Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить, - встановити факт належності [PERSON], [INFO], свідоцтва про право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], видане 04.11.1999 року ВАТ Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», в якому зазначено ім'я «[PERSON]», - визнати за [PERSON], [INFO], права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] в с.Уст'є, Калазінського району, Тверської області, Російської федерації. Позов обґрунтовано тим, що 04.10.1999 року [PERSON] отримала від ВАТ сільськогосподарський виробничий кооператив «Харківська овочева фабрика», свідоцтво про право власності на житло, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS].[INFO] [PERSON] померла. Протягом свого життя вона мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але останні декілька років через хворобу, потребуючи догляду, проживала разом з позивачем у Росії. У зв'язку зі смертю батька позивача та, відповідно, чоловіка померлої, позивач є єдиним спадкоємцем за законом. У м. Харкові, після смерті [PERSON] залишилась належна їй однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак через непереборні для позивача перешкоди вона не мала можливості заявити про свої права власності на спадщину розташовану в Україні. 22.03.2016 року за її заявою Першою Харківською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №154/2016, в рамках якої були зроблені підготовчі заходи та запити до різних інстанцій. 30.05.2016 року державним нотаріусом Тиндик І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пошкодженням правоустановчого документу на нерухоме майно, яке входить до складу спадкового майна. Протягом багатьох років позивач доглядає за квартирою, контролюючи її стан, та сплачує комунальні платежі через своїх далеких родичів, що мешкають у м. Харкові. Також, у зв'язку з відкриттям спадщини у вигляді квартири після смерті [PERSON] виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, в якому вказане ім'я «[PERSON]», що не збігається з ім'ям у паспорті [PERSON]. Належним чином повідомлена про час та місце слухання справи позивач не з'явилась в судове засідання. Представник позивача подав заяву, якою підтримав вищевказаний позов, просив проводити судове засідання за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Харківської міської ради, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, до суду не з'явилась з невідомих причин. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, до суду не з'явилась з невідомих причин. За згоди представника позивача суд розглянув справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика» 04.10.1999 року (а.с.22). Крім того, копією довідки КП «Харківське міськБТІ» підтверджується, що у [PERSON] на праві приватної власності знаходиться вищевказане нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 21.06.2012р. відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Калязінського району Тверської області (а.с.12). Донькою померлої [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.06.1957 року (а.с. 17), яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копіює довідки № 119-М про реєстрацію шлюбу з [PERSON] (а.с. 18). З копії довідки Адміністрації Нерльського сільського поселення, Калязінського району, Тверської області, про місце смерті та поховання [PERSON] вбачається, що на день смерті [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS], у своєї доньки [PERSON], яка здійснювала за нею догляд та організувала похорон (а.с.20). 22.06.2016 року представник позивача [PERSON], [PERSON], від імені [PERSON], звернувся до Першої ХДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі якої було заведено спадкову справу № 154/2016 (а.с. 81). В рамах вищевказаної спадкової справи державним нотаріусом Тиндик І.В. було витребувано копію спадкової справи № 210/2012 після смерті [PERSON], з якої вбачається, що[PERSON] отримала спадщину, яка складається з земельної ділянки загальною площею 3000 кв.м, та знаходиться на території Російської Федерації, [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.06.2013 року, та посвідченого державним нотаріусом Калязінського нотаріального округу Тверської області Торбіною Н.М. (а.с.96-97). 30.05.2016 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Тиндик І.В., на підставі ст.47 Закону України «Про нотаріат», було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з пошкодженням правоустановчого документу на нерухоме майно, яке входить до складу спадкового майна (а.с. 121). Свідоцтво на право власності на житло [PERSON] було видано Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», код ЄДРПОУ № 00857491, адреса юридичної особи: вулиця Агрономічна, 18, с. Покотилівка, Харківський район, Харківська область. В той же час, пунктом 48 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав, має бути надано завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. Однак, згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВАТ СВК «Харківська овочева фабрика», 23.11.2005 року припинило своє існування за рішенням суду (а.с. 10-11). Таким чином, отримати завірену копію свідоцтва не має можливості у зв'язку з припиненням існування особи, яка його видала. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з копії вищевказаного свідоцтва право власності на спірну квартиру, воно було видане на ім'я [PERSON] (а.с.14), коли у паспорті вищевказаної особи зазначено ім'я «[PERSON]» українською мовою, а російською мовою - «[PERSON]» (а.с.13). В судовому засіданні було встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло, який складений українською мовою, було застосовано варіант перекладу власного імені фізичної особи «[PERSON]» з російської, що не впливає на факт належності [PERSON] вказаного правовстановлюючого документу Статтею 1218 ЦК України (2003р.) передбачано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] її спадкоємцем за законом була її донька [PERSON] В той же час, в матеріалах вищевказаної спадкової справи є копія заповіту [PERSON] від 07.02.2012 року, яким вона заповідає все своє майно на випадок її смерті [PERSON] (а.с.112). При цьому, 11.06.2015 року державним нотаріусом м. Москви Шифріною О.А. було посвідчено заяву [PERSON] про те, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті його бабусі [PERSON], однак він згоден, щоб свідоцтво про право на спадщину видавалось спадкоємцям, які подадуть відповідні заяви (а.с.116). Оскільки за свого життя [PERSON] залишила заповіт на ім'я [PERSON], а після її смерті вказана особа не прийняла спадщину та не заперечувала проти прийняття спадщини особами, які подадуть відповідні заяви, враховуючи, що позивач доглядала за спадковим майном та сплачувала комунальні послуги за нього, вона визнається такою, що прийняла спадщину після своєї матері, за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які позивачка посилалась як на обґрунтування своїх позовних вимог. На підстав викладеного,

Outcome: approved