Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] загальною площею 63,1 кв.м, житловою площею 41,0кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, по набувальній давності. В обґрунтування позову, позивач послалась на те, що 03.03.2002 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого вона надала [PERSON] грошові кошти в сумі 6\~ 000 грн. з терміном повернення до вересня 2002 року. З метою забезпечення договору позики, в разі його невиконання, відповідач [PERSON] заставив житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], передав ключі та правовстановлюючі документи на будинок. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] грошові кошти їй не повернув, місце його перебування до даного часу не відомо, то вона 01.01.2003 року у звязку з відсутністю житла переїхала проживати до даного будинку. За час проживання в будинку, вона власними коштом підтримує належний його стан, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку, тощо. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача, Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у відсутності представника, позов визнає у повному обсязі, заперечень не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання до суду не направив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що 03.03.2002 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач надала [PERSON] грошові кошти в сумі 6\~ 000 грн. з терміном повернення до вересня 2002 року. З метою забезпечення договору позики, в разі його невиконання, відповідач [PERSON] заставив житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], передав позивачу ключі та правовстановлюючі документи на будинок, що підтверджується розпискою від 03.03.2002 року Враховуючи те, що відповідач [PERSON] грошові кошти позивачу не повернув, місце його перебування до даного часу не відомо, то 01.01.2003 року у звязку з відсутністю житла позивач переїхала проживати до даного будинку. За час проживання в будинку, позивач власними коштом підтримує належний його стан, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку, тощо. Згідно довідок Шаліївської сільської ради Сквирського району Київської області від 31.07.2013 року за № 147 та від 25.06.2013 року за № 122 [PERSON] проживає в будинку, що знаходиться в [ADDRESS], згідно по господарської книги № 2 на 2001-2005 роки з 01.01.2003 по даний час. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 26.09.1997 року. Відповідно до ст.328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ ст.344 ЦК України\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 13 постанови пленуму ВССУ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~ 15,16 ЦК України, а також частини четвертої\~ статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача при вселенні в будинок № 8 по вул. Щевченка в с. Терешки Сквирського району Київської області була добросовісність, що є обов'язковою умовою та юридично значимим фактором.

Outcome: approved