Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вищевказаним\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 22, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Фатєєва» та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позову вказала, що з 02.02.2007 року вона разом з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя подружжя не склалося, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, та у звязку із тим, що відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання їх дітей, тому вона бажає отримувати аліменти на утримання їх дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти постановлення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, не скористався своїми правами, не надав д о суду відзив проти позову та докази по справі, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 19 грудня 2018 року відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що між\~сторонами дійсно\~02.02.2007\~року було\~укладено шлюб,\~який було\~зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 22. Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON],\~[INFO]\~та \~[PERSON],\~[INFO],у свідоцтві про народження дітей, сторони записані їх батьками. З акту депутата Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 03.04.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вказане також підтверджується довідкою виконавчого комітету Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 15.02.2018 року № 02-33/134. Під час розгляду справи зясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Так, згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із роз'ясненнями п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог\~\~позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~статті 182 СК України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком\~\~випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Крім того,\~ст. 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач\~ інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, є дієздатним, а тому стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача підлягає на підставі\~ст.\~184\~СК України у розмірі 1/3 частині з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття найстаршої дитини, а позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Також з відповідача, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 гривень. \~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial