Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 23.11.2007 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені 02.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на користь якого стягуються аліменти за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2006 року у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON], [INFO] не надає, у звязку з чим позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В судове засідання позивач не зявилася. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши відповідача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.10.2014 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу.\~ \~ Відповідно до вимог\~ ст.150 Сімейного кодексу України\~ батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток, а відповідно до\~ ст. 180 цього Кодексу\~ батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Отже, суд вважає, що вимоги за підлягають частковому задоволенню оскільки з відповідача на утримання [PERSON], [INFO] на користь якого стягуються аліменти за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2006 року у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з чим суд вражає за доцільним стягнути з відповідача враховуючи його матеріальний стан аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial