Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно земельну ділянку розміром 3,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради сільської ради Токмацького району Запорізької області, право на яку посвідчене державним актом серії І - ЗП № 051662, що залишилася після смерті [PERSON]. Позов обґрунтовує наступним. 14 вересня 2009 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №149969. Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно, земельна ділянка розміром 3,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради сільської ради Токмацького району Запорізької області, право на яку посвідчене державним актом серії І - ЗП № 051662. Згідно до довідки Долинської сільської ради, на момент смерті з матір'ю позивача були зареєстровані, позивач, відповідач [PERSON], онука [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець який проживав на момент смерті з спадкодавцем, вважається таким що прийняв спадщину. Тобто, позивач та відповідач [PERSON], вважаються такими що фактично прийняли спадщину. 12 квітня 2017 року позивач звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, державного акту на земельну ділянку. Згідно до довідки Головного управління Держгеокадаастру у Запорізькій області міжрайонного управління у Токмацькому районі, видати дублікат державного Акту на право власності на земельну ділянку не можливо а тому за захистом свого права рекомендовано звернутися до суду. У теперішній час позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно. Позивач вважає що має право на спадкування земельної ділянки після смерті матері та визнання за позивачем права власності, що мотивує наступним. З моменту відкриття спадщини і до спливу шестимісячного терміну, тобто до 12 квітня 2017 року, позивач не подавала в нотаріальну контору заяву на прийняття спадщини, зважаючи на ту обставину, що на момент смерті матері вони проживали однією сім'єю та зареєстровані по одній адресі і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України у позивача є фактичне прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом майна померлої, яке складається з земельної ділянки призначеної для сільськогосподарського товарного виробництва розміром 3,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради сільської ради Токмацького району Запорізької області, право на яку посвідчене державним актом серії І - ЗП № 051662. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу - державного акту на земельну ділянку в даному випадку позивача право на спадкове майно може бути вирішено тільки судом. При вирішенні спорів про поділ спадщини і визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належить спадкодавцеві на момент його смерті майно, що входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права і інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. Окрім позивача на момент смерті в одній адресі з нами був зареєстрований відповідач [PERSON]. Але фактично відповідач [PERSON] на момент смерті з ними не проживав. З травня місяця 2014 року мешкав в с. Покровське, Токмацького району Запорізької області, але залишався і залишається зареєстрованим в [INFO], тобто в одній адресі разом з позивачем та померлою матір'ю. Відповідач [PERSON], претензій стосовно спадкового майна немає і приймати спадщину не бажає. 29 серпня 2016 року відповідач [PERSON] подав заяву в Токмацьку районну державну нотаріальну контору про відмову у прийнятті спадщини, але у зв'язку з пропуском шестимісячного строку протягом якого спадкоємець може звернутися з заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Але на даний час відповідач [PERSON] не бажає приймати спадщину, ніяких претензій стосовно позивача права на спадкове майно немає про що особисто може підтвердити в судовому засіданні. Інших спадкоємців окрім позивача та відповідача який не бажає приймати спадщину немає, спадкове майно належало спадкодавцеві на праві приватної власності. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеної земельної ділянки не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті [PERSON] немає. Згідно до довідки Міжрайонного управління у Токмацькому районі Держгеокадастру, грошова оцінка одного гектара земельної ділянки (ріллі) з урахуванням індексації складає 37 174, 71 гривень. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2009 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №149969. Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно, земельна ділянка розміром 3,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради сільської ради Токмацького району Запорізької області, право на яку посвідчене державним актом серії І - ЗП № 051662. Згідно до довідки Долинської сільської ради, на момент смерті з матір'ю позивача були зареєстровані, позивач, відповідач [PERSON], онука [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який проживав на момент смерті з спадкодавцем, вважається таким що прийняв спадщину. Тобто, позивач та відповідач [PERSON], вважаються такими що фактично прийняли спадщину. 12 квітня 2017 року позивач звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, державного акту на земельну ділянку. Згідно до довідки Головного управління Держгеокадаастру у Запорізькій області міжрайонного управління у Токмацькому районі, видати дублікат державного Акту на право власності на земельну ділянку не можливо а тому за захистом свого права рекомендовано звернутися до суду. У теперішній час позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно. Позивач вважає що має право на спадкування земельної ділянки після смерті матері та визнання за позивачем права власності, що мотивує наступним. З моменту відкриття спадщини і до спливу шестимісячного терміну, тобто до 12 квітня 2017 року, позивач не подавала в нотаріальну контору заяву на прийняття спадщини, зважаючи на ту обставину, що на момент смерті матері вони проживали однією сім'єю та зареєстровані по одній адресі і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України у позивача є фактичне прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом майна померлої, яке складається з земельної ділянки призначеної для сільськогосподарського товарного виробництва розміром 3,54 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради сільської ради Токмацького району Запорізької області, право на яку посвідчене державним актом серії І - ЗП № 051662. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу - державного акту на земельну ділянку в даному випадку позивача право на спадкове майно може бути вирішено тільки судом. При вирішенні спорів про поділ спадщини і визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належить спадкодавцеві на момент його смерті майно, що входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права і інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. Окрім позивача на момент смерті в одній адресі з нами був зареєстрований відповідач [PERSON]. Але фактично відповідач [PERSON] на момент смерті з ними не проживав. З травня місяця 2014 року мешкав в с. Покровське, Токмацького району Запорізької області, але залишався і залишається зареєстрованим в [INFO], тобто в одній адресі разом з позивачем та померлою матір'ю. Відповідач [PERSON], претензій стосовно спадкового майна немає і приймати спадщину не бажає. 29 серпня 2016 року відповідач [PERSON] подав заяву в Токмацьку районну державну нотаріальну контору про відмову у прийнятті спадщини, але у зв'язку з пропуском шестимісячного строку протягом якого спадкоємець може звернутися з заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Але на даний час відповідач [PERSON] не бажає приймати спадщину, ніяких претензій стосовно позивача права на спадкове майно немає про що особисто може підтвердити в судовому засіданні. Інших спадкоємців окрім позивача та відповідача який не бажає приймати спадщину немає, спадкове майно належало спадкодавцеві на праві приватної власності. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеної земельної ділянки не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті [PERSON] немає. Згідно до довідки Міжрайонного управління у Токмацькому районі Держгеокадастру, грошова оцінка одного гектара земельної ділянки (ріллі) з урахуванням індексації складає 37 174, 71 гривень. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖС №459901 від 12.10.1976 року. Відповідач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії II-ЖС №375548 від 07.08.1976 року. Вище викладене підтверджується такими доказами: копією довідки від 04.04.2017 року №172, копією державного акту на право приватної власності на землю від 18.05.2000 року, копіями листів Міжрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмак Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.02.2017 року №31-8-0.211-204/120-17, 14.03.2017 року №Ш-2660/0-0.211-20/150-17, копіями постанов Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 12.04.2017 року №364/02-31, 29.08.2016 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved