Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Заболотської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,6707 га, кадастровий номер: 1825082900:04:000:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2003 року помер чоловік позивача [PERSON], у віці 74 років в с. Заболоть, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП №219195, видане Заболотською сільською радою Радомишльського району Житомирської області 15.08.2003. Факт одруження [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ № 374188 від 28.02.1979 року, довідка № 412 від 20.05.2016 року із Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка з поміж усього іншого, складається із земельної ділянки розміром 2,6707 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060494 від 31.07.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 139 від 15.05.2003 року на імя «Романенко Іван Домінович». Як вбачається з матеріалів справи у зазначеному вище Державному акті була допущена помилка - невірно зазначено по батькові спадкодавця, замість «ДОМЕНТІЙОВИЧ» у Державному акті вказано «ДОМІНОВИЧ», проте факт належності спадкодавцю [PERSON] Державного акту підтверджують довідки № 21 від 19.01.2016 року та № 409 від 20.05.2016 року, що видані виконкомом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згідно п. 6 ч. 1 cт. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я. по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові прізвищем, місцем і часом народження иієї особи, зазначеним у свідоитві про народження або в паспорті. У відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), спадщину в шестимісячний строк після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: постійного проживання з покійним. доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних комунальних платежів та отримувала кошти за землю - даний факт також підтверджує довідка № 132 від 21.06.2016 року, що видана виконавчим комітетом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім позивача, спадщину після смерті [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто не звертався, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась - дані факти також підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 44321324 від 01.07.2016року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку позивач, не має можливості через те, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме оригінал даного Державного акту, а відповідно до ЗУ «Про нотаріат», це суперечить вчиненню нотаріальної дії, таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved