Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , яким за життя заповіту не складено. Після його смерті залишилося спадкове майно: гараж по [ADDRESS] . Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно , але їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв`язку відсутістю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Тому позивач змушена звернутися в суд з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на гараж по [ADDRESS] . В судове засідання позивач подала заяву, у відповідності до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3), яким за життя заповіту не складено. Після його смерті відкрилася спадщина на гараж [ADDRESS] . . [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, але їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно (а.с.5). Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджується документацією про надання земельної ділянки для спорудження кооперативного або індивідуального автогаражу, яка видана на ім`я [PERSON] . До складу цієї документації входить:рішення виконавчого комітету Калуської міської Ради народних депутатів № 60 від 18.03.1997 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва кооперативного або індивідуального автогаражу гр. [PERSON] »; акт від 28.03.1997 р. відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі; архітектурно-планувальне завдання; ситуаційний план забудови автогаражів (складений 19 квітня 1997 р.)(а.с.6-8). Згідно технічного паспорту, виданого ФОП [PERSON] 04.04.2019 р. вартість спадкового гаражу, що знаходиться в [ADDRESS] ,становить 76 657грн.. За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення статті 1223 ЦК України передбачають, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач, з урахуванням положень ст.1269 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька . Іншим спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка, дочка [PERSON] , [PERSON] , яка спадщину не прийняла, позовні вимоги визнала. Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті батька. На підставі наведеного та

Outcome: approved