Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Германії в період з 01.05.2016 по 01.06.2016 малолітнього [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON]; надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітнього [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 09.03.2005 по 24.06.2015 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Новопсковського районного суду Луганської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач бажає виїхати з дитиною за кордон з метою оздоровлення дитини, розширення її кругозору, отримання знань про інші країни, а також з метою участі сина разом з іншими вихованцями Новопсковської ДЮСШ у міжнародних змаганнях, зборах з футболу, які проходитимуть в Германії з 01.05.2016 по 01.06.2016. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріально не забезпечує, та отримати згоду на виїзд дитини без батька вона не може, спроби зв'язатися з ним виявилися марними та на теперішній час його місце перебування невідоме, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого. Правовідносини між сторонами у справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09.03.2005 перебували у шлюбі. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 24.06.2015 шлюб між сторонами у справі було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим виконкомом Молодогвардійської міської ради, м. Краснодона, Луганська область актовий запис № 94, де батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю. Відповідно до довідки № 20, виданої Новопсковською дитячо-юнацькою спортивною школою, [PERSON], 2005 року народження, дійсно є вихованцем Новопсковської ДЮСШ, тренується в групі попередньої базової підготовки 1-й рік навчання на відділенні футболу. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі -Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 №152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено. Поряд з тим, п.п. 2 п. 20 зазначеного Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Відповідач є громадянином України, тому, як випливає з вищезазначеної норми Порядку, його згода також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду малолітнього [PERSON] за кордон. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання їй дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон без згоди батька та на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітнього [PERSON] за межі України без згоди його батька. Що стосується вимог позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Германії, малолітнього [PERSON], [INFO] у супроводі осіб, які уповноважені матір'ю дитини за нотаріально посвідченою згодою, без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO], у період з 01.05.2016 по 01.06.2016, суд зазначає таке. Так, статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Тобто в судовому порядку надається дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини у разі відсутності згоди на такий виїзд одного з батьків. Дозвіл на виїзд дитини за межі України у супроводі осіб, які уповноважені батьками дитини за нотаріально посвідченою згодою, чинним законодавством не передбачений, адже така згода оформлюється нотаріально, та судовий порядок при її оформленні не передбачений. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, та

Outcome: partial