Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів у розмірі ? частки усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19 червня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину. Позивач також зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. На даний час сторони разом не проживають. Отже, на думку позивача, при таких обставинах подальше перебування у шлюбі та збереження родини є неможливим. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших осіб на утриманні не має. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом із тим, звернувся до суду із заявою, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав. Таким чином, на підставі ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. Судом встановлено, що 19.06.2009 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 159 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.01.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, судом вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] [INFO]. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом достеменно встановлено, що сторони вже тривалий час не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, будь які взаємини подружжя не підтримує, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи довідки №89 від 16 січня 2015року, позивач мешкає та зареєстрована разом із дитиною за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що в межах даної цивільної справи, спору про виховання дитини та поділ спільного майна подружжя не має. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом, відповідно до ст. 174 ЦПК України, з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, відсутність інших осіб, що перебувають на його утримання, вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ч 3. ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved