Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що їй на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, який є її племінником. Відповідач з жовтня 2011 року у будинку не мешкає, участі в утриманні житла, в сплаті комунальних послуг не бере, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: домоволодінням, розташованим за адресою[ADDRESS]Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду (а.с. 29,32,33). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи - Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 26). Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі - [PERSON] належить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.08.2004 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4340086 від 04.08.2004 (а.с. 4, 5). З довідки Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 232 від 31 березня 2017 року (а.с. 24) видно, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, але за даною адресою з 2011 року не проживає. З акту складеного депутатом Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 25), відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою, але з жовтня 2011 року не проживає. Як вказувала позивач в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, відповідач, який залишається зареєстрованим у будинку позивача, не проживає в ньому більше 5 років, а саме з жовтня 2011 року, місце його проживання позивачу не відоме, за місцем своєї реєстрації не з'являється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за ним житлової площі на час його не проживання в її будинку не існує, позивач вимушена сам сплачувати комунальні платежі за нього, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє їй розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує її законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушив законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу, понад 1 року, не сплачує комунальні і інші платежі, тому вважається таким, що втратив право користування вищезазначеним домоволодінням.

Outcome: approved