Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25.05.2016 року. Від спільного подружнього проживання у них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, котрий матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні. На підставі судового наказу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.08.2017 року відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки на сьогоднішній день визначена сума стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини є недостатньою та погіршився її матеріальний стан, тому позивач просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.05.2016 року. Із дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Копією судового наказу Володимир-Волинського міського суду від 01.08.2017 року стверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. На думку суду, визначений судовим наказом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін, виходячи із цін на продукти харчування, одяг та звичайних потреб дитини. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінивши розмір та спосіб стягнення аліментів до 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: partial