Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позов мотивує тим, що рішенням Олександрійського міськранного суду Кіровоградської області від 03.02.2014 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2013 року і до повноліття сина [PERSON], тобто до 22 серпня 2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти сплачувалися не регулярно та виник борг, тому позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 23 жовтня 2013 року до 01 січня 2018 року в розмірі 12 087 грн. 48 коп. Від представника позивача надійшла письмова заява в якій вона вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Рішенням Олександрійського міськранного суду Кіровоградської області від 03.02.2014 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2013 року і до повноліття сина [PERSON], тобто до 22 серпня 2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі докази: довідка-розрахунок, яка складена державним виконавцем Олександрійського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, заборгованість по аліментам боржника [PERSON] становить станом на 01 січня 2018 року 37 698 грн. 98 коп. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що оспорювалися розрахунки розміру суми заборгованості по аліментам, обчислені державним виконавцем. За змістом ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 12 087 грн. 48 коп. Однак розрахунок позивача пені є неточним, так як при нарахуванні пені враховано перший місяць сплати аліментів жовтень 2013 року та здійснений платіж аліментів у травні 2016 року відповідачем. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, тому пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.06.2016 року у справі №6-535цс16. Отже, враховуючи розмір заборгованості по аліментах [PERSON] за кожен місяць, приведеної в довідці - розрахунку заборгованості, складеної державним виконавцем, помноженої на 1 % пені та на кількість днів місяця, в якому утворилася заборгованість, а також враховано 892 грн. 75 коп. сума сплачених аліментів у травні 2016 року, тому неустойка складає за 2013 рік 339 грн. 16 коп.; за 2014 рік 2 102 грн. 40 коп.; за 2015 рік 2 551 грн. 35 коп.; за 2016 рік 2 790 грн. 55 коп.; за 2017 рік 3 811 грн. 46 коп. Загальна сума пені в наслідок заборгованості по аліментах складає 11 594 грн. 92 коп. Відповідно до розяснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки позивачем доведено протиправність дій відповідача щодо несплати аліментів та наявності боргу за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та стягненню пені, але за розрахунком здійсненим судом. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved