Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому простить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком під номером [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстрований [PERSON], колишній чоловік позивачки, однак фактично в ньому не проживає з липня 2007 року. Перебування відповідача на обліку в помешканні, обмежує права позивача, як власника житлового будинку, вона змушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в яких вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала у повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти прийняття заочного рішення (а.с.24). Відповідач до суду не з'явився, належно сповіщений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило (а.с.17,20). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6-7). [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), однак фактично з липня 2007 року проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними довідками від 22.01.2015 року та 14.05.2015 року (а.с.22-23). Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим, розташованим за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved