Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до Славутицького міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності та різних поглядів на сімейне життя, через що вони припинили сімейні стосунки та спільне проживання, не ведуть сумісне господарство. Збереження сім'ї вважає неможливим. Питання про виховання і проживання неповнолітньої дитини вирішено, донька залишається проживати із нею. Спірних питань по сумісно набутому за час шлюбу майну немає. Ухвалою суду від 05.08.2015 року було надано подружжю строк для примирення - три місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 05.11.2015 року по закінченню трьохмісячного строку для примирення провадження у справі відновлено та продовжено судовий розгляд . На слухання справи позивач не явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений неодноразово судовою повісткою, яка направлена рекомендованим листом, 07.08.2015 року та 06.11.2015 року. Судова повістка повернута з поштового відділення з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Між сторонами склались негативні стосунки внаслідок різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності, що привело до відчуженості, сторони тривалий час не ведуть сумісного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що майнового спору на час розгляду справи в суді немає. Питання про виховання і утримання неповнолітньої дитини вирішено, вона залишається проживати із матір,ю, на її утримання стягнуто з відповідача аліменти. При таких обставинах справи суд вважає, що недоцільно відкладати слухання справи і надавати сторонам строк для примирення.

Outcome: approved