Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 07 червня 1996 року між нею та відповідачем у справі було укладено шлюб. Від спільного проживання у них народилось троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в Комаргородському професійному аграрному ліцеї Вінницької області, в період з 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2015 року за спеціальністю кухар-кондитер, та донька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, проживає окремо від неї та має вже своїх дітей. Вони з відповідачем проживають окремо, діти перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання спільних дітей по 600 гривень щомісячно до досягнення наймолодшої доньки повноліття та до закінчення навчання середущої доньки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала письмову заяву в якій змінила свої позовні вимоги. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання спільних дітей по 400 гривень щомісячно до досягнення наймолодшої доньки повноліття та до закінчення навчання середущої доньки. Справу просить слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, а саме – судовою повісткою. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надійшло. Вивчивши надані матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки самостійне утримання дітей ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-АМ №154477 (а.с.7). Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов’язків утримувати дитину судом не встановлено. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з дня пред’явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком дитини: [PERSON], [INFO] і не надає належної матеріальної допомоги на його утримання, тому суд має підстави задоволити заявлені позовні вимоги. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. З таких обставин суд вважає необхідним стягувати із відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 400 гривень, яка є не меншою 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів на [PERSON], яка продовжує навчання, то в цій частині позову суд вважає за необхідне задовольнити з наступних міркувань. Із копії свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народилась 30 січня 1997 року. Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач у справі [PERSON]. Із копії студентського квитка встановлено, що [PERSON] є студенткою Комаргородського професійного аграрного ліцею Вінницької області, форма навчання денна. Термін навчання з 01 жовтня 2012 року до 30 червня 2015 року. Відповідно до ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України – право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов’язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов’язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв’язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу), як встановлено із матеріалів справи [PERSON] 30 січня 2013 року досягла повноліття, [PERSON] дійсно є студенткою Комаргородського професійного аграрного ліцею Вінницької області, форма навчання денна. Термін навчання з 01 жовтня 2012 року до 30 червня 2015 року. Відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу на доньку, яка продовжує навчання. На підставі вищевказаного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими. По скільки батьки зобов’язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання у рівних частках. Тому враховуючи матеріальний стан відповідача, а також те, що відповідач має постійне місце проживання, не є інвалідом, інших утриманців не має. Тому суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитини та вважає за необхідне визначити суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 400 гривень, щомісячно, до закінчення донькою навчання, так як відповідач [PERSON], як батько повнолітньої [PERSON] повинен утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки вона потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 22 серпня 2014 року за вхід.№5215, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 22 серпня 2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved