Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. У ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та відмовилася від позову у частині стягнення аліментів. У судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву у якій свої уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, відмовляється від позову у частині стягнення аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина. Представник Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 липня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №330 від 28.06.2006 року вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 20 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №82. Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 12 березня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 12 березня 2013 року в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області зроблено актовий запис №10. У судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини, не спілкується з сином в достатньому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу і не створює умов для отримання сином подальшої освіти. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Так, статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих.№1-39-941/0/290-18 від 18.06.2018 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, Дніпровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] (зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], 68004, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]) відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по його вихованню. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved