Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.08.1993, вона є власником квартири [ADDRESS] . Разом з нею в квартирі проживає та зареєстрований її співмешканець [PERSON] . Також в квартирі зареєстровані та не проживають [PERSON] , [INFO] , та її малолітній син [PERSON] , [INFO] . Вона та відповідач чужі люди, їх не пов`язують ні родинні, ні юридичні зв`язки, і тому відповідач її членом сім`ї не являється. Відповідач в квартирі не проживає, проте залишається зареєстрованою і її записують як члена сім`ї в будь-які довідки, що видаються на її ім`я, тому у неї виникають постійні незручності. Позивачу було відмовлено у наданні субсидії, тому що до складу сім`ї було записано відповідача та її малолітнього сина. Ніяких договорів ні усних, ні письмових із [PERSON] вона не укладала. Відповідач не здійснює оплату за квартиру та комунальні послуги, добровільно знятися з реєстрації безпідставно відмовляється, хоча разом із сином проживає у свого чоловіка за вказаною у позові адресою. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в її квартирі є перешкодою в реалізації нею прав власника квартири, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в дане судове засідання не з`явилися, позивач подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи позивач та її представник суду пояснили, що вважають факт реєстрації відповідача та її сина, в належній позивачу квартирі перешкодою в реалізації нею прав власника квартири. Зазначили, що співмешканець позивача - дідусь відповідача [PERSON] помер [INFO] . Відповідач [PERSON] в дане судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала відзив на позов. В ході розгляду справи суду пояснила, що вона є онукою співмешканця позивача, в квартирі була зареєстрована разом із сином за добровільною згодою позивача, оскільки свого житла не мала, зазначила, що як член сім`ї має право на користування квартирою належною позивачу, а тому позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особибез самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської міської ради Бизова Л.М. в дане судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В ході розгляду справи зазначила, що заперечує проти задоволення позову, оскільки в даному випадку будуть порушені права малолітньої дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала наступні показання: відповідач є дружиною її сина, проживає на даний час з сім`єю в її квартирі, оскільки іншого житла немає, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.08.1993, та технічним паспортом на квартиру (а.с.6,7-8). Рішенням 7 сесії 7 скликання Могилів-Подільської міської ради Вінницької області №117 від 29.02.2016, вирішено перейменувати, зокрема, вулицю ІІІ Гвардійська на вулицю Вірменська (а.с.11). Згідно довідки виконкому відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради №3699 від 30.05.2018, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно довідки голови ОСББ «Приладобудівний 13» №16 від 30.05.2018, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з Акту від 21.03.2019, складеного комісією у складі голови ОСББ «Приладобудівний 13» та мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2012 року по даний час (а.с.107). Згідно довідки голови ОСББ «Рідний дім-20» від 20.06.2019, [PERSON] , не зареєстрована, але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.108). Співмешканець позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.144). На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Ст. 158 ЖК України, передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані у належній на праві власності позивачу [PERSON] квартирі, однак вже більше року відповідач разом із сином за місцем реєстрації не проживають. Крім того, між позивачем та відповідачем договір найму жилого приміщення не укладався, будь якої домовленості щодо проживання відповідача з сином у квартирі позивача після смерті [PERSON] між ними не досягнуто, витрати по утриманню квартири відповідач не несе. А тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, враховуючи непорушність права приватної власності позивача на її житло, наявність перешкод у використанні цього права, а також тривале не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, суд не погоджується із запереченням представника третьої особи органу опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради Вінницької області проти визнання відповідача та її малолітнього сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки дане твердження є необґрунтованим, а належний висновок щодо недоцільності такого визнання суду не надано. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування належною на праві власності позивачу квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову до суду станом на день подання позову до суду в розмірі 704,80 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved