежу, про що вказано в п. 2.2 договору купівлі продажу. Відповідно до п. 2.3 договору купівлі продажу, в день посвідчення цього договору Покупець сплачує Продавцеві 150 000,00 грн. шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи Покупця на поточний рахунок фізичної особи Продавця. Як передбачено п. 4.9 договору купівлі продажу комплексу будівель , відповідно зі с т. 697 ЦК України право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. Покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися комплексом будівель, що є предметом цього договору. Після остаточного розрахунку Покупця з Продавцем, Покупець зобовязаний здійснити реєстрацію права власності на комплекс будівель. Отже, як встановлено у судовому засіданні, позивач визнала факт отримання від третьої особи 150 000,00 грн., про що також свідчить копія платіжного доручення № 5136182 від 12.09.2013 року. Крім того, на підтвердження проведення повного розрахунку за придбаний Покупцем комплекс будівель свідчать платіжні доручення: № 5459510 від 11 жовтня 2013 року на 100 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 5767401 від 11 листопада 2013 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 6124464 від 12 грудня 2013 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 6424711 від 13 січня 2014 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 6735246 від 11 лютого 2014 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 7029701 від 12 березня 2014 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 7367331 від 11 квітня 2014 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 7638730 від 12 травня 2014 року на 45 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), № 8023440 від 19 червня 2014 року (а. с. 209) на 90 000,00 грн. (отримувач [PERSON]), що повністю відповідає п. 2.4 та п. 2.5 договору купівлі продажу комплексу будівель. В усіх перелічених вище квитанціях призначення платежу зазначено, як: « За купівлю комплексу будівель згідно договору купівлі продажу від 12.09.2013р». Таким чином, сторонами за договором купівлі продажу комплексу будівель повністю було виконано свої права та обовязки, зокрема щодо вимоги Продавця до Покупця стосовно сплати встановленої ціни за комплекс будівель відповідно до умов цього Договору та вимоги Продавця до Покупця щодо прийняття комплексу будівель Покупцем, а також стосовно обовязку Покупця по сплаті за комплекс будівель ціни, встановленої вказаним договором та прийняття комплексу будівель у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо комплексу будівель й умовам цього Договору, що повністю відповідає п. 3.3. договору купівлі продажу комплексу будівель. Тобто, суд вважає, що третя особа мала всі підстави для реєстрації права власності, яке у неї й виникло, що повністю відповідає ст. 334 ЦК України. У відповідності до п. 2.6 вказаного вище договору купівлі продажу комплексу будівель, факт проведення повного розрахунку та виконання Покупцем договору засвідчується заявою Продавця, що є невідємною частиною цього договору, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Разом з тим, суд критично ставиться до доводів позивача про те, що не дивлячись на нотаріальну таємницю, їй стало відомо від інших осіб про складену нею у нотаріуса заяву щодо повного розрахунку за комплекс будівель 13.11.2014 року, оскільки саме 13.11.2014 року, відповідно глав 2 та 3, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідачем, на заяві позивача про повний розрахунок за вказаним договором купівлі продажу з відстрочкою платежу, посвідчено справжність підпису [PERSON], який було зроблено у її присутності, особу [PERSON] встановлено та дієздатність перевірено. Таким чином, Крім того, з оглянутого у судовому засіданні оригіналу реєстру для реєстрації нотаріальних дій: справа № 02 33 том 2, 3 р. № 1238 по р. № 1816, приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 13.11.2014 року відповідачем було вчинено нотаріальні дії, зокрема під № 1554 міститься запис про вчинення нотаріальної дії від імені [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], а також зазначено відомості про встановлену особу на підставі паспорту громадянина України [PERSON] та засвідчено справжність її підпису на заяві про повний розрахунок [PERSON] за комплекс будівель в м. Бобринець, Кіровоградської області по вул. Орджонікідзе, буд. 4 та отримання грошових коштів в сумі 700 000,00 грн в повному обсязі. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Натомість з урахуванням зясованих обставин справи суд не вбачає порушення прав позивача. Свідки, про виклик яких заявляв клопотання представник позивача ( а .с 74) та яке судом було задоволено, у судове засідання за неодноразовими викликами суду не зявилися, проте отримували судові повістки, що підтверджується матеріалами справи ( а. с. 90, 91, 143 146). Клопотання представника позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої представник позивач просив доручити судовому експерту Українського науко дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України [PERSON] ( а. с. 119, 152) відхилено з підстав не надання позивачем під час звернення з вказаним клопотанням оригіналів необхідних для проведення експертизи документів, посилаючись на їх відсутність та з підстав вже призначеної судової почеркознавчої експертизи, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02.06.2015 року ( а. с. 120-121) та листом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 22.07.2015 року № 11-542-06 «Щодо розгляду звернення» ( а. с. 160), яким зазначено, що згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 02.06.2015 року приватного нотаріуса, зобовязано надати судовому експерту Українського науко дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України для проведення судової експертизи реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2014 рік у частині реєстрації нотаріальної дії під № 1554. Таким чином, зясованими фактичними даними, суд вважає, що позивачем, під час розгляду справи не було доведено протиправності дій відповідача щодо посвідчення її підпису на заяві від 13.11.2014 року та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій, а відтак суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо посвідчення підпису позивача та недійсною заяву позивача від 13.11.2014 року та задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Outcome: dismissed