Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки внаслідок заборгованості по аліментам. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/3055/13-ц від 29.04.2013 року присуджено стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј частини від його заробітку(доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2013 року і до досягнення повноліття дитини. Відповідач протягом певного часу, в період з 11.03.2013 року по 01.01.2015 рік, належним чином сплачував аліменти, що були присуджені рішенням суду. Починаючи з 01.01.2015 року і до теперішнього часу [PERSON] жодного разу не сплатив аліменти на утримання дитини. 21.07.2015 року відділом ДВС Дзержинського Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №48865918 по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання сина. Згідно із розрахунком старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заборгованість по аліментам відповідно виконавчого листа №638/3055/13-ц, виданого 21.05.2013 року Дзержинським районним судом, складає 66443,80 грн. Відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язку по сплаті аліментів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2013 року по справі №638/3055/13-ц, з [PERSON] стягнуто на користь позивача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно у розмірі ј частини від його заробітку(доходу), але не більше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 21.07.2015 року відділом ДВС Дзержинського Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №48865918 по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання сина. Згідно із розрахунком старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заборгованість по аліментам відповідно виконавчого листа №638/3055/13-ц, виданого 21.05.2013 року Дзержинським районним судом, станом на 01.02.2019 року, складає 66443,80 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Зазначене викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено про помилково наведену формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Враховуюче викладене, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, відповідно до якого розмір неустойки, станом на 01.02.2019 року, складає 66443,80 грн., та приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 840,80 грн у дохід держави.

Outcome: approved