Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила шляхом збільшення розміру позовних вимог, та в кінцевому, просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] в розмірі 11 202 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірвано 16.04.2010р. та від якого у них народилась донька [PERSON] [INFO] За рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2009р. з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини в сумі 250 грн. щомісячно, а згідно рішення від 25.12.2013р., їх розмір було збільшено до 365 грн. на місяць. Однак, така сума аліментів є недостатньою для забезпечення дитини всім необхідним і вона змушена нести додаткові витрати на утримання дитини. Відповідач в свою чергу участі в таких витратах не приймає, а її доходів не вистачає для забезпечення матеріальних потреб дитини. В останньої наявні проблеми зі здоров'ям. З 24.05.2014р. по 07.03.2014р. вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. 28.05.2014р. їй було зроблено діагностику магнітну-резонансну томографію голови, яка коштує 500 грн. Згідно рекомендацій лікаря, була на відпочинку на морі, вартість квитків складає 276,94 грн. Крім цього, донька навчається в Львівській середній спеціалізованій школі-інтернаті ім. С. Крушельницької, для чого необхідно було придбати скрипку, смички, фортепіано та інше необхідне приладдя. Разом з іншими повсякденними витратами, а також враховуючи те, що донька на даний час захворіла, загальна сума додаткових витрат, понесених за останній рік становить 11 202 грн., і цю суму просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник згідно договору про надання правової допомоги від 26.09.2014р. та ордеру на ведення справи серії ЛВ № 058688 адвокат [PERSON] проти обґрунтованості позову заперечили з тих підстав, що в 2013 році позивач зверталась до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, яка була поєднана з вимогою про збільшення розміру аліментів. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2013р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2014р., в задоволенні вимоги про стягнення таких додаткових витрат відмовлено. Крім того, безпідставними є посилання в позові на те, що відповідач працює неофіційно та отримує дохід, якого вистачає для задоволення матеріальних потреб дитини на суму, яка становить ціну позову. В дійсності, працевлаштування відповідача є офіційним і розмір його заробітку становить лише 1220 грн. Іншого доходу у нього немає, а крім доньки [PERSON], на його утриманні також перебувають діти від іншого шлюбу - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. При цьому, за рішенням Залізничного суду м. Львова від 24.03.2014р., яке набрало законної сили, з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказуючи в позовній заяві про те, що розмір додаткових витрат на дитину становить 11 202 грн. позивач крім того представила квитанції на придбання продуктів харчування та ліків, які не можуть вважатись додатковими витратами, а є повсякденними, які зобов'язана нести позивач в процесі виховання доньки, і такий обов'язок в рівних частках також лежить на ній. Крім того, також звертають увагу, що відповідач повністю погасив заборгованість по сплаті аліментних зобов'язань, на даний час справно сплачує аліменти, розмір яких визначено судом, і на їх думку, всі ці товари придбані саме за отримані позивачем аліментні кошти. Що стосується додаткових витрат, понесених позивачем для придбання фортепіано, то в цій частині позовні вимоги також вважають безпідставними. По-перше, квитанція про придбання фортепіано не дає підстав для висновку, що воно придбано саме для доньки, а по-друге, в музичній школі, де навчається донька, такі музичні інструменти наявні. Тому, вважають, що позовні вимоги є недоведеними і безпідставними та в задоволенні позову просять відмовити та врахувати, що дохід позивача є набагато більшим від доходу, який отримує відповідач. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 2/463/2424/13 та № 2/463/1721/13, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.117). За правилами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо. Обов'язок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено жодної обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України та крім цього, не доведено необхідності нести такі додаткові витрати. Представлені позивачем квитанції (а.с.21-73) за своїм змістом відображають придбання продуктів харчування, одягу та інших товарів першої необхідності. З одного боку, такі витрати не можуть вважатись додатковими, оскільки є обов'язковими для виховання, навчання та розвитку дитини, а з іншого боку, з них неможливо встановити хто купляв і для кого призначені ці всі товари. Крім цього, як слідує з мотивів позову, додаткові витрати позивач понесла за останній рік, проте, частина цих фіскальних чеків (а.с.26, 27, 33, 34, 35, 36, 39, 40, 41, 42, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 62, 64, 65, 66) датовані 2007, 2008, 2009, 2010 роками, що не відповідає мотивам позову. Більше того, згідно видаткових накладних (а.с.68, 69, 73), отримувачем товару і платником за ними є не позивач, а [PERSON]. Всі ці обставини в їх сукупності спростовують мотиви позову про те, що позивач несе додаткові витрати, пов'язані з вихованням доньки. Витрати за цими фіскальними чеками додатковими вважатись не можуть. Суд вважає, що навчання дитини в музичній школі, не є обставиною, яка потребує саме додаткових витрат. На переконання суду, відвідування такого закладу спрямоване лише на покращення розвитку, підвищення її рівня освіти для підготовки дитини до самостійного дорослого життя. В силу вимог ч. 3 ст. 150 СК України, готування дитини до самостійного життя є прямим обов'язком батьків, який не кореспондується з обов'язком нести додаткові витрати, і відвідування дитиною музичної школи є лише способом виконання батьками цього обов'язку, який заслуговує на увагу, однак не підтверджує існування особливих обставин. Також, на переконання суду, не може бути віднесено до додаткових витрат і витрати, понесені на придбання музичних інструментів, про що долучено копії відповідних товарних чеків (а.с.19, 89). По-перше, як вірно вказує представник відповідача, з цих товарних чеків неможливо встановити хто і для кого їх придбавав, та по-друге, не доведеною є необхідність їх придбання. Зі змісту відповіді директора музичної школи (а.с.128) вбачається що музична школа, в якій навчається дитина, є спеціалізованою школою-інтернатом, яких в Україні лише 4. Очевидно, що в такій школі наявні музичні інструменти, чого не оспорює сама позивач. В такому випадку, суд не вбачає прямої необхідності для їх придбання, і тому, не може віднести ці витрати до додаткових, а отже, ухвалити рішення про їх стягнення. Що стосується витрат понесених на лікування дитини, а також на її відпочинок, про що долучено копії відповідних документів (а.с.7, 8, 14, 15, 16, 17, 18), жоден з медичних документів не підтверджує існування тяжкого захворювання. Всі вони відображають існування в дитини захворювань, які не можна віднести до тяжких. Суд вважає, що захворювання дитини має загальний характер, якими хворіють діти в процесі свого розвитку, а відсутність відповідного висновку МСЕК про тяжкий стан здоров'я дитини такі висновки суду лише підтверджує. За таких обставин, позовні вимоги слід визнати безпідставними та недоведеними і в задоволенні позову відмовити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed