Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася Виноградівського районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно. Вимоги заявленого позову мотивує тим, що [INFO] року помер батько позивача та відповідачів- [PERSON], а [INFO] року померла мати -[PERSON]. 27 вересня 2012 року [PERSON] залишила заповіт, яким на випадок її смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Жилий будинок належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23 січня 2001 року, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 19 січня 2001 року за № 32. Спадкоємцями за законом після смерті матері та спадкоємцями, які мають право на обов'язкову долю є відповідачі по справі-діти померлої, [PERSON] та [PERSON]. Позивач до 6-ти місяців подала заяву у Виноградівську державну нотаріальну контору на прийняття спадщини за заповітом після померлої матері. Спір за спадкове майно відсутній. Відповідачі претензій до спадкового майна не мають, на обов'язкову долю із спадкового майна не претендують. Позивачка у вересні 2017 року звернулася до нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Нотаріусом відмовлено у видачі по тій причині, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок. . Позивачка [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені своєчасно, в судове засідання не з'явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача та відповідачів- [PERSON], а [INFO] року померла мати -[PERSON]. 27 вересня 2012 року [PERSON] залишила заповіт, яким на випадок її смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Жилий будинок належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23 січня 2001 року, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 19 січня 2001 року за № 32. Спадкоємцями за законом після смерті матері та спадкоємцями, які мають право на обов'язкову долю є відповідачі по справі-діти померлої, [PERSON] та [PERSON]. Позивач до 6-ти місяців подала заяву у Виноградівську державну нотаріальну контору на прийняття спадщини за заповітом після померлої матері. Спір за спадкове майно відсутній. Відповідачі претензій до спадкового майна не мають, на обов'язкову долю із спадкового майна не претендують. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка у вересні 2017 року звернулася до нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Нотаріусом відмовлено у видачі по тій причині, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок. . При таких обставинах, у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації , нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, в порядку передбаченому законом, оскільки подав заяву в 6-ти місячний строк на прийняття спадщини і не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, тому змушений звернутись до суду . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved