Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2010 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося з різних причин у звязку з чим сторони припинили шлюбні стосунки. Після припинення шлюбних стосунків відповідач не займається вихованням дітей, відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що рішенням Тарутинського районного суду Одеської області 27.09.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання старшого сина [PERSON]. У звязку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, та стягнути на її користь аліменти на утримання молодшого сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про отримання ним поштових відправлень. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони 12 лютого 2010 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 112496 за актовим записом № 01 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 7, 8, 10). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона просить залишити прізвище «Нєткова». Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи дитина мешкає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Позивач на даний час не працює. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27.09.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття (а.с. 11). Відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дітям не зважаючи на те, що він працездатний. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов'язання по утриманню інших осіб та інше. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 22.12.2031 року. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 640,00 гривень. У звязку з тим, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то в силу положень ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved