Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина Подофьодова Ярослава Сергійовича. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них [INFO] року народився син - [PERSON]. Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Києва від 10.03.2000 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22.03.2001 року зроблено запис за №120, та відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, видане свідоцтво про розірвання шлюбу від 22.03.2001 року серії [NUMBER] Відповідач не приймає участі у житті та вихованні дитини, не виконує свої батьківські обов'язки, фактично ухиляється від їх виконання, аліменти на утримання дитини не виплачує, хоча на побтреби дитини постійно потрібні кошти. Фактично вихованням дитини займається лише матір. Дитина фактично знаходиться на утриманні позивача. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслали до суду свій висновок та просили розглядати справи за відсутності їхнього предщставника. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, а також з'ясувавши виниклі між сторонами правовідносини та відповідно встановивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м.Києва від 10.03.2000 року було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22.03.2001 року зроблено запис за №120, та відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, видане свідоцтво про розірвання шлюбу від 22.03.2001 року серії [NUMBER] Від шлюбу у сторін народився 23.08.2000 року народився син - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 692. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно листа районного відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, постановою №48/6 від 28.01.2002 відкрите виконавче провадження по виконанню рішення №2-1059 від 24.04.2001 р. про стягнення аліментів з [PERSON] Син сторін - [PERSON] на даний час проживає разом з матір'ю, останньою створені належні умови для проживання та виховання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради від 11.01.2018 року, діючи в інтересах неповнолітньої дитини та дбаючи про її краще майбутнє, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] 1969 р.н., відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі досліджених та оцінених доказів судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина, не надає матеріальну допомогу, про нього не піклується. Згідно положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується із сином, не займається його вихованням, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та життям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини - [PERSON], а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved