Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалась, в зв`язку з втратою почуття взаємної любові, поваги, дружби, різними поглядами на сімейні взаємовідносини, відсутність спільних інтересів.\~ Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені, проживають окремо,\~ спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження сім`ї, на думку позивача\~ не можливе, в зв`язку з чим просить позов задовольнити (а.с.1-2). Ухвалою суду від 26.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні на 26.05.2021 року о 09:00 годині (а.с.17). В судове засідання 26.05.2021 року сторони не прибули, та у зв`язку з перебуванням судді у відгулі, судовий розгляд не здійснювався (а.с.20, 21). Вдруге призначено справу до розгляду на 09.06.2021 року (а.с.23), про що повідомлено сторін по справі (а.с.24). Позивач про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщена належним чином (а.с.25), до суду не з`явилася, проте на адресу суду надала заяву\~про підтримання\~позовних вимог\~та про\~розгляд справи\~у її\~відсутність (а.с.22). Відповідач про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщався згідно вимог чинного законодавства на 13.05.2021 року (а.с.18), та на 09.06.2021 року (а.с.24)) за адресою місця реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.16): [ADDRESS] . Повідомлення відповідачем двічі були отримані (а.с.19, 26). З цих підстав суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.22). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані \~з розірванням шлюбу. \~\~ Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі\~ зареєстрували шлюб 03 лютого 2009 року, що підтверджується \~свідоцтвом про\~ шлюб серії [NUMBER] виданого 14 січня 2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одесса) (а.с.5). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 16 лютого 2011 року Виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.6). Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, стверджуючи, що шлюб фактично припинив існування, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні (а.с.1-2, 22). Відповідач жодних заяв, клопотань, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не подавав. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). Згідно частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду 21.04.2021 року, шлюбні відносини припинені. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, \~заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі \~чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач в заяві, наданій суду, зазначила про зміну її шлюбного прізвища « [PERSON] » на дошлюбне - « [PERSON] » (а.с.22). Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає\~ розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved