Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою мешкає неповнолітня дитина, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у цивільному шлюбі з 10.09.2014 року. Мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З 13 травня 2016 року сторони проживають окремо, позивач звернулася до суду також із завою про розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання сина та на її утримання. Інших дітей він не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, працює монтером шляху ПЧ-6 станції Синельникове-1 та має постійний заробіток. Позивач не працює, так як доглядає дитину до 3-х років. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-КИ №519208). Згідно довідки голови квартального комітету №24 від 24.05.2016 року [PERSON] проживає в [INFO] разом з сином [PERSON], 10.10.2016 року, якого виховує сама. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів , у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та інше. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на її утримання, а тому вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: partial