Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 94961 від 20.11.2020 про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 17542,18 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. від 26.01.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 64283591 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 17542,18 грн на підставі виконавчого напису №94961, виданого 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження позивач отримала 12.02.2021. Позивача вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. від 20.11.2020 здійсненний неправомірно та є таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що грошові кошти у сумі 17542,18 грн стягуються на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» як заборгованість за кредитним договором, однак позивач зазначає, що ніякого договору з відповідачем не укладала. Обґрунтовуючи неправомірність вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. спірного виконавчого напису позивач посилається на те, що останній був вчинений за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; виконавчий напис вчинено без оригіналу нотаріально посвідченої угоди, а також на підставі нормативного документу, який втратив чинність; жодних повідомлень, в тому числі письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, на адресу позивача не надходило. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 94961 від 20.11.2020 про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 17542,18 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 17.03.2021, залучено до участі у справі третіх осіб. 17.03.2021 підготовче судове засідання відкладено до 12.04.2021. 12.04.2021 підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача відкладено до 05.05.2021, продовжено строк проведення підготовчого провадження до 12.05.2021. 05.05.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.06.2021. 04.06.2021 судове засідання відкладено до 29.06.2021 у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, 29.04.2021 надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, пояснень, заяв чи клопотань від нього не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, пояснень, заяв чи клопотань від нього не надходило. З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує з договору №512189461, 20 квітня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач отримала кредитні кошти в сумі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит був наданий позичальнику строком на 30 днів з нарахуванням процентів за користування Кредитом в розмірі 1,59% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, в усіх інших випадках сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70%. Згідно з випискою з особового рахунку за вказаним кредитним договором, заборгованість позивача перед ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» станом на 04.11.2020 складає 16342,18 грн. Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5900,00 грн, прострочена заборгованість за процентами - 10442,18 грн. 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за заявою ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», якому відповідно до Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 перейшло право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від ТОВ «Таліон Плюс», якому відповідно до Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28.11.2018 перейшло право вимоги за фінансовими зобов`язаннями від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вчинено виконавчий напис за реєстровим №94961 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором №512189461 від 20.04.2020 в розмірі 17542,18 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5900,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 10442,18 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн. 26.01.2021 за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. було відкрито виконавче провадження №64283591, а постановою від 27.01.2021 було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови. Про вчинений нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис за № 94961 від 20.11.2020 та відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. виконавче провадження від 26.01.2021 за №64283591 позивач дізналася тільки 12.02.2021, коли отримала рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 08.08.2020) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 08.08.2020) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п. 2.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. 2.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Згідно з п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (далі- Перелік). З тексту оспорюваного виконавчого напису № 94961 від 20.11.2020 встановлено, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №512189461, укладеного 20.04.2020 між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в простій письмовій формі. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.10.2018, справа № 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі №207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що заборгованість за кредитним договором є спірною, оскільки жодного договору з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вона не укладала. Так, зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус як на підставу стягнення спірної заборгованості з позивача на користь відповідача посилається на кредитний договір №512189461 від 20.04.2020, укладений між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вказуючи при цьому, що правонаступником усіх прав та обов`язків останнього на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, у свою чергу, є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Водночас, не зрозуміло, яким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28 листопада 2018 року могло відступити право вимоги за кредитним договором, укладеним 20 квітня 2020 року, тобто договір про відступлення було укладено раніше в листопаді 2018 року, ніж кредитний договір, який було укладено в квітні 2020 року. Крім того, зі змісту кредитного договору №512189461 від 20.04.2020 вбачається, що кредитні кошти у сумі 3000 грн були надані позивачу на строк 30 днів, тобто до 20.05.2020 року. Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 04 листопада 2020 року по 04 листопада 2020 року та становить 17542,18 грн і складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5900,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 10442,18 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн. Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Оскільки термін дії кредитного договору закінчився в травні 2020 року, нарахування відповідачем будь-яких додаткових відсотків є неправомірним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за вчиненим 20.11.2020 виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за кредитним договором №512189461 від 20.04.2020 за період з 04.11.2020 по 04.11.2020 в сумі 17542,18 грн, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений нею при зверненні до суду у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved