Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1998 року Від спільного проживання у них народилося шестеро дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . На даний час вона самостійно здійснює утримання спільних малолітніх дітей, купує їм необхідні речі повсякденного вжитку, продукти харчування та одяг. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, що дає йому змогу утримувати дітей. Просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей, дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав. Із досліджених свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей, а саме, дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] . Судом встановлено, що позивач самостійно здійснює утримання малолітніх дітей. Відповідач утримання дітей не здійснює, їх життям не цікавиться. Згідно ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст. 180, ч.1 ст. 183, ч.1 ст. 191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України, стаття 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частинами першою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач отримує стабільний дохід, є працездатною особою, ним не надано документального підтвердження про свій матеріальний та сімейний стан, перебування на його утриманні непрацездатних батьків. Також суд враховує матеріальне становище матері дитини, а також ту обставину, що діти перебувають на її повному утриманні. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дітей, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей, зокрема їх фізичного та духовного розвитку. На підставі статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved