Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 24 серпня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідно актовий запис № 62. Від спільного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина часто хворію, вимагає додаткових витрат на лікування розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач. Відповідач постійної роботи немає, але має періодичний заробіток. [PERSON] відмовляється утримувати спільну дитину, фінансової допомоги не надає. Позивач не має фізичної змоги повноцінно забезпечити доньку всім необхідним. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної дитини аліменти в розмірі 1450 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву вхід. № від 14 грудня 2016 року про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ч. 5 ст.74 ЦПК України - судовими повістками, надісланими рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцем його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача. Вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за \~необхідне позов задовольнити, оскільки самостійне утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. \~ Беззаперечно доведено, що 24 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідно актовий запис № 62 ( копія свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 105707 (а.с. 4)). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження серії І-АМ №226084 (а.с. 5)). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї дитини, то суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання доньки. \~ Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованості заявлених позовних вимог і має підстави для їх задоволення із наступних підстав: відповідач [PERSON], який не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, працездатний, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка часто хворіє та вимагає додаткових витрат на лікування, як на це вказує позивач . Стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатний, оскільки на це вказує позивач та не спростовано відповідачем, має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї дитини, інших стягнень з його доходу не проводиться, так як ніхто із сторін про це не заявив. Обставин, які б доводили необхідність звільнення [PERSON] від обовязків утримувати малолітню доньку судом не встановлено. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При \~вирішенні \~питання \~про \~розмір \~аліментів, \~суд \~дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з дня предявлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO] і не надає належної матеріальної допомоги на її утримання, тому суд має підстави задоволити заявлені позовні вимоги. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин, суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~450 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 26 жовтня 2016 року за вхід. №6167, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 26 жовтня 2016 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved