Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01.07.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого народилась донька [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не працевлаштований, однак отримує пенсію в розмірі 5000 грн. щомісячно, утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Розмір бажаних до стягнення аліментів, рівний 1/3 частці доходу відповідача, позивачем визначено на власний розсуд, без відповідного обґрунтування. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що дитина малолітня, хворіє, а відповідач працездатного віку та зобовязаний утримувати дитину та створювати їй умови для належного фізичного, культурного та духовного розвитку, натомість ухиляється від надання допомоги, фактично, після припинення шлюбних стосунків жодним чином не допомагає. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку відповідача. Пояснила, що у відповідача на утриманні знаходиться двоє похилих батьків, сам відповідач хворіє на цукровий діабет, лікування якого є систематичним та коштовним, повинен утримувати належне йому майно, тобто витрачати кошти на комунальні послуги. Відповідач не працевлаштований, увесь його дохід складає пенсія, яка становить 3432,94 грн. Позивач, напроти, передала в оренду спільне сумісне майно, зокрема квартиру 35 по вул.Гоголя в м.Дніпрі, та належну їй квартиру [ADDRESS], тобто, матеріально забезпечена краще нього. Відповідач пропонував позивачці укласти договір про сплату аліментів, однак остання ухилилась від його укладення. З часу припинення спільного проживання відповідач не ухилявся від утримання дитини, купував їй одяг та іграшки, про що свідчать долучені до письмових заперечень копії квитанцій. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.07.2006 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом 498. Від шлюбу сторін 17.03.2013 року народилась [PERSON], про що свідчить свідоцтво серії І-КИ №447043. Дитина проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Надана відповідачем довідка №1068 від 01.02.2017 року, не спростована позивачем, свідчить про те, шо розмір пенсії [PERSON] становить 3432,94 грн. Позивач [PERSON] зареєстрована фізичною особою-підприємцем 15.09.1998 року, про що свідчить свідоцтво серії В00 №677167. Відповідно витягу з Реєстру платників єдиного податку від 12.06.2015 року, позивач здійснює господарську діяльність наступного виду: «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». Позивачем не представлено доказів, що свідчать про розмір її щомісячного доходу, не зазначено про розмір її доходів і в позові, що не дозволяє дійти висновку про розмір її щомісячних витрат на утримання дитини. Крім цього, залишився недоведеним позивачем факт захворювання спільної з відповідачем дитини, що потребує додаткових витрат на лікування, оскільки жодних доказів з цього приводу не представлено. Також, суд вважає неприйнятними доказами копії товарних чеків на придбання дитячого одягу та іграшок, які надані відповідачем разом з запереченнями. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд виходить з наступного. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України \~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із п.3 ч.1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів встановлений по рішенню суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшений або збільшений по рішенню суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч.ч.5,6,7,8 ст.7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, стан здоровя відповідача та виходячи зі встановленого ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін підлягає задоволенню частково та визначається судом у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня предявлення позову до суду, тобто з 23.12.2016 року. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial