Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 26.09.2008 року, актовий запис № 1734, а також просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 26.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя неможливе. Кожен із сторін має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки фактично припинені, сімя розпалася. Позивач вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим. Також вказала, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач гроші на утримання дитини не надає, згоди з приводу матеріального утримання та виховання доньки не досягнуто. Відповідач неофіційно працює та отримує дохід. Позивач в судове засіданні не зявилася, в заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове не зявився, в заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечив, аліменти просив зменшити, оскільки немає можливості сплачувати їх в розмірі 1000,00 грн.. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 26.09.2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1734, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №050638, виданим 26.09.2008 року, актовий запис №1734 (а.с. 3). Сторони по справі мають малолітню дитину (доньку) [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №094611 від 20.01.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 4), яка проживає з [PERSON], що підтверджується довідкою ОСББ «Оселя» №368 від 23.02.2017 року (а.с.5). Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання неможливе. Можливість примиритися не використали. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти у твердій грошовій сумі призначаються судом, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобовязані її утримувати. Відповідно до довідки №Z0000000452 від 24.04.2017 року, було встановлено, що відповідач працює охоронником в ТОВ «ДІЄСА» та його дохід з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року становить 14 505,00 грн., а згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ його мати [PERSON] має 2 групу інвалідності. Відповідач позовні вимоги визнав частково та вказав про не можливість сплачувати 1000,00 грн. щомісячно. При цьому, позивачем не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі 1000,00 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial