Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом, вона, [PERSON], спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем. Відповідач є також дочкою спадкодавця, що доведено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якого було встановлено, що [PERSON] був батьком [PERSON] Відповідач також використала своє право на спадкування шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах строку визначеного законодавцем. Позивач вважає, що відповідач має бути усунена від права на спадкування після смерті батька за рішенням суду, так як ухилялась від виконання свого обов'язку щодо утримання батька, оскільки ні матеріальної, ні будь - якої іншої допомоги батьку не надавала, тощо, отож є негідним спадкоємець, у той час як вона, [PERSON], добросовісно виконувала свій обов'язок перед спадкодавцем щодо його утримання, тому вважає, що її права порушено, у зв'язку із чим звернулась до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, свою позицію аргументували у письмовому запереченні, що додане до матеріалів цивільної справи, відповідно до якого просять у позові відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування спадкодавця у безпорадному стані, не доведено фактів, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги та просив про неї у відповідача, а також те, що остання, маючи змогу надати батькові допомогу, умисно ухилялась від її надання. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [INFO] року в місті Липовець помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи, що були витребувані судом встановлено, що спадщина відкрилась за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не вчинив. Своїм правом на спадкування скористалась позивач, будучи дочкою спадкодавця, в підтвердження чому є свідоцтво про її народження (а.с.6), про розірвання шлюбу (а.с.7), Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8), свідоцтво про шлюб (а.с.9). Позивач спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подала заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини (а.с.30). Факт родинних стосунків відповідача із спадкодавцем підтверджено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якого було встановлено юридичний факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, був рідним батьком [PERSON], [INFO]. Вказане рішення суду набрало законної сили 18 листопада 2016 року. За матеріалами спадкової справи, відповідач використала своє право на спадкування шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку (а.с.31). Наведене свідчить, що сторони цього спору є спадкоємцями однієї черги спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за матеріалами спадкової справи - відсутні. Позивач вважає, що відповідач є негідним спадкоємцем, а тому має бути усунена від права на спадкування після смерті батька, оскільки ухилялась від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до абз.2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи таку справу, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Частиною першою статті 172 СК України передбачено, що дитина, повнолітні дочка, син, зобов'язані піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Вказаний обов'язок закріплений і у ст.51 Конституції України, відповідно до якої під піклуванням мається на увазі не лише матеріальна допомога батькам, але й моральна підтримка. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що [PERSON] проживав у житловому будинку по [ADDRESS], де з ним постійно проживали та були зареєстровані позивач та її сім'я (чоловік та двоє дітей), що доведено записами у Домовій книзі (а.с.13-16), довідкою виданою органом місцевого самоврядування (а.с.17, 18). [PERSON] був особою похилого, непрацездатного віку, пенсіонером (пенсійне посвідчення а.с.11). Як слідує із інформації, що була витребувана судом за ухвалою суду від 07.07.2017 року (а.с.87), [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в період з 2012 року по 2015 рік хворів ІХС, атеросклеротичним атеросклерозом, СН ІІ А, ФК ІІ, гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце, гіпотрофія лівого шлуночка. Атрофічні зміни головного мозку. Змінена енефалотація ІІ-ІІІ ст. Правобічна вправлена пахова гила. Поліп жовчного міхура. Дифузні зміни паренхіми панкреас. Кіста правої нирки. Виразкова хвороба пре пілоричної частини шлунку. Отримував постійне амбулаторне лікування, на стаціонарному лікуванні не перебував, помер вдома [INFO] року, розтин не проводився, причина смерті: хронічна серцево - судинна недостатність, кардіосклероз атеросклеротичний. Згідно показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані судом в порядку ст.180 ЦПК України, які є родичами померлого та сусідами, судом встановлено, що [PERSON] останнім часом (більше року до двох років) дуже хворів, про що їм достовірно було відомо та вони могли за цим відкрито споглядати та про це їм говорив [PERSON], оскільки довідувались до нього. А останніх кілька місяців [PERSON] взагалі був прикутий до ліжка, у зв'язку з чим потребував постійного стороннього догляду, тому усі турботи про батька лягли на плечі позивача [PERSON], яка й займалась доглядом за батьком, забезпеченням усім необхідним, незважаючи на те, що вона ще й працювала. Також вказали, що їм достовірно відомо, що відповідач живе зовсім неподалік від місця проживання батька, у [ADDRESS], тобто через декілька хат неподалік, однак ніякої взагалі турботи не виявляла зі своєї сторони по відношенню до батька, а ні матеріальної чи іншого будь - якої допомоги не пропонувала та не надавала. Про похилий вік, безпорадний стан [PERSON] мало було бути відомо відповідачу [PERSON] проте жодного разу остання не виявила бажання навіть довідатись до батька. Встановлені судом обставини підтверджують безпомічність [PERSON], неспроможність його своїми силами через похилий вік та тяжку хворобу матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим він потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, що доводить факт перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі, хоча б моральної якщо не матеріальної, яку як встановлено відповідачка не мала змоги надавати. Згідно довідок виданих Іллінецьким об'єднаним УПФУ у Вінницькій області (а.с.56), [PERSON] отримував пенсію; згідно інформації виданої ТОВ «Липовецьке» (а.с.59), [PERSON] мав у власності земельну ділянку, за яку отримував орендну плату і розмір його доходів значно перевищував доходи відповідачки. Покази свідків [PERSON] та [PERSON], які приходяться відповідачеві сином та відповідно матір'ю, в свою чергу теж підтвердили обставини на які посилалась позивачка в підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема вказані свідки суду пояснили, що покійний [PERSON] за життя підтримував з ними теплі відносини і часто приходив до них додому, однак за рік до смерті перестав ходити. Ні відповідачка [PERSON] ні вони свідки не цікавились, чому покійний перестав до них ходити, а про поганий стан його здоров»я вони взагалі не знали. Враховуючи обставини справи, оцінюючи всі докази в сукупності та розташування місця проживання покійного [PERSON] по відношенню до місця проживання відповідачки [PERSON] а саме проживання фактично поряд і можливість спостерігати за територією домогосподарства покійного з території свого домогосподарства, традиції добросусідва, суд вважає пояснення відповідачки [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON], щодо відсутності інформації про стан здоров»я покійного [PERSON] -неправдивими. Їх твердження, що покійний [PERSON] постійно відвідував їх будинок і безпричинно перестав до них ходити, а вони при цьому не з»ясовували причин його відсутності не витримують будь-якої критики з точки зору здорового глузду і людського розуміння. Пояснення відповідача стосовно того, що вона не мала можливості надавати матеріальну допомогу спадкодавцеві в силу свого тяжкого матеріального становища, тому й не навідувалась до батька, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок повнолітніх дітей піклуватись про своїх батьків включає не тільки матеріальне забезпечення. Також суд вважає доведеною обставину ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, оскільки її бездіяльність, незацікавленість життям та здоров'ям батька, який є особою похилого віку та в силу своєї хвороби прикутим до ліжка, незважаючи на давність хвороби, слід розцінювати як дії, що спрямовані на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу батьку, у тому числі й моральну, який її потребував, тобто таке ухилення відповідача пов'язане з винною поведінкою, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Урахувавши поведінку відповідача, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги батькові, її необхідність для спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання нею встановленого законом обов'язку, суд дійшов висновку, що відповідач є негідний спадкоємець, яка ухилялась від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, і ця обставина встановлена судом в розумінні належних та допустимих доказів, що були перевірені судом. За таких обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст.88 ЦПК України.. На підставі викладеного та

Outcome: approved