Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення сином повноліття; та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином трьох років. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося і з квітня 2019 року вони з сином проживають окремо від відповідача. Позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, самостійно утримувати сина їй дуже важко, оскільки левова частка грошей іде на придбання їжі та одягу для нього, а також на оплату комунальних послуг. На теперішній час вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитино до досягнення нею трирічного віку. Позивач зазначає, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, офіційно працює перевізником та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина до його повноліття та на її утримання до досягнення сином трирічного віку \~ \~ \~ \~Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.09.2019 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.10.2019. У строк, встановлений судом, відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково та згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття; та згоден сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що з того моменту, як позивач з сином почали проживати окремо, він щомісячно більшу частину свого заробітку, в середньому 2000,00 грн., перераховує на картковий рахунок позивача, а тому твердження позивача про те, що він в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не відповідають дійсності. При визначенні розміру аліментів відповідач просив суд врахувати, що він не має у власності будь-якої нерухомості, транспортних засобів, проживає в будинку своїх батьків. Позивач, навпаки, має у власності житловий будинок та земельні ділянки, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~04.10.2019 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Судове засідання призначено на 28.10.2019. 28.10.2019 за клопотанням відповідача судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 26.11.2019. 26.11.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.12.2019. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 05. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 18.09.2015. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 06.03.2018. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.10.2019, яке набрало законної сили 28.11.2019, шлюб між сторонами був розірваний. Згідно довідки, виданої виконкомом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 17.07.2019 за вих. №1028, малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати сина, однак погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на свій матеріальний стан, зокрема, розмір заробітної плати, відсутність у власності нерухомого майна та транспортних засобів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді водія та щомісячно отримує заробітну плату. Вказані обставини підтверджуються довідкою про доходи від 17.09.2019 за № 1, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за вих. № 16300 від 17.09.2019. Згідно довідки, виданої виконкомом Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 16.09.2019 за вих. № 1215, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з батьками та братом. Будинок [ADDRESS] , в якому проживає відповідач, на праві спільної часткової власності належить батькам відповідача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором дарування жилого будинку від 08.04.2003, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 299; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №433930 від 23.04.2003. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] не має у власності нерухомого та рухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №181722810 від 19.09.2019; витягом з Єдиного державного реєстру МВС України. Разом з тим, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №181744061 від 20.09.2019, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок та дві земельні ділянки з кадастровими номерами 4423386600:07:001:0041 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 4423386600:07:001:0042 площею 0,3464 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін, рівність сторін щодо участі в утриманні дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів в більшому розмірі задоволенню не підлягає, оскільки позивач, всупереч вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду відповідні докази, які б стали підставою для стягнення аліментів відповідно до заявлених вимог. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.01.2018 по справі №541/1208/16-ц. Судом встановлено, що на даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 2, 3 ст.80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Доказів щодо стану здоров`я або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів на утримання дружини, відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. З огляду на викладене, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є працездатним, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, сплачує аліменти на утримання сина, а також враховуючи право позивача на матеріальну допомогу від батька дитини, та згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. За змістом ст. ст. 79, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн, від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial